номер провадження справи 22/97/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2018 Справа № 908/1800/18

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі судового засідання Лінчук А.В.

За участю представників:

представник позивача - Шитікова О.О., довіреність № 61/20-19 від 02.06.2017 р.; представник відповідача - Рудь Д.О., довіреність № 18-08 від 02.01.2018 р.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/1800/18

за позовом: Концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, поштова адреса: 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, буд. 15-В)

до відповідача: Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 29-А)

про стягнення 284759,52 грн.

СУТЬ СПОРУ:

07.09.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 193юр від 06.09.2018 р.) Концерну "Міські теплові мережі" до Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради про стягнення основного боргу в сумі 246419,10 грн., пені в сумі 7648,60 грн., 3% річних в сумі 5193,05 грн. та інфляційних витрат в сумі 25498,77 грн. за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, надання послуги централізованого постачання гарячої води № 505100 від 18.10.2016 р.

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 07.09.2018 р. здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1800/18 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою суду від 12.09.2018 р. позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.09.2018 р. суддею Ярешко О.В. прийнята до розгляду позовна заява Концерну "Міські теплові мережі", відкрито провадження у справі № 908/1800/18, якій присвоєно номер провадження 22/97/18, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 18.10.2018 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.10.2018 р., згідно з усним клопотанням позивача, на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву до 15.11.2018 р.

У судовому засіданні 15.11.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не виконав зобов'язань щодо оплати за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 505100 від 18.10.2016 р., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 246419,10 грн. Позивачем також нараховано 7648,60 грн. пені, 25498,77 грн. інфляційних втрат, 5193,05 грн. 3% річних. Просив позов задовольнити. Позов обґрунтований ст.ст. 1, 2, 193, 232, 276 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України, умовами договору № 505100, Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією.

Відповідач у письмовому відзиві, який надійшов до суду 18.10.2018 р., зазначив, що з позовними вимогами не згоден в повному обсязі, виходячи з такого. 25.05.2016 р. Запорізькою міською радою було прийняте рішення № 25 про створення комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради. Відповідно до Статуту підприємства метою діяльності є здійснення відповідно до вимог чинного законодавства функцій управління та утримання в господарському віданні, переданих йому за договором з власником житлових будинків, споруд та іншого майна; забезпечення належного рівня житлово-комунального обслуговування населення, створення відповідних умов проживання; забезпечення безперебійної роботи технічного обладнання житлових будинків; забезпечення дотримання квартиронаймачами, власниками приватизованих квартир, орендарями та власниками нежилих приміщень обов'язків, передбачених відповідними договорами. Виходячи з положень чинного законодавства України, рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.06.2016 р. № 311 "Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг", з 01 вересня 2016 р. КП "Наше місто" Запорізької міської ради визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Саме з цією метою в господарське відання КП "Наше місто" Запорізької міської ради передано об'єкти житлового та нежитлового фонду, благоустрою та обладнання (Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 494 від 26.08.2016 р.), власником яких є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Відповідно до норм ст. 136 ГК України, функція господарського відання передбачає, що лише власник майна, закріпленого на праві господарського відання реалізує весь спектр відповідних повноважень. 18.10.2016 р. між сторонами у справі укладений договір № 505100/3303/2016/12пто купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Відповідно до рішення виконкому № 494 від 26.08.2016 р. відповідачу було передано в господарське відання об'єкти житлового та нежитлового фонду відповідно до додатків до рішення. Окремого переліку об'єктів нежитлового фонду комунальної власності на час передачі не існувало. Окрім того, більшість нежитлових приміщень взагалі не було виділено в окрему одиницю, а перебували у складі житлових будинків. Зважаючи на те, що нежитлові приміщення, що перебувають в господарському віданні комунального підприємства "Наше місто", є об'єктами права комунальної власності, оплату за опалення здійснює Запорізька міська рада, шляхом надання фінансової підтримки комунальному підприємству "Наше місто" з місцевого бюджету. На даний момент оплата за теплопостачання покладається на відповідача, проте, зазначені витрати не враховано в тарифі на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та не мають джерел відшкодування, тому несуть додаткове фінансове навантаження на відповідача та призводить до збиткової діяльності підприємства. Підприємство фінансується з коштів, які сплачуються населенням за отримані комунальні послуги. Отримані рахунки та акти приймання-передачі відповідачем не підписувались у зв'язку з неправильним нарахуванням теплопостачальною організацією суми заборгованості, спричиненою різницею в площах опалювальних приміщень комунальної власності та необхідністю виведення деяких із договору. Акти, додані до матеріалів справи, не відповідають порядку оформлення і погодження сторонами, отже відсутні підстави для нарахування пені за обумовлений період. Отримані від населення кошти повинні використовуватися виключно на утримання будинків та прибудинкової території та сплату обов'язкових платежів: податки, збори, заробітна плата. Нарахування та сплата штрафів, пені не передбачена діючим тарифом на надання послуг, не закладена у розрахунок тарифу. Поповнення дохідної частини одного комунального підприємства (Концерну МТМ) за рахунок іншого комунального підприємства не є можливим. У протилежному випадку Комунальне підприємство "Наше місто", витративши кошти на виплату штрафів та пені, повинно буде здійснювати перерахунки населенню за надані послуги. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

