ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" жовтня 2018 р. Cправа № 902/440/18

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Григор'єва Євгена Сергійовича (АДРЕСА_1, 80530)

до: Комунального підприємства «Вінницяоблводоканал» (вул. Київська, 173, м. Вінниця, 21022)

про стягнення 345 519,73 грн. шкоди

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача Глімбоцька З.Г. за довіреністю

УСТАНОВИВ:

26.07.2018 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № б/н від 25.07.2018 Фізичної особи-підприємця Григор'єва Євгена Сергійовича про стягнення з Комунального підприємства «Вінницяоблводоканал» 345 519,73 грн. шкоди.

Відповідно до ч. 1 п. 16.1. Порядку автоматизованого розподілу судових справ в Господарському суді Вінницької області, здійсненого автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2018, вказану позовну заяву розподілено судді Лабунській Т.І.

Ухвалою суду від 31.07.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/440/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29.08.2018 р.

За заявою судді Лабунської Т.І. від 20.08.2018р № 902/440/18/1089/18, на підставі ч.2 п. 16.1 Порядку автоматизованого розподілу судових справ в Господарському суді Вінницької області, здійснено повторний автоматизований розподіл справи №902/440/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2018 справу № 902/440/18 розподілено судді Матвійчуку В.В.

Ухвалою суду від 23.08.2018 справу прийнято до свого провадження, позовну заяву Фізичної особи-підприємця Григор'єва Євгена Сергійовича залишено без руху на підставі ч.11 ст.176 Господарського процесуального кодексу України та встановлено Позивачу строк для усунення виявлених недоліків до 03.09.2018.

Станом на 03.09.2018 позивачем усунено недоліки позовної заяви № б/н від 25.07.2018.

Ухвалою суду від 03.09.2018 розгляд справи почато спочатку та призначено підготовче засідання на 25.09.2018.

Ухвалою суду від 25.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 23.10.2018.

В судовому засіданні 23.10.2018 судом оголошено перерву до 25.10.2018.

На визначену судом представник Позивача не з'явився. У письмовому заключному слові б/н від 24.10.2018 представник Позивача повідомив про неможливість прибуття в засідання суду 25.10.2018 у зв'язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі.

Відповідач забезпечив явку уповноваженого представника в судове засідання 25.10.2018, який висловив свої заперечення проти позову.

У судовому засіданні 25.10.2018 прийнято судове рішення.

Стислий виклад позицій учасників судового процесу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач посилається на наступне. 02.03.2017 між Фізичною особою-підприємцем Григор'євим Є.С. та ТОВ Фірмою «АЯГіК» був укладений договір №52 оренди магазину. Відповідно до цього договору ФОП Григор'єв Є.С. отримав в оренду торгове приміщення у торговельному комплексі з продажу продовольчих та непродовольчих товарів площею 103,8 м.кв. за адресою : м. Вінниця проспект Космонавтів, 35-А (підвальне приміщення) на строк до 31.12.2019. Орендоване приміщення використовувалось ФОП Григор'євим Є.С. в якості магазину-складу по торгівлі продовольчими товарами (кондитерськими виробами).

06.06.2018 внаслідок аварії - прориву труби водопостачання біля приміщення торговельного комплексу з продажу продовольчих та непродовольчих товарів за адресою : м. Вінниця проспект Космонавтів, 35-А відбулося залиття магазину, який орендований ФОП Григор'євим Є.С. На місце аварії було викликано аварійну службу Відповідача, яка того ж дня здійснювала ремонтні роботи по ліквідації прориву водогону.

Станом на 06.06.2018 в приміщенні магазину знаходилось товару на загальну суму 293625,75 грн. Внаслідок залиття приміщення магазину (рівень води досягав більш ніж 1,5 метрів) майже весь товар - кондитерські вироби був знищений , що завдало ФОП Григор'єву Є.С. реальних збитків на загальну суму 276972,65 грн. 65 коп., що підтверджується актом інвентаризації від 06.06.2018.

