ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Справа № 906/753/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

прокурор- Марщівська О.П.

позивач- Романчук О.А.

третя особа- Беркута Є.В.

відповідач- Криворучко С.Г.

третя особа- не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Дочірнього підпри-ємства «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на рішення господарського суду Житомирської області від 07.11. 2017р., повний текст якого складено 14.11.2017р., у справі №906/753/17 (суддя Давидюк В.К.)

за позовом Коростишівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі

Житомирської обласної державної адміністрації м.Житомир

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача -

Фонд державного майна України м.Київ

до Дочірнього підприємства «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів»

закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів

профспілок України «Укрпрофоздоровниця» м.Коростишів Житомирської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів

профспілок України «Укрпрофоздоровниця» м.Київ

про визнання недійсними державних актів серії ЖТ №104948, серії ЖТ №104949 на

право власності на земельні ділянки та скасування реєстрації від 26.11.2004р.,-

У серпні 2017 року Коростишівська місцева прокуратура (надалі в тексті - Прокурор) в інте-ресах держави, в особі - Житомирської обласної державної адміністрації (надалі в тексті - Адмініст-рація) звернулась до господарського суду Житомирської області із позовом, в якому просила виз-нати недійсними державні акти серії ЖТ №104948, серії ЖТ №104949 на право власності на земель-ні ділянки, видані Дочірньому підприємству «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоров-ниця» (надалі в тексті - Підприємство) та скасувати їх реєстрацію від 26.11.2004р.(т.1, арк.справи 5-12).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 28.08.2017р. порушено проваджен-ня у справі №906/753/17, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостій-них вимог на предмет спору на стороні Позивача - Фонд державного майна України (надалі в текс-ті - Фонд), а ухвалою від 11.09.2017р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не за-являє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Приватне акціонерне товарис-тво лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (надалі в тексті - Товариство).(т.1, арк.справи 1-2, 81-82).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 07.11.2017р. позов задоволено - визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №104948, вида-ний Дочірньому підприємству «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця». Скасова-но реєстрацію за №03 у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі від 26.11.2004р. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №104949, виданий Дочірньому підприємству «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця». Скасовано реєстрацію за №02 у Книзі записів про дер-жавну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі від 26.11.2004р. Вирішено питання що-до розподілу судового збору.(т.2, арк.справи 57-61).

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Відповідач подав скаргу до Рівненського апеля-ційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирсь-кої області від 07.11.2017р. у даній справі та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.(т.2, арк.справи 76-93).

Обґрунтовуючи скаргу Відповідач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з'ясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд не прийняв до уваги, що Прокурор безпідставно звернувся до суду в інтере-сах Адміністрації, оскільки остання сама взмозі звернутися до суду із таким позовом, відтак Від-повідач розцінює таке звернення Прокурора як тиск. Крім того, наголошує, що Прокурор невірно визначив позивача, оскільки попереднім власником спірної земельної ділянки була Коростишівсь-ка міська рада, за договором купівлі-продажу кошти сплачено саме міській раді, при цьому влас-ником нерухомого майна на є Фонд державного майна України, а не Адміністрація, тому Житомир-ська обласна державна адміністрація не є належним позивачем у даному спорі. Скаржник звертає увагу, що позовні вимоги щодо права власності на спірні земельні ділянки вже розглядалися судом у справі №906/916/15, а тому у даній справі належить припинити провадження, що не було зробле-но судом першої інстанції. Крім того, у судовій справі №906/916/15 визнано недійсним договір ку-півлі-продажу земельних ділянок площею 10,2964, однак Прокурор не довів, що саме на зазначені ділянки видано оспорювані у даній справі державні акти. Звертає увагу, що рішення Міської ради від 24.07.2003р. не визнано недійсним, однак, саме на підставі вказаного рішення органу місцево-го самоврядування і отримано державні акти. Позивач звертає увагу, що при зверненні із позовом Прокурор невірно сплатив судовий збір, що є процесуальним порушенням, а також на те, що судо-вий збір сплачено прокуратурою Житомирської області, хоч в інтересах Позивача звернувся саме ке-рівник Коростишівської місцевої прокуратури. Скаржник наголошує на упередженості судді, яка зумовлена тим, що раніше суддя Давидюк В.К. та його рідний брат працювали у прокуратурі Житомирської області. При цьому, суддя відмовив у задоволенні заяви про відвід, що свідчить про незаконний склад суду під час розгляду справи №906/753/17. Скаржник вважає також неправомір-ним розгляд спору у строк понад 2 місяці із клопотання про продовження строку, яке подане Про-курором на прохання суді, а також те, що у рішенні не зазначено який орган видав спірні державні акти. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального права шляхом незастосуваня строку позовної давності про який було заявлено Відповідачем.(т.2, арк.справи 78-92).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.12.2017р. прийнято до про-вадження апеляційну скаргу Відповідача у складі колегії: головуюча суддя Маціщук А.В., суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г.(т.2, арк.справи 74-75).

