ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.11.2018

Справа № 910/12757/18

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів"

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-західна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 55 131,72 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів" до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"в особі регіональної філії "Південно-західна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 55 131,72 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору поставки №ПЗ/НХ-18714/НЮ від 16.04.2018 року, взяті на себе зобов’язання по сплаті поставленого товару виконав з простроченням.

У зв’язку з чим, позивач звернувся в суд з вимогами про стягнення з відповідача пені в розмірі 46 904,32 грн. та трьох процентів річних в розмірі 8 227,40 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.10.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Вищезазначена ухвала отримана відповідачем 04.10.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №011 та №010.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

16.04.2018 року між приватним акціонерним товариством "Дружківський завод металевих виробів" (постачальник) та публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-західна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" укладено договір поставки №ПЗ/НХ-18714/НЮ.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона – постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов’язується у 2018 році поставити і передати у власність покупцю певну продукцію, далі товар, відповідно до специфікації №1 (додаток №1), а покупець зобов’язується прийняти і оплатити цей товар на умовах даного договору.

Найменування товару: болт з гайкою для рейкових скріплень залізничної колії 22*75 (рік випуску 2018).

Згідно з п.1.3 договору виробник товару: ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» (Україна).

Кількість та асортимент товару визначається у специфікації №1 (додаток №1), яка є невід’ємною частиною даного договору (п.1.4 договору).

Загальна сума договору становить 3 944 832,00 грн.(п.3.2 договору).

Відповідно до специфікації №1 (додаток №1 до договору) позивач повинен поставити відповідачу болт з гайкою для рейкових скріплень залізничної колії 22*75 у кількості 80 тон загальною вартістю 3 944 832,00 грн. з ПДВ.

Згідно з п.5.1 договору, постачальник здійснює поставку товару на умовах виробничий підрозділ: Київський головний матеріальний склад (07434, Київська обл.., Броварський р-н, с. Шевченкове, вул.. Польова, 5 (ст.. Бобрик), відповідно до вимог «Інкотермс» у ред.. 2010р.

Поставка товару здійснюється не пізніше 10 (десяти) робочих днів, тільки після письмової (в т.ч. електронної) заявки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до прийому товару. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується у заявці, несе покупець (п.5.2 договору).

27.04.2018 року позивач отримав від відповідача заявку №НХ-4/1150 від 26.04.2018 року, в якій зазначено, що відповідно до пункту п.5.1 договору №ПЗ/НХ-18714/НЮ від 16.04.2018 року болт клемний у кількості 58 т. потрібно поставити за адресою: ст.. Козятин, код. 342701, отримувач ТВ МТЗ-2, код 9772.

Також, 12.06.2018 року позивач отримав від відповідача заявку №НХ-4/1695 від 08.06.2018 року, в якій зазначено, що відповідно до пункту п.5.1 договору №ПЗ/НХ-18714/НЮ від 16.04.2018 року болт клемний у кількості 22 т. потрібно поставити за адресою: ст.. Козятин, код. 342701, отримувач ТВ МТЗ-2, код 9772.

Відповідно до п.5.7 договору, датою поставки товару вважається дата підписання покупцем видаткової накладної та акта приймання-передачі.

07.05.2018 року позивачем здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму 2 860 003,20 грн. (58 т), що підтверджується видатковою накладною №1252 від 07.05.2018 року та актом №ВН-1252 приймання-передачі продукції від 07.05.2018 року.

15.06.2018 року позивачем здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму 1 084 828,80 грн. (22 т), що підтверджується видатковою накладною №1622 від 15.06.2018 року та актом №ВН-1622 приймання-передачі продукції від 15.06.2018 року.

Згідно з п.4.1 договору, оплата за кожну партію поставленого товару по даному договору здійснюється покупцем у безготівковій формі не пізніше 10 (десяти) банківських днів після дати поставки партії товару, у відповідності з рахунком-фактурою на дану партію товару, обумовлену згідно з п.6.1 договору та при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також, в матеріалах справи наявні рахунки-фактури №5744 від 07.05.2018 року на суму 2 860 003,20 грн. та №6095 від 15.06.2018 року на суму 1 0894 828,80 грн., які як зазначив позивач ним надано відповідачу для оплати разом з товаром.

Як зазначено позивачем та вбачається з матеріалів справи, податкова накладна №72 від 07.05.2018 року на поставку товару у кількості 58 т за договором була оформлена та зареєстрована постачальником у відповідності до вимог діючого законодавства на п.14.8 договору – 11.05.2018 року. Після отримання листа відповідача №ИХ-4/1450 від 21.05.2018 року щодо змін коду підрозділу для податкових накладних, зазначена податкова накладна була відсторнована та складена нова податкова накладна №165 від 07.05.2018 року, яка була зареєстрована 24.06.2018 року. Податкова накладна №146 від 15.06.2018 року на поставку товару у кількості 22 т за договором була оформлена та зареєстрована постачальником – 20.06.2018 року.