Окрім того, у зв'язку із знищенням товару, ФОП Григор'єв Є.С. не отримав дохід (упущена вигода) у вигляді торговельної націнки (виручка), який становить суму 68547,08 грн.

Посилаючись на положення ст.ст. 22, 1166 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Державного комітету У країни по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 № 30, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 21.07.1995 за № 231/767, Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, Позивач вважає, що організація, яка надає послуги централізованого водопостачання, що доводиться відповіддю Вінницької міської ради за №301-00-011-33143 від 19.07.2018 на адвокатський запит та у зв'язку з тим, що прорив труби водопостачання відбувся поза межами будівлі, в якій розташоване орендоване нежитлове приміщення, тобто не у внутрішньобудинковій мережі водопостачання особою, яка відповідає за завдані йому збитки є саме КП «Вінницяоблводоканал».

В заяві б/н. від 11.09.2018 Позивач зазначає, що під час написання позовної заяви допущена помилка в частині дійсної адреси орендованого ФОП Григор'євим Є.С. нежитлового приміщення, та вказує, що вірною адресою торгового приміщення є: вул. Юності, 35-А у м. Вінниці.

Відповідач у відзиві б/н. від 21.08.2018 заперечує проти позову посилаючись на наступне. 06 червня 2018 року о 6 год. 30 хв. на диспетчерську службу КП «Вінницяобволоканал» надійшло повідомлення про порив водопроводу по проспекту Юності, 35-А, що знаходиться на балансі підприємства. Чергова аварійна бригада, що виїздила на місце виклику не змогла встановити місце прориву водопроводу, оскільки будівля торгівельно-офісного центру з усіх сторін обгороджена.

Представник КП «Вінницяоблводоканал» відмовився від підпису акту про залиття від 06.06.2018, оскільки інформація викладена в ньому була недостовірною:

- щодо рівня залиття підвалу у 1,5 метра. На момент складання акту встановити рівень залиття було неможливо;

- що товар не підлягає відновленню та використанню. В акті викладена суб'єктивна думка зацікавлених осіб;

- що обсяг пошкодженого товару буде визначатись окремим актом після проведення інвентаризації, а не фахівцями відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Представнику Відповідача, на його вимогу, не надано документів на будівлю, але сам факт залиття свідчив про відсутність гідроізоляції підвалу.

Позивачем порушено пункт 15.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22:06.2008 №190 . В порушення ДБН 360-92 будівля торгівельно-офісного центру споруджена у 2016 році на відстані 1,1 м від осі водопроводу, замість 5 м., а прибудова - безпосередньо на водопроводі, що підтверджується схемою пориву мережі водопроводу біля магазину (торгівельно-офісного центру) по просп. Юності, 35-А.

Стверджує, що надані у справі докази розміру матеріальної шкоди є неналежними. Зокрема, наданий Позивачем акт про пошкодження майна та розмір завданих збитків внаслідок затоплення від 06 червня 2018 року, складений працівниками позивача, що є зацікавленими особами. Зазначений акт не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до ст. 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. Суду не надано доказів, що члени комісії, які складали акт, мають відповідний дозвіл на проведення оціночних робіт.

Надані суду копії видаткових накладних про придбані товари, також не є належним доказом розміру матеріальної шкоди, оскільки в період їх придбання Позивач здійснював і продаж продукції, що зберігалась у підвалі приміщення, а акт інвентаризації від 06 червня 2018 року складено зацікавленими особами.

За таких обставин, Відповідач вважає, що Позивачем не доведено реальної вартості втраченого (пошкодженого) майна у визначеному законодавством порядку.

Позивач у відповіді на відзив б/н. від 23.08.2018 заперечує проти доводів Відповідача. При цьому зазначає, що наявність огорожі торговельного комплексу жодним чином не впливає на причину затоплення приміщення магазину та не знімає з Відповідача обов'язків по забезпеченню належного стану системи водопостачання.

Твердження про недостовірність відомостей в акті про залиття від 06.06.2018, простовуються наданими Позивачем численними доказами. Окрім того представник КП «Вінницяоблводоканал» жодним чином не вказував на якісь невідповідності у акті від 06.06.2018, а лише зазначив про небажання будь-що підписувати через відсутність у нього компетенції на підписання акту.

