ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2018 р. Справа № 911/1605/18

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., при секретарі судового засідання Литовці А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом спільного підприємства «Вітмарк-Україна» в формі товариства з обмеженою відповідальністю

до фізичної особи-підприємця Соловєнка Олександра Юрійовича

про стягнення 206 005,03 грн.

за участю представників:

позивача: Снітко А.С. - адвокат, договір на надання правової допомоги від 10.07.2018;

відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось спільне підприємство «Вітмарк-Україна» в формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СП «Вітмарк-Україна», позивач) з позовом до фізичної особи-підприємця Соловєнка Олександра Юрійовича (далі - ФОП Соловєнко О.Ю., відповідач) про стягнення 206 005,03 грн., з яких: 157 973,16 грн. основного боргу, 12 860,85 грн. пені, 33 594,63 грн. штрафу, 1 134,78 грн. 3% річних та 441,61 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем строків розрахунків за поставлений позивачем товар на Договору поставки № ЦО4062 від 21.03.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.07.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 27.08.2018.

Ухвалою суду від 27.08.2018 підготовче засідання відкладено на 14.09.2018

В підготовчому засіданні 14.09.2018 суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття підготовчого провадження, внаслідок чого постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.10.2018.

24.09.2018 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів, а саме банківської виписки по рахунку позивача.

Ухвалою суду від 08.10.2018 розгляд справи по суті відкладено на 29.10.2018.

Присутній в судовому засіданні 29.10.2018 представник позивача обґрунтував в усному порядку заявлені вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, причин неявки суд не повідомив. При цьому, ухвали по справі надсилалась судом на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1. Однак, відділення поштового зв'язку відповідні ухвали повернуло на адресу суду, у зв'язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення.

З цього приводу, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2018 у справі № 916/3188/16, суд зазначає, що сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв'язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною неявки в судові засідання, оскільки зумовлений не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

З урахуванням наведеного, оскільки судом було вчинено усі дії для належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

В судовому засіданні 29.10.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

21.03.2017 між СП «Вітмарк-Україна» (постачальник) та ФОП Соловєнком О.Ю. (покупець) укладено Договір поставки № ЦО4062 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язався протягом строку дії цього Договору передавати покупцю у власність, а покупець приймати та оплачувати товар (соки, нектари і соковмісні напої в асортименті, можливе постачання інших продуктів харчування).

Згідно з п. 1.2 Договору, найменування, одиниця обліку, кількість та асортимент товару вказуються в накладній, що складається відповідно до замовлення покупця. Покупець складає та подає замовлення на поставку товару постачальнику на підставі Прайс-листа постачальника.

Ціна товару встановлюється постачальником на момент відвантаження згідно чинного Прайс-листа, відображається в видатковій накладній та вважається погодженою між постачальником і покупцем за наявності печаток (штампів) та підписів уповноважених осіб. В цьому випадку накладні виконують функцію специфікації та є невід'ємною частиною даного Договору. Покупець підтверджує повноваження осіб, що завіряють своїм підписом факт прийняття товару на видаткових накладних (п. 1.3 Договору).

Загальна кількість та вартість товару, який постачається за даним Договором, встановлюється виходячи з видаткових накладних на постачання товару, оформлених на виконання даного Договору (п. 1.5 Договору).

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 Договору постачальник поставляє товар на умовах DDP (доставка на склад покупця) відповідно до Інкотермс 2000. Адреси доставки вказуються у додатку № 1 до даного Договору, який є невід'ємною його частиною, а також уточнюються покупцем при здійсненні замовлення на товар. Товар поставляється в асортименті, за цінами та в кількості, що вказані в видатковій накладній, що складається відповідно до замовлення покупця та чинного Прайс-листа.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що сума Договору визначається як сума вартості всіх партій товару, поставлених протягом строку Договору.

Покупець зобов'язаний оплатити товар протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з дати постачання товару, вказаній в видатковій накладній, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок (вказаний в розділі 9 Договору) (п. 3.2 Договору).

