ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018 року                                                                                 м. Дніпро Справа № 908/868/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Дон О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Запорізької області від 26.07.2018, ухвалене суддею Проскуряковим К.В., повний текст складено 01.08.2018, у справі №908/868/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Дочірнього підприємства "Газ Мелітополя" Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз"

про стягнення 7 558 095, 43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Дочірнього підприємства "Газ Мелітополя" Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" про стягнення з останнього на свою користь пені у сумі - 3 938 571, 65 грн., інфляційних втрат у сумі 2 696 892, 92 грн., 3% річних у сумі 922 630, 86 грн., а всього: 7 558 095, 43 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.07.2018 у справі №908/868/18 позов задоволено частково; стягнуто з Дочірнього підприємства "Газ Мелітополя" Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованість за договором купівлі-продажу природного газу від 30.12.2015 за № 16-158-Н у розмірі 5 565 382, 40 грн., у тому числі: пеня за період з 25.03.2016 по 21.11.2016 включно у розмірі 1 969 285, 83 грн., 3 % річних за період з 25.03.2016 по 25.12.2016 включно на суму 907 575, 93 грн., інфляційні втрати за період з травня по жовтень 2016 включно у розмірі 2 688 520, 71 грн. та судові витрати у розмірі 113 020, 02 грн.; в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з обставин неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором № 16-158-Н купівлі-продажу природного газу від 30.12.2015 щодо своєчасної оплати вартості поставленого позивачем відповідачу протягом січня-вересня 2016 року природного газу, передбаченої умовами договору відповідальності за прострочення виконання зобов'язання з оплати природного газу у вигляді пені, а також передбаченої статтею 625 Цивільного кодексу України відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання у вигляді інфляційних втрат та 3% річних. Врахувавши матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи відповідача - діяльністю відповідача є виключно торгівля газом через місцеві локальні трубопроводи на території м. Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського та Приазовського районів, поточну заборгованість, суд дійшов висновку за можливе зменшити заявлений позивачем розмір пені до 50%. За період з 01.01.2016 по 26.12.2016 включно перерахування грошових коштів у розмірі 465 122, 97 грн. відбулось 02.11.2016 на підставі спільного протокольного рішення за процедурою, визначеною постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", яким сторони змінили порядок взаєморозрахунків за природний газ, затверджений постановою КМУ № 20 від 11.01.2005, а тому суд дійшов висновку, що відсутні підстави для нарахування 3 % річних за період з 02.11.2016 по 13.11.2016 у розмірі 15 054, 93 грн., у зв'язку з чим суд відмовив у стягненні 3 % річних у вказаному розмірі. У зв'язку з наведеним вище, судом перераховано інфляційні втрати за період прострочення з травня по жовтень 2016 включно, які становлять суму 2 688 520, 71 грн., з відмовою у стягненні 8 372, 21 грн.