Твердження Відповідача про порушення Позивачем п.15.4 Правил користування система ми централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України є необґрунтованими, оскільки Позивач не є власником приміщення, а орендує його на підставі договору. Позивач не вправі здійснювати будь-які будівельні роботи в орендованому приміщенні. Окрім того, стверджуючи про відсутність гідроізоляції приміщення, Відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу у підтвердження зазначеного твердження.

Посилання Відповідача на неналежність поданих позивачем доказів у підтвердження розміру матеріальної шкоди є помилковим, через невірне розуміння вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

28.08.2018 до суду надійшли заперечення щодо відповіді на відзив б/н від 28.08.2018, де Відповідач зазначає, що наявність огорожі торговельного комплексу перешкоджає регулярному обстеженню мереж та своєчасному їх ремонті. Недостовірність акту про залиття від 06.06.2018р. обґрунтована у відзиві. Крім того, бригада працівників виїхала з дорученням усунути аварію, але не наділялась повноваженнями складати акт залиття. Позивач не звертався до КП "Вінницфяоблводоканал" про участь повноважних представників підприємства у складанні акт про залиття. Акт складено зацікавленими особами позивача. Накладні не можуть бути належним доказом, оскільки придбаний за ними товар реалізується у декількох точках, і які з них стосуються товару, що знаходився у підвалі по просп. Юності, 35-А Позивачем не доведено.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрування) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи 21.08.2003 року Григор'єв Євген Сергійович зареєстрований приватним підприємцем.

Відповідно до Витягу з Реєстру платників податків єдиного податку ФОП Григор'єв Є.С. здійснює роздрібну торгівлю продуктами харчування в спеціалізованих магазинах, перебуває на спрощеній системі оподаткування (2-га група).

02.03.2017 між ТОВ фірма «АЯГіК» та ФОП Григор'євим Є.С. укладено Договір оренди магазину № 52, за умовами якого ФОП Григор'єв Є.С., як Орендар, отримав в оренду торгове приміщення у торговельному комплексі з продажу продовольчих та непродовольчих товарів площею 103,8 м.кв. за адресою : м. Вінниця проспект Юності, 35-А (підвальне приміщення) на строк до 31.12.2019 року.

Як стверджує Позивач, орендоване приміщення використовувалось ФОП Григор'євим Є.С. в якості магазину-складу по торгівлі продовольчими товарами (кондитерськими виробами).

За інформацією виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01-00-011-43900 від 21.09.2018 до відділу оперативного реагування «Цілодобова варта» Вінницької міської ради 06.06.2018 року зафіксовано звернення по просп. Юності, 35-А у м. Вінниця щодо течії мережі холодного водопостачання та затоплення підвального приміщення магазину. Ремонтні роботи по усуненню течії виконувало КП «Вінницяоблводоканал». За інформацією департаменту енергетики, транспорту та зв'язку, рішенням виконкому Вінницької міської ради від 11.12.1997 року №1317, мережі водопостачання та каналізації житлового будинку №29 по просп. Юності прийнято у комунальну власність територіальної громади міста та передано на баланс і обслуговування КП «Вінницяоблводоканал». Експлуатація, обслуговування та ремонт водопроводу до будинку № 29 по проспекту Юності, проводиться балансоутримувачем, тобто КП «Вінницяоблводоканал». Інформацією щодо причини пориву мережі водопостачання та виконавця робіт по усуненню аварійної ситуації, департамент енергетики транспорту та зв'язку Вінницької міської ради не володіє.