25.10.2018 р. від позивача надійшла письмова відповідь на відзив. Вказує, що відповідач отримує рахунки за надані послуги за спірний період із листопада 2016 р. по квітень 2018 р. У рахунках міститься вичерпна інформація щодо кількості та структури (складових) наданих послуг, тарифів, місячного платежу, заборгованості та загальної суми, що підлягає сплаті. Заперечень чи заяв, пропозицій від відповідача щодо даних, зазначених в надісланих на його адресу актах та рахунках, не було. Просив відхилити відзив та задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

18.10.2016 р. між Концерном "Міські теплові мережі" (теплопостачальна організація за договором, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Наше місто" (споживач, відповідач) укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, надання послуги централізованого постачання гарячої води № 505100/3303/2016/12/пто, відповідно до п. 1.1 якого теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді для опалення та надати послугу з централізованого постачання гарячої води споживачу, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Додатками до вказаного договору визначено, що договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді укладено для об'єкту за адресою: вул. Дослідна станція, 74 (гуртожиток від Таврійського державного агротехнологічного університету).

Згідно з п. 3.2.6 договору споживач зобов'язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії, гарячої води в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Відповідно до п. 6.1 договору розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або в іншій формі, що не заперечує діючому законодавству, згідно з діючими на час розрахунків тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку, на підставі показань вузла обліку теплової енергії, гарячої води, а у випадках їх відсутності - відповідно до обсягів фактично спожитої теплової енергії, гарячої води, розрахованих згідно законодавства та умов договору.

Згідно з п.п. 6.2, 6.3 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

Пунктом 6.4 договору сторони погодили, що споживач зобов'язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Згідно пункту 6.7 споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації рахунок та акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді.

Отриманий акт споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі п'яти днів з дати отримання (пп. 6.7.1). У разі неотримання теплопостачальною організацією підписаного акту, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.7.1 договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період (пп. 6.7.2).

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до моменту укладання сторонами письмової угоди про його розірвання.

Доказів розірвання чи-то припинення дії договору сторони не надали, отже його умови на час розгляду справи судом є чинними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на виконання умов договору, відпущено відповідачу теплову енергію в гарячій воді на загальну суму 246419,10 грн. відповідно до наступних актів приймання-передачі:

- акт від 30.11.2016 за листопад 2016 року на суму 21226,63 грн;

- акт від 31.12.2016 за грудень 2016 року на суму 31817,41 грн;

- акт від 31.01.2017 за січень 2017 року на суму 27854,88 грн;

- акт від 28.02.2017 за лютий 2017 року на суму 28767,44 грн;

- акт від 31.03.2017 за березень 2017 року на суму 17966,69 грн;

- акт від 30.04.2017 за квітень 2017 року на суму 3127,84 грн;

- акт від 31.05.2017 за травень 2017 року на суму 2726,06 грн;

- акт від 30.06.2017 за червень 2017 року на суму 219,22 грн;

- акт від 31.07.2016 за липень 2017 року на суму 1139,89 грн;

- акт від 31.10.2017 за жовтень 2017 року на суму 2854,13 грн;

- акт від 30.11.2017 за листопад 2017 року на суму 14529,18 грн;

- акт від 31.12.2017 за грудень 2017 року на суму 18081,24 грн;

- акт від 31.01.2018 за січень 2018 року на суму 28734,49 грн;

- акт від 28.02.2018 за лютий 2018 року на суму 21333,20 грн;

- акт від 31.03.2018 за грудень 2018 року на суму 22138,99 грн;

- акт від 30.04.2018 за квітень 2018 року на суму 3901,81 грн.

Позивачем були виставлені відповідні рахунки на оплату отриманої відповідачем теплової енергії.

Зазначені вище акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки вручалися відповідачу нарочно, направлялися на адресу відповідача, у підтвердження чого позивачем надано суду реєстри на відправлення/вручення кореспонденції за спірний період (копії долучені до матеріалів справи).

Таким чином, позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав належним чином і у повному обсязі.

Заперечень на акти відповідачем не надано, акти залишились з його боку не підписаними, у зв'язку з чим позивач вважає їх погодженими відповідно до п. 6.7 договору.

Позивач направив відповідачу письмову претензію від 20.04.2018 р. № 152 з вимогою сплатити заборгованість за договором купівлі-продажу теплової енергії № 505100 від 18.10.2016 р., яка була залишена без відповіді.