Пунктом 7.1. Договору сторони погодили, що останній набирає чинності в момент підписання повноважними представниками сторін і діє до 31.12.2017. Якщо протягом місяця до закінчення строку дії жодна із сторін не заявить про свій намір припинити договірні відносини або переукласти Договір на інших умовах, Договір автоматично продовжується на один рік і на тих же умовах.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять заяви про припинення Договору, суд приходить до висновку, що він є діючим.

На виконання умов Договору позивач здійснив поставку товару на загальну суму 217 973,16 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних: № ВИ.00003907 від 22.03.2018 на суму 115 201,80 грн. з ПДВ та № ВИ.00004248 від 27.03.2018 на суму 102 771,36 грн. з ПДВ.

Товар було прийнято відповідачем, що підтверджується його підписом у видаткових накладних.

Як зазначає позивач, у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку щодо строків оплати товару СП «Вітмарк-Україна» було вручено ФОП Соловєнку О.Ю. претензію за вих. № 8 від 17.05.2018, в якій позивач вимагав оплатити, в тому числі, основний борг в сумі 157 973,16 грн. протягом 7 днів з дати отримання претензії. Отримання відповідачем претензії за вих. № 8 від 17.05.2018 підтверджується його розпискою на претензії.

Судом встановлено, що відповідачем 23.06.2018 здійснено часткову оплату поставленого позивачем товару в сумі 10 000,00 грн., про що свідчить виписка по рахунку №7 за 23.06.2018.

Позивач, в порядку ст. 534 Цивільного кодексу України, вказану суму оплати зарахував в рахунок оплати нарахованого відповідачу штрафу та звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості з оплати товару, яка зі слів позивача, станом на 12.07.2018 складає 157 973,16 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом між сторонами у справі укладено Договір поставки, за умовами якого позивач зобов'язався здійснити поставку товарів, а відповідач зобов'язався його прийняти та оплатити протягом 21 календарного дня з дати постачання товару, вказаній у видатковій накладній.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

В силу вимог ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки взяті на себе зобов'язання за договором відповідач належним чином не виконав, в останнього утворилась заборгованість за Договором перед позивачем в розмірі 157 973,16 грн., що і стало підставою заявленої позовної вимоги. Відповідачем, в свою чергу, вказаний факт наявності заборгованості не спростовано.

Отже, з урахуванням приписів ст. 530 Цивільного кодексу України та положень Договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором поставки в розмірі 157 973,16 грн.

Крім суми основного боргу, позивачем за неналежне виконання грошових зобов'язань пред'явлено до стягнення з відповідача 12 860,85 грн. пені та 33 594,63 грн. штрафу.

Згідно з п. п. 4.2, 4.3 Договору за несвоєчасну оплату поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, оплата якої прострочена, за кожен день прострочення оплати. Якщо прострочення оплати товару, який постачається за даним договором, буде продовжуватися більше 20 календарних днів, покупець зобов'язується, крім пені (п.4.2), сплатити постачальнику штраф в розмірі 20% від вартості партії товару, оплата якої прострочена.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, останнім здійснено нарахування пені за загальний період з 14.04.2018 по 12.07.2018, від кожної видаткової накладної окремо із застосуванням подвійної ставки НБУ та з урахуванням встановленого в п. 3.2 Договору строку оплати.

Так, перевіривши правильність зазначених позивачем періодів та розрахунків, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», від кожної видаткової накладної окремо, суд встановив, що розмір пені заявлений позивачем в сумі 12 860,85 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Перевіривши розрахунок штрафу, нарахованого на суму простроченого понад 20 днів зобов'язання з оплати товару, судом встановлено, що 20% штрафу від суми поставки в розмірі 115 201,80 грн. становить 23 040,36 грн., від суми поставки в розмірі 102 771,36 грн. - 20 554,27 грн., всього - 43 594,63 грн. штрафу.

При цьому, як встановлено судом, позивач, керуючись ст. 534 Цивільного кодексу України, отримані від відповідача кошти 23.06.2018 в сумі 10 000,00 грн. зарахував в рахунок погашення штрафу, у зв'язку з чим сума заявленого до стягнення штрафу склала 33 594,63 грн.

Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Оскільки договором не встановлено черговості погашення вимог кредитора, то позивачем правомірно зараховано з отриманих від відповідача коштів у сумі 10 000,00 грн. в рахунок погашення штрафу.