За наслідками повторних автоматизованих розподілів справи колегією суддів у складі: голо-вуючий суддя Василишин А.Р., суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г., ухвалою від 06.02.2018р. апеляційну скаргу Підприємства прийнято до провадження, а також колегією суддів у складі: голо-вуючий суддя Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В., суддя Філіпова Т.Л., ухвалою від 03.04.2018р. апеляційну скаргу Підприємства прийнято до провадження, яке зупинено ухвалою від 16.05.2018р. до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах в ін-ших справах №916/1979/13, №923/466/17.(т.3, арк.справи 28-29, 78, 101-105).

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. ліквідовано Рівненський апеляцій-ний господарський суд та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляцій-ному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку облас-ті, з місцезнаходженням у місті Рівному.

05.10.2018р. в газеті «Голос України» опубліковано оголошення про початок роботи Північ-но-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського су-ду №992 від 01.10.2018р. «Про комісію для передачі судових справ та матеріалів» згідно акта здачі судових справ від 01.10.2018р. до Північно-західного апеляційного господарського суду передана апеляційна скарга ДчП «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» ЗАТ лікувально-оздоровчих закла-дів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на рішення господарського суду Житомирської об-ласті від 07.11.2017р. у справі №906/753/17.

Для розгляду справи №906/753/17 автоматизованою системою документообігу суду визна-чено колегію суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя Розізна-на І.В.(т.3, арк.справи 112).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.2018р. прийнято до провадження апеляційну скаргу ДчП «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на рішення господарського суду Житомирської області від 07.11.2017р. у справі №906/753/17, а також у зв'язку із тим, що у справі №923/466/17 Велика Палата Верховного Суду 30.05.2018р. ухвалила постанову, повний текст якої оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 07.06.2018р., у справі №916/1979/13 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову 19.06.2018р., проте повний текст у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутній, колегія суддів поновила провадження у даній справі, призначила скаргу до розгляду, а також витребувала у прокурора належним чином завірену копію повного тексту постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018р. у справі №916/1979/13. (т.3, арк.справи 113-114).

За час апеляційного провадження від учасників справи надійшли наступні документи:

18 грудня 2017р. від Коростишівської місцевої прокуратури та Позивача надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Відповідача, рішення суду першої інстанції залишити без змін.(т.2, арк.справи 112-116, 118-121).

26 грудня 2017р. від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи витребуваних судом документів.(т.2, арк.справи 124-142), а саме: висновок про ринкову вартість земельної ділянки від 17.10.2003р., платіжні доручення на суму 200 000 грн. від 21.01.2004р. та на суму 282 992 грн. від 16.06.2004р., копія рішення Коростишівської міської ради «Про погодження на виготовлення звіту про оцінку вартості землі несільськогосподарського призначення», витяг із рішення Коростишівської міської ради від 24.07.2003р. «Про погодження на виготовлення звіту про оцінку вартості землі несільськогосподарського призначення», копія позовної заяви Прокуратури від 29.09.2011р., копія завдання Генеральної прокуратури України від 31.05.2011р., витяг із Єдино-го державного реєстру реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських форму-вань щодо Відповідача, довідка із Головного управління Державної казначейської служби Украї-ни у Рівненській області щодо зарахування на спеціальний рахунок 7 040 грн. судового збору за по-дання позову в даній справі.

28.12.2017р. від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи дого-вору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.12.2003р. з додатками, а також 4 копії актів перевір-ки дотримання вимог земельного законодавства.(т.2, арк.справи 155-170).