Обґрунтовуючи позов наявністю заборгованості, позивач звернувся до суду з позовом, за яким відкрите провадження у дійсній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем у період з листопада по грудень 2016 р., з січня по травень, з червня по липень, з жовтня по грудень 2017 р. та з січня по квітень 2018 р. включно поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 246419,10 грн., що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії за вказані періоди (копії долучені до матеріалів справи).

Вбачається, що вищевказані акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки були вручені/направлені позивачем відповідачу. Відповідач отримання актів та рахунків підтвердив, що зазначив також у письмовому відзиві. Споживач на адресу позивача підписаних актів приймання-передачі теплової енергії не повернув, заперечень щодо даних, зазначених в актах, не надав. Будь-яке листування з приводу невідповідності даних, зазначених в актах, матеріали дійсної справи не містять.

Таким чином, згідно з п. 6.7.2 договору, зазначені вище акти приймання-передачі теплової енергії є погодженими та являються підставою для проведення остаточних розрахунків за отриману протягом вказаного в них періоду теплову енергію. Зокрема, в усіх актах, які покладені в підставу позову, зазначено, що у разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень про підписання акту в установлені договором терміни, акт вважається погодженим.

Доказів погашення суми заборгованості відповідач суду не надав. Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 246419,10 грн. основного боргу судом задовольняється у зв'язку з її обґрунтованістю та доведеністю.

Також позивачем заявлено до стягнення 7648,60 грн. пені, нарахованої за загальний період із 20.05.2017 р. по 20.04.2018 р.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нормами ч. 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2.10 договору № 505100/3303/2016/12/пто закріплено, що за порушення споживачем строків оплати за теплову енергію, встановлених у пункті 6.4 цього договору, останній сплачує теплопостачальній організації пеню у розмірі 2% від суми простроченого платежу (але не більше обумовленої чинним законодавством) за кожний день прострочення по день фактичної оплати.

Відповідач контррозрахунку пені не подав.

Факт прострочення відповідачем зобов'язання з оплати поставленої теплової енергії матеріалами дійсної справи доведено.

Разом з тим, судом встановлено, що під час здійснення розрахунку пені за січень, лютий, липень, жовтень 2017 р. позивачем не враховано приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України, якою передбачено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи викладені вище приписи законодавства, суд здійснив перерахунок пені, яка у межах заявленого позивачем періоду склала 7325,96 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача стягується сума 7325,96 грн. пені, у стягненні 322,64 грн. пені судом відмовляється.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 25498,77 грн. інфляційних втрат та 5193,05 грн. 3% річних.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений судом факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат заявлені позивачем обґрунтовано.

Інфляційні втрати нараховані позивачем за загальний період із січня 2017 р. по березень 2018 р. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, зроблений позивачем, судом встановлено, що він містить арифметичні помилки. А саме, позивачем неправильно визначений середній індекс інфляції за березень 2017 р. - березень 2018 р. - 1.30, який за даний період складає 1.15. Таким чином, інфляційні втрати за даний період, нараховані за актом за січень 2017 р., становлять 4250,53 грн. В іншому розрахунок інфляційних втрат зроблений позивачем правильно.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача стягується сума 21253,94 грн. інфляційних втрат, у стягненні 4244,83 грн. інфляційних втрат судом відмовляється.

Стосовно розрахунку 3% річних, нарахованих за загальний період із 20.12.2016 р. по 20.04.2018 р., судом встановлено, що позивачем не враховано приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України за актами січень, лютий, липень, жовтень 2017 р.

Враховуючи вказані приписи законодавства, суд здійснив перерахунок 3% річних, які у межах заявленого позивачем періоду склали суму 5187,92 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача стягується сума 5187,92 грн. 3% річних, у стягненні 5,13 грн. 3% річних судом відмовляється.

Таким чином, позов у цілому задовольняється судом частково.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві, судом відхиляються з підстав, що наведені вище. Суд враховує, що відповідно до приписів ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну "Міські теплові мережі" до Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради задовольнити частково.

Стягнути Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 29А, ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, поштова адреса: 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, буд. 15-В, на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) 246419 (двісті сорок шість тисяч чотириста дев'ятнадцять) грн. 10 коп. основного боргу.

Стягнути Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 29А, ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, поштова адреса: 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, буд. 15-В, , на поточний рахунок № 1951 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) 5187 (п'ять тисяч сто вісімдесят сім) грн. 92 коп. 3% річних, 21253 (двадцять одна тисяча двісті п'ятдесят три) грн. 94 коп. інфляційних втрат, 7325 (сім тисяч триста двадцять п'ять) грн. 96 коп. пені, 4202 (чотири тисячі двісті дві) грн. 81 коп. судового збору.

У стягненні 322,64 грн. пені, 5,13 грн. 3% річних та 4244,83 грн. інфляційних втрат відмовити.

Повне рішення складено 20.11.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко