ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 922/3796/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючий, Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

за участю представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго» - Волокіти О.Г.,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноком» - Мици Ю.В.,

ліквідатор Споживчого товариства «Колос» Кошовський С.В. прийняв участь у судовому засіданні особисто;

розглянув касаційну скаргу ліквідатора Споживчого товариства «Колос» Кошовського С.В.

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2018

у складі колегії суддів: Барбашова С.В. (головуючий), Гребенюк Н.В., Істоміна О.А.

та на додаткову постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2018

у складі колегії суддів: Барбашова С.В. (головуючий), Гребенюк Н.В., Істоміна О.А.

у справі за заявою Споживчого товариства «Колос»

про визнання банкрутом.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Розгляд справи відбувається відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону від 22.12.2011 № 4212-VІ, чинній після 19.01.2013), оскільки постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури прийнято після набрання чинності Законом № 4212-VІ.

Хронологія подій та опис фактів, встановлених судами першої та апеляційної інстанції

1. 06.12.2016 постановою Господарського суду Харківської області у справі № 922/3796/16 Споживче товариство «Колос» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, здійснено інші процесуальні дії.

2. 22.12.2016 ухвалою Господарського суду Харківської області у справі № 922/3796/16 ліквідатором Споживчого товариства «Колос» призначено арбітражного керуючого Кошовського С.В.

Обґрунтування заяви

3. 06.10.2017 арбітражний керуючий Кошовський С.В. звернувся до суду із заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго» (далі - ТОВ «Харківпроменерго») на користь Споживчого товариства «Колос» (ділі - СТ «Колос») дебіторської заборгованості у сумі 11 225 620 грн.

Заява обґрунтована тим, що в період з 03.11.2011 по 03.06.2015 СТ «Колос» сплатило на користь ТОВ «Харківпроменерго» грошові кошти у загальній сумі 11 225 620 грн, з посиланням на договір від 29.04.2010 № 444/1 та за цільовим призначенням - сплата за обслуговування устаткування комерційного обліку та облік споживання електричної енергії. При цьому у ліквідатора СТ «Колос» відсутні будь-які господарські договори, укладені між боржником та дебітором, а також первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій та відсутні докази того, що у боржника було наявне обладнання, яке підлягало постійному дорогому обслуговуванню, а тому зазначені кошти отримані відповідачем безпідставно.

Розгляд справи судами

4. 10.04.2018 ухвалою Господарського суду Харківської області заяву ліквідатора задоволено. Стягнуто з ТОВ «Харківпроменерго» на користь Споживчого товариства «Колос» дебіторську заборгованість у сумі 11 225 620 грн. Стягнуто з ТОВ «Харківпроменерго» в дохід державного бюджету України 168 384, 30 грн судового збору.

Ухвала мотивована відсутністю у справі доказів наявності договірних відносин між СТ «Колос» та ТОВ «Харківпроменерго», у зв'язку з чим має місце безпідставне перерахування СТ «Колос» коштів, які підлягають поверненню згідно статті 1212 Цивільного кодексу України.

5. 26.07.2018 постановою Харківського апеляційного господарського суду ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 скасовано, прийнято нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Суд апеляційної інстанції вказав, що ТОВ «Харківпроменерго» отримало грошові кошти від СТ «Колос» за наявності достатніх правових підстав - Договору на надання послуг від 29.04.2010 № 444/1, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, та у якості розрахунку за надані послуги. Судом першої інстанції не враховано, що ліквідатором СТ «Колос» Кошовським С.В. не надано жодних доказів на підтвердження визнання вказаного договору недійсним або щодо його розірвання у встановленому порядку, тому посилання заявника на те, що оспорювана сума в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України вважається отриманою ТОВ «Харківпроменерго» безпідставно, спростовуються фактичними обставинами справи.

Крім того суд апеляційної інстанції визнав причини ненадання первинних документів до місцевого господарського суду поважними та прийняв до уваги в якості додаткових доказів обґрунтування відсутності у ТОВ «Харківпроменерго» обов'язку перед СТ «Колос» з повернення безпідставно набутих коштів.

6. 31.07.2018 додатковою постановою Харківського апеляційного господарського суду здійснено розподіл судових витрат та стягнуто зі СТ «Колос» на користь ТОВ «Харківпроменерго» 252 576, 45 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

7. 03.07.2018 ліквідатором СТ «Колос» Кошовським С.В. подано касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2018 та на додаткову постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 з проханням про їх скасування і залишення в силі ухвали Господарського суду Харківської області від 10.04.2018. Оскаржуючи постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2018, скаржник стверджує про порушення апеляційним судом вимог частини першої статті 76, статей 74, 86, 236 ГПК України.

Б. Відзиви на касаційну скаргу

02.10.2018 від ТОВ «Харківпроменерго» надійшов відзив на касаційну скаргу СТ «Колос» в частині оскарження додаткової постанови Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2018, в якому поставлено питання про винесення ухвали про повернення на користь ТОВ «Харківпроменерго» 250 814, 45 грн судового збору, сплаченого в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

16.10.2018 від ТОВ «Харківпроменерго» надійшов відзив на касаційну скаргу СТ «Колос» в частині оскарження постанови Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2018, в якому з посиланням на правильність застосування судом апеляційної інстанції норм права наведено прохання залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін.