12 січня 2018р. від Фонду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Відповідача, а рішення суду першої інстанції залиши-ти без змін.(т.2, арк.справи 181-183)

05.02.2018р. на адресу апеляційного суду від Головного управління Держгеокадасту у Жи-томирській області відділу в Коростишівському районі на виконання ухвали апеляційного суду від 16.01.2018р. надійшли копії технічної документації на земельні ділянки площею 9,4964 га кадастр-ровий номер :01:011:0017 та площею 0,8 га кадастровий номер :01:011:0018 (т.3, арк.справи 10-26).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 06.11.2018р. представник Відповідача підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Прокурор, представники Позивача та Фонду заперечили проти доводів та вимог апеляційної скарги та надали свої пояснення.

Третя особа на стороні Відповідача не забезпечила явку свого уповноваженого представни-ка в призначене на 0611.2018р. судове засідання, хоч про час та місце розгляду скарги була повідом-лена у встановленому порядку.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови Коростишівської районної дер-жавної адміністрації від 30.12.2003р. №493 вирішено, зокрема, продати шляхом викупу земельну ділянку несільськогосподарського призначення Дочірньому підприємству «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» загальною площею 10,2964 га вартістю 482 992 грн. для санаторно-курортного лі-кування.(т.2, арк.справи 42).

На підставі вказаного розпорядження від 31.12.2003р. Коростишівською районною держав-ною адміністрацією та ДП «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого Підприємству у власність передано земель-ну ділянку несільськогосподарського призначення загальною площею 10,2964 га за адресою: м.Ко-ростишів, пров.Дачний, 13.(т.2, арк.справи 38-41).

З матеріалів справи вбачається, що Коростишівським районним відділом земельних ресурсів 26.11.2004р. видано Відповідачеві державні акти серії ЖТ №104948 та ЖТ №104949, про що до Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі - внесено реєст-раційні записи №№ 03 та №02.(т.2, арк.справи 45,46).

Разом з тим, рішенням господарського суду Житомирської області від 17.09.2015р. у справі №906/916/15, яке набрало законної сили, скасовано розпорядження голови Коростишівської район-ної державної адміністрації від 30.12.2003р. №493, а також визнано недійсним договір купівлі-про-дажу від 31.12.2003р. земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 10,2964 га за адресою: Житомирська область, м.Коростишів, провулок Дачний, 13, (який 29.01.2004р. зареє-стрований в Коростишівському районному земельному відділі), посвідчений приватним нотаріу-сом та зареєстрований в реєстрі за №7134.(т.1, арк.справи 32-35).

Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме ма-йно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, власни-ком майнового комплексу за адресою: Житомирська обл., м.Коростишів, пров.Дачний,13 є держава Україна в особі Фонду державного майна України, розмір частки 1/1, підстава виникнення права власності - рішення господарського суду Житомирської області у справі №21/5007/88/11 від 01.11. 2011р.(т.1, арк.справи 19-21, 142-157).

Як свідчать матеріали справи, розпорядженням Кабінету Міністрів України №1086-р від 12.11.2014р. вказаний майновий комплекс за адресою: Житомирська обл., м.Коростишів, пров.Дач-ний,13 віднесено до сфери управління Житомирської ОДА.(т.1, арк.справи 17).

Так, підставою для звернення із позовом стало те, що документи на право власності на зе-мельні ділянки, на яких розташовані спірні об'єкти нерухомості, їх розпорядник у встановленому законодавством порядку оформити не може, оскільки за ДчП «Санаторій для дітей з батьками «Те-терів» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок «України «Укрпрофоздоровниця» залиша-ється зареєстрованим право власності на земельні ділянки площею 9,4964 та 0,80 га за адресою: м.Коростишів, пров.Дачний,13, що підтверджується державними актами серії ЖТ №104948, серії ЖТ №104949.

Як зазначалося вище, рішенням від 07.11.2017р. у справі №906/753/17 господарський суд Житомирської області задоволив позовні вимоги в повному обсязі.(т.2, арк.справи 57-61).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню, з огляду на наступ-не:

Предметом даного спору є визнання недійсними державних актів та скасування реєстрацій-них дій.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнан-ня або оспорювання.(ст.15 ЦК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів судом перед-бачені у ст.16 ЦК України. Одним з таких способів, як зазначено у п.4 ч.2 вказаної статті, є віднов-лення становища, яке існувало до порушення. Аналогічні приписи містить стаття 20 ГК України.