Таким чином, відповідно до умов договору (п.4.1) останнім днем оплати за товар у кількості 58 т є 22.05.2018 року,а першим днем прострочення 23.05.2018 року та у кількості 22 т. – 02.07.2018 року, а першим днем прострочення є 03.07.2018 року відповідно.

З наявної в матеріалах справи банківської виписки за 15.06.2018 року вбачається, що відповідачем 15.06.2018 року сплачено 2 860 003,20 грн. з призначенням платежу оплата за болт з гайкою згідно рахунку 5744/ від 15.05.18 по договору №ПЗ/НХ-18714/НЮ від 16.04.2018 року.

Відповідно до банківської виписки за 31.07.2018 року, відповідачем 31.07.2018 року сплачено 1 084 828,80 грн. з призначенням платежу оплата за болт клемний з гайкою згідно рахунку 6095/ 09.07.18 по договору №ПЗ/НХ-18714/НЮ від 16.04.2018 року.

22.06.2018 року направлено на адресу відповідача претензію №930.

У відповідь, листом №ЦЦТех-10/607 від 30.07.2018 року відповідач повідомив позивача про те, що регіональної філією «Південно-західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» повністю сплачено за договором.

Однак, як зазначено позивачем, сума пені, заявлена у претензії №930 від 22.06.2018 року на дату подачі позову не сплачена.

У зв’язку з неналежним виконанням умов договору в частині оплати позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 46 904,32 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 8 227,40 грн.

Так, позивачем зазначено, що прострочка оплати покупцем за поставкою від 07.05.2018 року становить 24 календарні дні, та відповідно нараховано пеню в розмірі 31 969,35 грн. за період з 23.05.2018 року по 15.06.2018 року (включно) та три проценти річних в розмірі 5 641,65 грн. за період з 23.05.2018 року по 15.06.2018 року (включно).

А за поставкою від 15.06.2018 року прострочка оплати покупцем становить 29 календарних днів, та нараховано пеню в розмірі 14 934,97 грн. за період з 03.07.2018 року по 31.07.2018 року (включно) та три проценти річних в розмірі 2 585,75 грн. за період з 03.07.2018 року по 31.07.2018 року (включно).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 8.2.1 договору передбачено, що у разі порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, відповідно до п.1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013 року день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Розрахунок пені:

Сума боргу (грн)

Період прострочення

Кількість днів прострочення

Розмір облікової ставки НБУ

Сума пені за період прострочення

2 860 003.20

23.05.2018 - 24.05.2018

2

17.0000 %

2 664,11

2 860 003.20

25.05.2018 - 14.06.2018

21

17.0000 %

27 973,18

Розмір пені становить 30 637,29 грн.

Сума боргу (грн)

Період прострочення

Кількість днів прострочення

Розмір облікової ставки НБУ

Сума пені за період прострочення

1 084 828.80

03.07.2018 - 12.07.2018

10

17.0000 %

5 052,63

1 084 828.80

13.07.2018 - 30.07.2018

18

17.5000 %

9 362,22

Розмір пені становить 14 414,85 грн.

Таким чином, загальний розмір пені за перерахунком суду становить 45 052,14 грн. та вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 1 852,18 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Розрахунок трьох процентів річних:

Сума боргу (грн)

Період прострочення

Кількість днів прострочення

Розмір процентів річних

Загальна сума процентів

2 860 003.20

23.05.2018 - 14.06.2018

23

3 %

5406.58

Сума боргу (грн)

Період прострочення

Кількість днів прострочення

Розмір процентів річних

Загальна сума процентів

1 084 828.80

03.07.2018 - 30.07.2018

28

3 %

2496.59

Таким чином, за перерахунком суду загальний розмірі трьох процентів річних становить 7 903,17 грн. та підлягає задоволенню.

Вимоги позивача в частині стягнення трьох процентів річних в розмірі 324,23 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 129, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5, ) в особі регіональної філії "Південно-західна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6, ) на користь приватного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів" (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Соборна, будинок 3, ) пеню в розмірі 45 052 (сорок п’ять тисяч п’ятдесят дві) грн. 14 коп., три проценти річних в розмірі 7 903 (сім тисяч дев’ятсот три) грн. 17 коп. та судовий збір в розмірі 1 692 (одна тисяча шістсот дев’яносто дві) грн. 40 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя                                                             С.М. Мудрий