Відтак, позовні вимоги про стягнення 33 594,63 грн. штрафу підлягають задоволенню повністю у заявленій сумі.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 441,61 грн. та 3% річних в сумі 1 134,78 грн. за періоди аналогічні періодам нарахування пені від кожної накладної окремо.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат та 3% річних за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон» за періоди, заявлені позивачем, суд встановив, що інфляційні втрати та 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем не надано суду жодних заперечень щодо наявності боргу або доказів, які спростовують його наявність.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 157 973,16 грн. основного боргу, 12 860,85 грн. пені, 33 594,63 грн. штрафу, 1 134,78 грн. 3% річних та 441,61 грн. інфляційних втрат.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з наведеної норми процесуального закону, витрати позивача, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору, при задоволенні позову покладаються на відповідача повністю.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 20 000,00 грн. витрат, пов'язаних з наданням правничої допомоги.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ст. ст. 13, 14, 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність може здійснюватись адвокатом індивідуально, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 123 та ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Крім того, відповідно до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Також слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом.

В якості документа, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги позивачу у господарському суді Київської області, надано ордер серії ОД №290005 від 10.07.2018, а також Договір про надання правової допомоги від 10.07.2018, укладений між адвокатом ОСОБА_2 (адвокат) та СП «Вітмарк-Україна» (клієнт), відповідно до п. 1.1. якого адвокат зобов'язався надавати клієнту правову допомогу в обсяг та на умовах, визначених договором, а клієнт зобов'язався сплатити адвокату гонорар за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання.

Згідно з п. 3.2. Договору про надання правової допомоги від 10.07.2018, гонорар адвоката за надану правову допомогу та порядок його оплати, а також порядок компенсації фактичних витрат адвоката на її надання визначаються сторонами в Додатку № 1 до Договору, який становить його невід'ємну частину.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 10.07.2018, сторони дійшли висновку, що гонорар (грошова винагорода) по справі складає 20 000,00 грн. з них: 10 000,00 грн. - складання позовної заяви про стягнення з ФОП Соловєнка О.Ю. заборгованості, від 500,00 грн. за один документ - складання інших документів правового характеру (письмових заяв клопотань, скарг тощо) в рамках представництва інтересів; 5 000,00 грн. за одне судове засідання (незалежно від його тривалості) - представництва інтересів клієнта в господарському суді Київської області.

Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 003156 від 17.01.2018 підтверджується, що ОСОБА_2 є адвокатом.

Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Позивачем долучено до позовної заяви попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв'язку із розглядом справи з надання правничої допомоги. За вказаним розрахунком сума очікуваних витрат складає 20 000,00 грн.

До позовної заяви додано опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом ОСОБА_2, відповідно до укладеного із СП «Вітмарк-Україна» ТОВ Договору про надання правової допомоги від 10.07.2018.

У відповідності до ч. ч. 2, 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд.

Проте, доказів сплати позивачем адвокату ОСОБА_2 гонорару (грошової винагороди) у розмірі 20 000,00 грн. позивачем суду не надано, про причини їх ненадання пояснень від позивача не надходило.

Приймаючи до уваги, що позивачем не надано суду документального підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а саме платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, відтак у господарського суду відсутні підстави для покладення на відповідача 20 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення 20 000,00 грн. витрат за правничу допомогу є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Соловєнка Олександра Юрійовича (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь спільного підприємства «Вітмарк-Україна» в формі товариства з обмеженою відповідальністю (65007, Одеська обл., м. Одеса, пров. Високий, буд. 22, ) 157 973 (сто п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот сімдесят три) грн. 16 коп. основного боргу, 12 860 (дванадцять тисяч вісімсот шістдесят) грн. 85 коп. пені, 33 594 (тридцять три тисячі п'ятсот дев'яносто чотири) грн. 63 коп. штрафу, 1 134 (одну тисячу сто тридцять чотири) грн. 78 коп. 3% річних, 441 (чотириста сорок одну) грн. 61 коп. інфляційних втрат та 3 090 (три тисячі дев'яносто) грн. 07 коп. судового збору.

3. Відмовити спільному підприємству «Вітмарк-Україна» в формі товариства з обмеженою відповідальністю у відшкодуванні 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.11.2018.

Суддя О.В. Щоткін