16.10.2018 від кредитора - ТОВ «Техноком» - надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому підтримано викладені в касаційній скарзі доводи та висловлено прохання задовольнити касаційну скаргу ліквідатора СТ «Колос» Кошовського С.В. і постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2018 скасувати, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 залишити в силі.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

8. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод

Стаття 6 Право на справедливий суд

1. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру …

9. Цивільний кодекс України

Стаття 626 частина перша. Поняття та види договору

1. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 627. Свобода договору

1. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628. Зміст договору

1. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

2. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Стаття 629. Обов'язковість договору

1. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 637. Тлумачення умов договору

1. Тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

2. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Стаття 1212. Загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави

1. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

10. Господарський процесуальний кодекс України (в редакції після 15.12.2017)

Стаття 74. Обов'язок доказування і подання доказів

1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

2. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

3. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

4. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Стаття 76. Належність доказів

1. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 86. Оцінка доказів

1. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

3. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 236. Законність і обґрунтованість судового рішення

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

11. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

12. Здійснивши перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

13. Згідно зі статтею 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

14. Водночас, ані постанова суду апеляційної інстанції від 26.07.2018, ані ухвала суду першої інстанції від 10.04.2018 у цій справі не відповідають зазначеним вище вимогам.

15. Так, статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

16. Тому колегія суддів відзначає, що головним питанням для правильного вирішення спору є встановлення факту наявності (відсутності) договірних відносин між ТОВ «Харківпроменерго» та СТ «Колос». Однак, цього не було достеменно з'ясовано судами попередніх інстанцій.

17. Так, суд апеляційної інстанції всупереч статтям 78 і 79 ГПК України (допустимість та достовірність доказів) на підтвердження проведення господарських операцій та обставин виконання обома сторонами договірних домовленостей за угодою від 29.04.2010 № 444/1 прийняв виключно копії документів (договору від 29.04.2010 № 444/1, банківських виписок за період 2010-2015 років, протоколів узгодження договірної ціни на надання послуг, копії актів приймання-передачі наданих послуг копії відповідних податкових накладних, складених та оформлених у спірному періоді), хоча ліквідатор СТ «Колос» Кошовський С.В. заперечував факт їх укладання. При цьому судом зазначено, що договірні відносини між СТ «Колос» та ТОВ «Харківпроменерго» мали місце в період 2010-2015 років та за завершеністю і давністю первинні документи за договором від 29.04.2010 № 444/1 були передані до архіву, де були втрачені, тому підприємству знадобився значний час для відновлення цих документів.

Однак, жодних доказів на підтвердження дійсності втрати цих документів судом на наведено.

18. Тобто, судом апеляційної інстанції не встановлено беззаперечний факт укладання і виконання договору від 29.04.2010 № 444/1.

19. При цьому і суд першої інстанції не в повній мірі дослідив та відобразив у судовому рішенні доводи ТОВ «Харківпроменерго» стосовно укладання і виконання договору від 29.04.2010 № 444/1. Зокрема, судом було відхилено клопотання ТОВ «Харківпроменерго» про витребування у ГУ ДФС у Харківській області вилучених документів, які могли б підтвердити факт укладення договору від 29.04.2010 № 444/1, що фактично унеможливило встановити обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

20. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

21. Верховний Суд вважає, що ті доводи, що їх наводили учасники справи при розгляді справи в судах першої і апеляційної інстанцій, не є очевидно необґрунтованими, що вимагало від суду першої та апеляційної інстанцій їх повного дослідження, надання їм оцінки і відображення у судових рішеннях.

22. Європейський суд з прав людини, досліджуючи питання права на справедливий суд крізь призму повноти судового рішення, зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), від 27 вересня 2001 року № 49684/99). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

23. Водночас ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій судові рішення у цій справі зазначеним вимогам не відповідають.

24. Судова колегія вважає, що допущені процесуальні порушення є такими помилками, які не забезпечили справедливого розгляду справи. Рішення судів, прийняті з порушенням норм процесуального права, не можуть вважатися такими, що відповідають приписам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право на справедливий суд, а тому підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

25. Оскільки додатковою постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 здійснено розподіл судових витрат та стягнуто зі СТ «Колос» на користь ТОВ «Харківпроменерго» 252 576, 45 грн судового збору за подачу апеляційної скарги, то відповідно з огляду на скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції підлягає скасуванню також і додаткова постанова Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2018.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

26. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій було порушено принцип повноти оцінки доказів та їх відображення у прийнятих судових рішеннях, якими вирішувався спір по суті, що вимагає направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

27. Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити доводи учасників справи, а також на підставі належних і допустимих доказів встановити факт наявності (відсутності) договірних відносин між ТОВ «Харківпроменерго» та СТ «Колос» і в залежності від встановленого вирішити спір відповідно до вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, пунктом 2 частини першої статті 308, статтями 310, 315, 316 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ліквідатора Споживчого товариства «Колос» Кошовського С.В. задовольнити частково.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2018, додаткову постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 у справі № 922/3796/16 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Я. Погребняк