За доводами Позивача внаслідок аварії - прориву труби водопостачання біля приміщення торговельного комплексу з продажу продовольчих та непродовольчих товарів за адресою : м. Вінниця проспект Юності, 35-А відбулося залиття магазину, який орендований ФОП Григор'євим Є.С. Станом на 06.06.2018 в приміщенні магазину знаходилось товару на загальну суму 293 625 грн.75 коп., в підтвердження чого останнім надано наступні товарно-транспортні та видаткові накладні: №3918 від 04.06.18 на суму 9057,23 грн.; №67832 від 24.05.2018 на суму 4329,01 грн.; №70792 від 31.05.2018 на суму 7873,99 коп.; №106357 від 15.05.2018 на суму 2131,84 грн.; №116666 від 29.05.2018 на суму 3 689,51 грн.; №КЕ-0123654 від 31.05.2018 на суму 641.08 грн.; №КЕ-0123656 від 31.05.2018 на суму 5007,65 грн.; №КЕ-0123672 від 31.05.2018 на суму 10213,14 грн.; №КЕ-0123653 від 31.05.2018 на суму 10508.95 грн.; № 11 Я/1595675 від 02.06.2018 на суму 86.40 грн.; № 11 Я/1595679 від 02.06.2018 на суму 1763.7 грн.; №РН-0010168 від 31.05.2018 на суму 3814,32 грн.; №РН-0010169 від 04.06.2018 на суму 1567,26 грн.; №РН-0010167 від 28.05.2018 на суму 1834.56 грн.; №РН-0010165 від 23.05.2018 на суму 1746.66 грн.; №РН-0010166 від 25.05.2018 на суму 681,00 грн.; №FOO-A30747 від 24.05.2018 на суму 26460,93 грн.; №SАТ-Г32491 від 01.06.2018 на суму 34926,72 грн.; №4 від 28.05.2018 на суму 5407,50 грн.; №221 від 12.05.2018 на суму 16223.73 грн.; №165 від 04.06.2018 на суму 11474,54 грн.; №10817 від 01.06.2018 на суму 82017,3 грн.; №КЕ-0123657 від 05.06.2018 на суму 2005,74 грн.; 183 від 01.2018 на суму 49064,5 грн.; №ю-00035208 від 21.05.2018 на суму 15939 грн.

Позивачем 06.08.2018 складено акт інвентаризації за яким майже весь товар - кондитерські вироби був знищений , що завдало ФОП Григор'єву Є.С. реальних збитків на загальну суму 276972,65 грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення вищезазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту його порушеного права чи інтересу.

Позивач звернувшись із даним позовом до суду просить стягнути з Відповідача реальних збитків в сумі 276 972,65 грн та неотриманого доходу (упущену вигоду) на суму 68 547,08 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Виходячи з положень ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди, під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо); в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди; г) вина завдавала шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21 грудня 2005 року).

Частина 2 ст. 1166 ЦК України, встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із дією об'єктивних обставин).

На підтвердження факту та розміру завданих збитків Позивач посилається на пошкодження товарів, які були в приміщенні торговельного комплексу за адресою : м. Вінниця проспект Юності, 35-А та були придбані ним в процесі господарської діяльності у контрагентів. Таким чином, до предмету доказування у справі входять обставини набуття Позивачем майнових прав на заявлений до відшкодування товар за відповідними правочинами, які підлягають встановленню судом на підставі первинних документів (договорів, видаткових накладних, ордерів, платіжних доручень, чеків про оплату тощо).

Позивачем в обґрунтування вищенаведених обставин були надані копії видаткових накладених на поставку в період травня, червня 2018 року товару (кондитерських виробів) на загальну суму 308 466,26 грн. Будь яких інших первинних документів які б підтверджували права позивача на заявлений ним пошкоджений товар позивачем не надано.

Досліджуючи зазначені докази суд виходить з того, що Позивачем не надано доказів знаходження зазначеного товару у приміщенні торговельного комплексу за адресою : м. Вінниця проспект Юності, 35-А станом на 06.06.2018. З наданих суду копії видаткових накладених вбачається, що господарські операції за ними відбувались на підставі договорів з різними контрагентами. При цьому матеріали справи не містять доказів, що останні є виробниками поставленого товару. Відтак встановити строк придатності поставленого товару не є можливим.

З доказів, які містяться в матеріалах справи, що заявлені згідно інвентаризаційного акту від 06.06.2018 оціночна вартість нібито знищеного товару становить 276 972,65 грн.

Стосовно визначення розміру завданих збитків слід зазначити, що згідно ст.7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Отже, належним доказами підтвердження розміру збитків є висновок професійного оцінювача, який має відповідне кваліфікаційне свідоцтво та проводить оцінку за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами.

Розмір збитків Позивачем обґрунтовано лише інвентаризаційним актом від 06.06.2018, який підписано Позивачем особисто, директором ТОВ «АЯГіК» ОСОБА_3, завідуючим господарською частиною ТОВ «АЯГіК» ОСОБА_4, та особами, посадове становище яких не вказано, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6 При цьому суд зважає, що Позивачем не дано доказів наявності у зазначених осіб повноважень суб'єкта оціночної діяльності в розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 3 ст. 623 ЦК України збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора, а якщо вимога не була задоволена добровільно - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, приймаючи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що Позивачем до подачі позову не висувалась вимога про сплату суми відшкодування, та Відповідач дізнався про претензії Позивача лише отримавши позов.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», у тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням кошти, збільшились ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджено, потерпілий з цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після збільшення цін і тарифів.

У зв'язку з тим, що Позивачем не надсилалась вимога про оплату в добровільному порядку, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави застосування ринкових цін станом на день ухвалення судового рішення.

Стосовно оцінки протиправної поведінки, вини та встановлення причинного зв'язку необхідно зазначити наступне.

З огляду на положення статей 22, 166 ЦК України до предмету доказування у справі входить питання доведення вини Відповідача та причинного зв'язку між шкодою та діями заподіювача шкоди.

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами будівля торгівельно-офісного центру по проспекту Юності, 35 споруджена у 2016 році на відстані 1,1 м від осі водопроводу, а прибудова - безпосередньо на водопроводі, що підтверджується схемою пориву мережі водопроводу біля магазину торгівельно-офісного центру.

Згідно п. 15.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190 і зареєстрованих в Мін'юсті України 07 жовтня 2008 року за №936/15627, у разі використання приміщень складів, підвалів для господарської діяльності в них мають бути виконані усі роботи з гідроізоляції, передбачені діючими будівельними нормами.

Із наявних матеріалів справи не вбачається можливим встановити виконання усіх робіт з гідроізоляції будівлі, що передбачені будівельними нормами. Позивачем, в свою чергу, не надано документів на будівлю.

Відтак, суд дійшов висновку, що надані Позивачем докази не надають підстав для достовірного висновку визначення особи, винної у заподіянні шкоди, наявності протиправної поведінки Відповідача, причинного зв'язку між його протиправною поведінкою і заподіянням шкоди (залиттям підвального приміщення).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 14.03.2017 у справі № 922/4523/14.

За таких обставин, на переконання суду відсутні правові підстави для задоволення вимог про стягнення реальних збитків на суму 276 972,65 грн.

Щодо заявлених Позивачем до стягнення 68 547,08 збитків у вигляді неотриманого доходу суд виходить з наступного.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (частина 4 статті 623 ЦК України).

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. При цьому, для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи, шкідливий результат такої поведінки (збитки), причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками покладається на позивача. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

При цьому, збитки не є санкцією заздалегідь визначеного розміру. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто, упущена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний доход.

Також, важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це розрахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09.12.2014 у справі № 5023/4983/12).

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов'язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв'язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

При цьому, наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Як слідує з вимоги Позивача до упущеної вигоди віднесено торгівельну націнку (виручку) в розмірі 68 547,08 грн. Водночас, з огляду на те, що з наявних матеріалів справи неможливо встановити настання у Позивача реальних збитків на суму 276 972,65грн, вимога про стягнення 68 547,08 грн. упущеної вигоди також не підлягає до задоволення, оскільки є похідною вимогою.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі з мотивів наведених вище.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору та правової допомоги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

В позові відмовити.

Витрати по сплаті судового збору та правової допомоги покласти на позивача.

Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

У зв'язку з перебуванням судді на лікуванні повний текст рішення складено та підписано 09 листопада 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (АДРЕСА_1, 80530)

3 - відповідачу (вул. Київська, 173, м. Вінниця, 21022)