ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2018 р. Справа№ 925/721/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання: Денисюк І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача - Трохименко Н.О.,

від відповідача - Драченко В.С.,

розглянувши апеляційну скаргу

Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2018 року (повний текст складено 31.08.2018)

у справі №925/721/18 (суддя Г.М. Скиба)

За позовом Виробничого кооперативу "Будсервіс"

до Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України"

про стягнення 395 223,34 грн.-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Виробничий кооператив "Будсервіс" звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України" про стягнення 395 223,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором поставки та договором перевезення в частині розрахунків з позивачем.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.08.2018 року у справі №925/721/18 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України" на користь виробничого кооперативу "Будсервіс 395 223, 34 грн. основного боргу та 5 928, 35 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем наявність заборгованості Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України" перед позивачем за надані послуги по договору поставки та договору перевезення. Щодо застосування строку позовної давності місцевий господарський суд зазначив, що плата вартості поставленого товару є основним зобов'язанням відповідача, до якого застосовується загальна позовна давність - три роки (ст. 257 ЦК), а оплата вартості доставки (перевезення) товару - додатковим зобов'язанням, до якого застосовується спеціальна позовна давність в один рік (ч.3 ст. 925 ЦК), а не шість місяців, як вважає відповідач.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Дочірнє підприємство "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2018 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що на думку скаржника висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, місцевим господарським судом не правильно застосовано норми матеріального права. Зокрема, апелянт наполягає на тому, що до спірних правовідносин в частині перевезення вантажу треба застосовувати норми ч. 5, ст. 315 Господарського кодексу України, а тому позивачем в даному випадку пропущено шестимісячний строк позовної давності для пред'явлення вимог до відповідача.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2018 справу № 925/721/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Пашкіна С.А., судді: Калатай Н.Ф., Андрієнко В.В.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 01.10.2018 у зв'язку з переведенням судді Калатай Н.Ф., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на посаду судді Північного апеляційного господарського суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя - Пашкіна С.А.., судді: Андрієнко В.В., Зеленін В.О.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Північний апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 року справу №925/721/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2018 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2018 року у справі №925/721/18 та призначено її розгляд на 15.11.2018 року.

В судовому засіданні 15.11.2018 року представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 10.10.2017 року між кооперативом "Будсервіс" (позивач, постачальник, перевізник - за договором) та ДП "Черкаський облавтодор" ВАТ "ДАК Автомобільні дороги України" (відповідач, покупець, вигодонабувач - за договором) укладено договір поставки №131/102. (далі - договір поставки; а.с. 12-18).

Відповідно до п. 1.1. договору поставки в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступний товар: пісок (надалі іменується - товар).

Пунктом 4.3 Договору поставки визначено, що остаточний розрахунок за товар Покупець здійснює оплату на протязі 60 днів з моменту отримання від Постачальника повного пакету документів, проте в будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від Служби автомобільних доріг на відповідні цілі

Згідно з п. 5.2 договору поставки поставка товару здійснюється автомобільним транспортом постачальника або із залученням ним іншого перевізника.

Між цими ж сторонами було укладено договір перевезення вантажів №130/103 від 10.10.2017 року. (далі - договір перевезення; а.с. 20-23).

Відповідно до п. 5.3 договору перевезення замовник оплачує вартість послуг перевізника протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту прийняття замовником таких послуг (п.4.3 договору), шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок перевізника.

Місцевим господарським судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач здійснив поставку, а відповідач прийняв будівельні матеріали (пісок) - на суму 83 133, 00 грн., що підтверджується видатковою накладною №527 від 23.10.2017 року (а.с. 24), товарно-транспортними накладними. (а.с. 28-64) та актом надання послуг №526 від 23.10.2017 року (а.с. 25).

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що до спірних правовідносин в частині перевезення вантажу треба застосовувати норми ч. 5, ст. 315 Господарського кодексу України, а тому позивачем в даному випадку пропущено шестимісячний строк позовної давності для пред'явлення вимог до відповідача.

Дослідивши вказані вище обставини, колегія суддів з приводу доводів апелянта зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та апеляційної скарги, відповідач не заперечує факт наявності заборгованості перед позивачем.

Відповідно до приписів статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

У частині 1 статті 258 Цивільного кодексу України зазначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

У п. 6 ч. 2 статті 258 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв'язку з перевезенням вантажів.

Згідно спеціальної норми - ст. 315 ГК України - для пред'явлення перевізником позовів до вантажовідправників та вантажоодержувачів, що випливають перевезення вантажу, встановлюється шестимісячний строк позовної давності.

У статті 260 Цивільного кодексу України зазначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1, 5 статті 261 Цивільного кодексу України)

Згідно частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 3 ст. 925 ЦК України до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

В своїх доводах апелянт наводить п. 28 листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 року №01-8/211 «Про деякі питання застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України», а саме, що між нормами частини третьої статті 925 ЦК України та частини п'ятої статті 315 ГК України не має суперечності, бо вони співвідносяться як загальна та спеціальна: за загальним правилом до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів), але для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Тобто, ч. 5, ст. 315 Господарського кодексу України застосовується для позовів де сторонами є, перевізник наприклад залізниця, вантажовідправник наприклад продавець та вантажоодержувач наприклад покупець.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку позивачем є продавець, який сам поставляє свій товар відповідачу - покупцю.

В матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні, з яких вбачається, що вантажовідправник є Виробничий кооператив "Будсервіс", тобто позивач, тобто особа, яка продала товар за договором поставки, а вантажоодержувач є Дочірнє підприємство "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України", тобто відповідач, тобто особа, яка купила товар за договором поставки.

Крім того, відповідно до п. 5.1. договору поставки постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP (ІНКОТЕРМС 2010) (Склад покупця).

Тобто, договором поставки чітко визначено, що позивач сам поставляє товар, а відтак укладання договору перевезення є наслідком зазначеної умови в п. 5.1. договору поставки.

А тому твердження відповідача стосовно того, що до спірних правовідносин в частині перевезення вантажу треба застосовувати норми ч. 5, ст. 315 Господарського кодексу України є помилковим тлумаченням даної норми законодавства.

Відтак, в даному випадку місцевий господарський суд вірно зазначив, що оплата вартості поставленого товару є основним зобов'язанням відповідача, до якого застосовується загальна позовна давність - три роки (ст.257 ЦК), а оплата вартості доставки (перевезення) товару - додатковим зобов'язанням, до якого застосовується спеціальна позовна давність в один рік (ч.3 ст.925 ЦК).

За умов наведених вище, з огляду на те, що відповідачем не надано доказів сплати наявної заборгованості перед позивачем, колегія суддів дійшла до висновку, що місцевим господарським судом вірно зазначено, що відповідач підтверджує свою недобросовісність у виконанні зобов'язань, передбачених договорами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Всі інші доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, а тому остання не підлягає задоволенню.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

постановив:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2018 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2018 року у справі № 925/721/18 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/721/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.11.2018 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

О.О. Хрипун