Так, вимоги про скасування Державних актів про право власності на земельні ділянки як до-кументів, якими оформлено право власності, відповідають такому способу захисту цивільних прав та інтересів, передбаченому статтею 16 Цивільного кодексу України, як відновлення становища, що існувало до порушення.

Саме у такий спосіб порушене право власності позивача на спірне майно, в разі його наявнос-ті може бути захищено з метою відновлення становища, що існувало до порушення права і тому по-зивач повинен довести наявність у нього права, яке порушується внаслідок існування спірних актів.

Згідно з ст.84 Земельного кодексу України (надалі в тексті - ЗК України), у державній влас-ності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Підставами виникнення, зміни та припинення земельних відносин є юридичні факти - юри-дично значимі обставини, які поділяються відповідно на правовстановлюючі, правозмінюючі та правоприпиняючі. До таких обставин відносяться: договори та інші угоди, передбачені законом, а також не передбачені законом але такі, що не суперечать йому; акти державних органів та органів місцевого самоврядування, які передбачені законом як підстави виникнення земельних прав і обо-в'язків; судові рішення, які встановлюють земельні права та обов'язки; набуття земельних прав та обов'язків на підставах, які дозволені законом; заподіяння шкоди; інші дії фізичних та юридичних осіб; події, з якими закон або інший правовий акт пов'язує виникнення, зміну і припинення земель-них відносин. Зазначене кореспондується зі статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України).

Відповідно до ст.125 ЗК України (в редакції від 06.10.2004р.) право власності та право пос-тійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користува-чем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділян-кою, та його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (ст.126 Земельного кодексу України).

Пунктом 4.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних ак-тів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного Комітету України по земельних ресур-сах від 04.05.1999р. №43 визначено, що державний акт на право постійного користування земель-ною ділянкою видається на підставі рішення Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сіль-ської ради, а на право власності на земельну ділянку - на підставі рішення Ради міністрів Автоном-ної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміні-страцій, міської, селищної, сільської ради.

Так, державні акти серії ЖТ №104948, серії ЖТ №104949 на право власності на земельні ділянки видані на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.12.2003р. В свою чер-гу, договір купівлі-продажу укладено на підставі розпорядження голови Коростишівської район-ної державної адміністрації від 30.12.2003 №493 «Про продаж земельної ділянки несільськогоспо-дарського призначення». Зазначені договір та розпорядження визнані незаконним та скасовані в судовому порядку (рішення у справі №906/916/15, яке набрало законної сили).

З огляду на те, що правовою підставою для видачі державних актів серії ЖТ №104948 та ЖТ №104949 від 26.11.2004р. є розпорядження голови Коростишівської районної державної адмі-ністрації від 30.12.2003р. №493 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призна-чення» та договір купівлі-продажу №1 від 31.12.2003, які визнано недійсними судом, Коростишів-ська місцева прокуратура звернулася з відповідними позовом, позаяк припинила існування підста-ва отримання державних актів.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування. Разом з тим, право, посвідчене держав-ними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого са-моврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та ст.152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акту недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановлено-му порядку.

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки можуть визнаватися су-дами недійсними у випадках: 1) при визнанні недійсними рішення про надання земельної ділянки у власність або угод про перехід такого права, яким порушується право власності на землю іншою особи; 2) при виданні державних актів на право власності на земельні ділянки з порушенням ви-мог закону, усупереч рішенням чи угодам.

Підставами для визнання акту недійсним, за загальними правилами, є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

За таких обставин, обраний керівником Коростишівської місцевої прокуратури спосіб захис-ту порушеного права та охоронюваного законом інтересу (скасування державних актів та записів про їх реєстрацію), не суперечить способу захисту прав на земельну ділянку.

Враховуючи викладене, підставою для визнання недійним державного акта на право влас-ності на землю є визнання недійсним та скасування рішення органу влади, а також визнання недій-сною угоди, на підставі якої видано документ, що посвідчує право власності.

Як вже зазначалося - і договір, і розпорядження визнані недійсними.

