Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"12" листопада 2018 р. м. Житомир Справа № 906/984/18

Господарський суд Житомирської області у складі судді Терлецької-Байдюк Н.Я.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна"

(м. Одеса)

до боржника Приватного підприємства "Альфа продукт" (м. Житомир)

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у розмірі

14039,27грн. за договором поставки № 22203-ЖТ/17 від 14.08.2017 р. ,

ВСТАНОВИВ:

08.11.2018 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" з вимогою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства "Альфа продукт" 14039,27грн. заборгованості за договором поставки № 22203-ЖТ/17 від 14.08.2017.

Заяву обґрунтовано невиконанням зі сторони боржника умов договору поставки №22203-ЖТ/17 від 14.08.2017 р. в частині оплати поставленого йому товару.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2018 заяву за № 2051/ГО/ЮД від 05.11.2018 передано для розгляду судді Терлецькій-Байдюк Н.Я.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає приписам статті 148 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Як зазначено у Пояснювальній записці до проекту Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 6232 від 23.03.2017 у господарському та цивільному видах судочинства запроваджується можливість стягнення неоспорюваної заборгованості в порядку наказного провадження. Так, за заявою особи, якій належить право вимоги про стягнення неоспорюваної грошової заборгованості за письмовими договорами, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд видає судовий наказ про стягнення заборгованості з боржника.

За правилами ч.2 ст.152 ГПК України суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з доданих до заяви матеріалів, 14.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" (продавець) та Приватним підприємством "Альфа Продукт" (покупець) було укладено договір поставки № 22203-ЖТ/17, за умовами якого продавець зобов'язується передавати тютюнові вироби або інші групи Товарів у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати Товар на умовах, зазначених у цьому Договорі.

У відповідності до п.3.8 право власності на товар, що постачається, а також ризик його випадкової загибелі та випадкового пошкодження, переходять до покупця з моменту отримання товару та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної. Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома сторонами.

У відповідності до п.5.1.1 договору продавець має право вимагати від покупця оплати фактично поставленого товару в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, а покупець, в свою чергу, зобов'язаний оплачувати фактично поставлений товар (п. 5.4.1 Договору).

14.08.2017 між тими ж сторонами підписано Додаток №1 до договору поставки №22203-ЖТ/17 від 14.08.2017, відповідно до якого сторони домовились про наступне: "Покупець уповноважує названих нижче матеріально-відповідальних осіб Покупця отримувати від імені останнього матеріальні цінності від продавця протягом терміну дії договору та повідомляє зразки їх підписів, зокрема наступних продавців: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також директора ОСОБА_6

На підтвердження факту поставки тютюнових виробів покупцеві, ТОВ "Тедіс Україна" долучило до заяви видаткові накладні № ЖТ18-000045351 від 13.06.2018 на суму 7 816,32 грн. та № ЖТ18-000046521 від 16.06.2018 на суму 5 895,77 грн.

Товар згідно видаткової накладної № ЖТ18-000045351 від 13.06.2018 на суму 7816,32грн. від відповідача отримала продавець ОСОБА_7, згідно видаткової накладної № ЖТ18-000046521 від 16.06.2018 на суму 5895,77грн. отримала продавець ОСОБА_8, відповідні підписи яких містяться у графі накладних "отримав".

Вказані продавці не значаться в додатку №1 до договору поставки №22203-ЖТ/17 від 14.08.2017. Інші докази на підтвердження повноважень продавців ОСОБА_7 і ОСОБА_8 матеріали заяви не містять. Отже, товар отримано не уповноваженими особами, що не відповідає встановленим умовам договору.

Тобто, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, що за змістом п. 8 ч.1 ст.152 ГПК України є підставою для відмови у видачі наказу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 148, 150, ч.2 ст.151, 152, 153, 154, ч.2 ст.232, 233, 234,235,242,326 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" (м. Одеса) у видачі судового наказу про стягнення з Приватного підприємства "Альфа продукт" (м.Житомир) заборгованості у розмірі 14039,27грн.

Матеріали заяви повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Дата підписання: 12 листопада 2018 року.

Суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.

1 - в справу

2 - заявнику (рек. з повід.)