При цьому, суд першої інстанції вірно відзначив, що договір купівлі-продажу від 31.12.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі №7134. Невід'ємною складо-вою нотаріального діловодства та документаційного забезпечення нотаріального процесу є спеціа-льні бланки нотаріальних документів, що використовуються нотаріусами виключно під час вчи-нення нотаріальних дій.

Спеціальні бланки мають містити захисну сітку, водяні знаки, серію та номер бланку, тощо. Так, на примірнику договору купівлі-продажу від 31.12.2003р. у правому нижньому куті наявний номер ВВА№934766, на сторінках 3,4 - ВВА №934769. Відповідно до п. 9.4 договору вказаний договір складений у 4-х примірниках, які мають однакову юридичну силу.(т.2, арк.справи 38-39).

Також при співставленні даних, зазначених у вказаному документі та спірних державних ак-тах, суд першої інстанції вірно встановив, що в державних актах не міститься посилання на інший договір купівлі-продажу від 31.12.2003р. Фактично, номер договору ВВА №934764, який зазначено в оспорюваних державних актах відповідає серії та номеру спеціального нотаріального бланку 1, 2 сторінки договору купівлі-продажу від 31.12.2003р.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо визнання недійсності державних актів серії ЖТ №104948, серії ЖТ №104949 від 26.11.2004 є обґрунтованими і такими, що підлягають задо-воленню, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Державні акти на право власності на земельну ділянку набувають легітимності правопос-відчувального документа не тільки від рішення органу влади про надання земельної ділянки у влас-ність, а й від державної реєстрації земель, яка здійснювалася відповідно до наказу Держкомзему України від 02.07.2003р. №174 «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації зе-мель», в якій п.4 передбачено порядок ведення книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. У книзі реєстрації реєструються державні акти на право власності на земельну ділянку (п.4.3).

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів приймає до уваги, що 01.01.2013р. діє редак-ція ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтя-жень» від 01.07.2004р., згідно з якої - речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013р., визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав відповідно до законодав-ства, що діяло на момент їх виникнення.

У п.4 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Державний зе-мельний кадастр» передбачено, що у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх ви-користанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відо-мості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, корис-тувачами та без стягнення плати за таке перенесення. Крім того, пунктом 12 розділу даного роз-ділу Закону - на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок забезпечити до 01.01.2013р. пе-ренесення до єдиної інформаційної системи Державного земельного кадастру записів про держав-ну реєстрацію земельних ділянок, зареєстрованих у державному реєстрі земель.

Відповідно до даних відділу Держгеокадастру у Коростишівському районі Житомирської об-ласті - державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №104948 та серії ЖТ № 104949 від 26.11.2004 видані ДчП «Санаторій для дітей з батьками «Тетерів», зареєстровані у Кни-зі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі від 26.11.2004р. за номерами 03, 02. Інформація щодо наявних відомостей про дані земельні ділянки у Державному земельному кадастрі відсутня.

Отже, вимогу про визнання недійсним запису в Державному реєстрі земель про проведення державної реєстрації земельної ділянки можна застосовувати лише до земельних ділянок, відомос-ті про які внесені до Державного реєстру земель у період з 2004 по 2012 роки і яким присвоєні ка-дастрові номери.

Таким чином, наслідком визнання спірних державних актів недійсними буде скасування їх реєстрації у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за но-мерами 03, 02 від 26.11.2004р., яка є пов'язаною з матеріальним правом на земельну ділянку, тому зазначена вимога є похідною від попередньої вимоги і також підлягає задо-воленню.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що скасування державних актів та за-писів про їх реєстрацію є засобом усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів з корис-тування земельними ділянками та надасть можливість власникам нерухомості реалізувати закон-не право на користування земельними ділянками, на яких розташовані належні їм об'єкти нерухо-мості, і оформити право землекористування в установленому чинним законодавством порядку.

Що стосується заявленої вимоги Відповідача про застосування строків позовної давності, колегія суддів зазначає наступне:

Згідно із вимогами ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності почи-нається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Перш ніж застосовувати позовну давність, суду слід з'ясувати чи порушене право або охо-ронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише як-що буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але по-зовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її про-пущення.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Як-що у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушу-ватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

У разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися від-повідний прокурор.

Дослідивши, наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки рішенням господарського суду Житомирської області від 01.11. 2011р. у справі №21/5007/88/11 визнано недійсним рішення виконкому Коростишівської міської ради від 30.09.2003р. №431 в частині встановлення права власності Відповідача на майно «Санато-рію для батьків з дітьми «Тетерів», що розташований по пров.Дачному,13 в м.Коростишів. Також визнано за державою в особі Фонду державного майна України право власності на майновий комп-лекс в цілому, що розташований за адресою: м.Коростишів, пров.Дачний, 13. На підставі судового рішення Кабінет Міністрів України видав розпорядження від 12.11.2014р. №1086-р, яким відніс майновий комплекс по провулку Дачному,13 у м.Коростишів до сфери управління Житомирської облдержадміністрації. Тому до вказаної дати у Житомирської облдержадміністрації і у органів про-куратури Житомирської області не було підстав для звернення до суду із вказаним позовом. Лише 26.10.2016р. Житомирська облдержадміністрація звернулася з листом до прокурора Житомирської області з проханням вжити заходів представницького характеру. У зв'язку з цим строк звернення Прокуратури до суду в інтересах держави, в особі Житомирської облдержадміністрації не пропу-щено, оскільки його перебіг починається саме із 12.11.2014р. - з дати розпорядження КМУ.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про управління об'єктами державної влас-ності», управління об'єктами державної власності - це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень що-до реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення дер-жавних та суспільних потреб.

Відтак, у зв'язку із переданням майнового комплексу, розміщеного на спірних земельних ді-лянках Адміністрації, саме вона і є належним позивачем у справі.

При цьому, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інте-ресів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган дер-жавної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компе-тенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче про-вадження: 1) звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); 2) вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; 3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; 4) брати участь у розгляді справи; 5) подавати цивільний позов під час кримінального про-вадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; 6) брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося пред-ставництво інтересів громадянина або держави в суді; 7) з дозволу суду ознайомлюватися з мате-ріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримува-ти безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.

Таким чином, діючи в інтересах держави, в особі Адміністрації Прокурор правомірно звер-нувся до господарського суду із позовом.

Твердження Скаржника про необхідність припинення провадження у даній справі, оскіли, на його думку, спір про право власності на спірні земельні ділянки вже розглянуто судом у справі №906/916/15 - є безпідставними, оскільки предметом позову у справі №906/916/15 було скасуван-ня розпорядження органу державної влади та визнання недійсним договору купівлі-продажу, а не скасування Державних актів та реєстраційних дій.

Крім того, посилання Скаржника на чинність рішення Міської ради від 24.07.2003р., саме на підставі якого отримано державні акти також є безпідставним, оскільки рішенням Коростишів-ської міської ради від 24.07.2003р. погоджено виготовлення звіту про оцінку вартості землі несіль-ськогосподарського призначення, що не є актом, на підставі якого видаються державні акти.

Стосовно покликання на невірну сплату Прокурором судового збору, колегія суддів заува-жує, що в резолютивній частині рішення від 07.11.2017р. суд розподілив всі судові витрати відпо-відно до вимог статті 49 ГПК України, в редакції яка діяла станом на дату прийняття рішення су-дом.

Твердження Скаржника про упередженість судді Давидюка В.К., оскільки раніше останній і його рідний брат працювали в органах Прокуратури - спростовані в ухвалі господарського суду Житомирської області від 11.10.2017р. (т.1, арк.справи 239-240).

Скаржник вважає також неправомірним розгляд спору у строк понад 2 місяці із клопотання про продовження строку, яке подане прокурором на прохання суді, є безпідставним, оскільки від-повідно до вимог ГПК України, в редакції яка діяла станом на дату прийняття рішення судом по-дання такого клопотання було правом, а не обов'язком сторони у справі.

Крім того, відсутність у резолютивній частині рішення зазначення, який орган видав спірні державні акти не є визначальним, оскільки кожен Державний акт містить свої індивідуальні реві-зити, які дають змогу його ідентифікувати.

Таким чином, розглянуто всі доводи та вимоги апеляційної скарги, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків су-ду першої інстанції про невмотивованість висновку про обґрунтованість заявленого позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволен-ня.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарсько-го суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 73-75, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесу-ального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на рішення господарського суду Житомирської області від 07.11.2017р., у справі №906/753/17 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №906/753/17 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.