Не погодившись з прийнятим судом рішенням в частині зменшення розміру заявленої до стягнення пені та часткової відмови у стягненні 3% річних та інфляційних втрат, позивач просить скасувати прийняте місцевим господарським судом рішення в частині відмови у стягненні пені у сумі 1 969 285, 82 грн., 3% річних у сумі 15 054, 93 грн. та інфляційних втрат у сумі 8 372, 21 грн. та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає про відсутність підстав для зменшення заявленої до стягнення з відповідача пені, вважає, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов'язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу. Відносно доводів відповідача щодо зменшення пені позивач посилається на ті обставини, що умовами договору не передбачено будь-якої залежності між розрахунками за отриманий газ та розрахунками кінцевих споживачів; відповідач не надав доказів проведення роботи зі стягнення заборгованості з контрагентів; відповідач надав ряд документів, складених в одноособовому порядку, які декларують наявність заборгованості контрагентів; відповідач не надав жодних документів, які засвідчували б реальне фінансове становище підприємства, наявність/відсутність коштів на його рахунку. Позивач зазначає, що суд, частково відмовляючи у стягненні 3% річних та інфляційних втрат, посилається на укладення між сторонами ряду спільних протокольних рішень, якими сторони нібито змінили порядок взаєморозрахунків. Проте, за твердженням позивача, такий висновок суду є невірним. Так, Додатковою угодою № 3 від 22.08.2016 сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором. Також, умовами договору сторони погодили, що укладання спільних протокольних рішень в будь-якому випадку не змінює строків, порядку розрахунків, а внесення змін до спірного договору має відбуватись лише шляхом укладення додаткової угоди та підписання її сторонами. Відтак, як вважає позивач, укладання спільних протокольних рішень, як підстава зміни порядку та строку розрахунків, суперечить умовам договору. Позивач не погоджується з твердженням суду, що вказана Додаткова угода суперечить постанові КМУ №20 від 11.01.2005 та самій суті проведення взаєморозрахунків за природний газ, вважає, що така правова оцінка угоди суперечить положенням ст. 204 ЦК України щодо правомірності правочину. Позивач вважає невиправданим посилання суду на судову практику Верховного Суду України у спірних правовідносинах, оскільки у наведених судом справах договори купівлі-продажу не містили спеціальних умов щодо спільних протокольних рішень, висновки щодо зміни порядку та строків розрахунку були здійснені ґрунтуючись не на змісті постанови КМУ від 11.01.2005 № 20, а виключно на умовах договору купівлі-продажу природного газу, умовах договору про організацію взаєморозрахунків.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та зазначає, що судом першої інстанції було правильно враховано усі обставини, які є підставою для зменшення розміру пені, заявленої до стягнення, а саме: повне виконання відповідачем основного зобов'язання, збитковість діяльності відповідача та його майновий стан, а також майновий стан та інтереси позивача.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.09.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 908/868/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Запорізької області від 26.07.2018 у справі.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

Донецький апеляційний господарський суд апеляційний перегляд рішення господарського суду Запорізької області від 26.07.2018 у справі №908/868/18 не закінчив прийняттям за результатами апеляційного перегляду судового рішення.

03.10.2018 розпочав роботу Центральний апеляційний господарський суд.

Справа №908/868/18 передана з Донецького апеляційного господарського суду до Центрального апеляційного господарського суду та ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2018, постановленою колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів Пархоменко Н.В., Чередка А.Є., прийнята до провадження означеним складом суду, розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання на 14.11.2018.

У судовому засіданні 14.11.2018 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги, меж, в яких повинні встановлюватися обставини і досліджуватися докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, заслухавши виступи представників сторін у судових дебатах, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі укладеного Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Дочірнім підприємством "Газ Мелітополя" Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" (покупець) договору № 16-158-Н купівлі-продажу природного газу від 30.12.2015 (далі - Договір) (а.с. 22-27, т. 1) протягом січня - вересня 2016 року позивач передав відповідачу у відповідності з умовами Договору природний газ власного видобутку для подальшої реалізації побутовим споживачам за узгодженою умовами Договору та додатковими угодами до нього (а.с. 28-31, т. 1) ціною на загальну суму 155 893 473, 20 грн.

Передача від позивача до відповідача природного газу щодо наведеного періоду та на загальну вказану суму підтверджується наступними підписаними представниками позивача та відповідача актами приймання-передачі природного газу (а.с. 34-42, т. 1): від 31.01.2016 на суму 34 327 064, 22 грн., від 29.02.2016 на суму 32 368 476, 17 грн., від 31.03.2016 на суму 31 869 660, 43 грн., від 30.04.2016 на суму 20 465 141, 06 грн., від 31.05.2016 на суму 9 163 538, 09 грн., від 30.06.2016 на суму 6 629 007, 26 грн., від 31.07.2016 на суму 6 493 016, 84 грн., від 31.08.2016 на суму 6 516 540, 31 грн. та від 30.09.2016 на суму 8 061 028, 82 грн.

За умовами Договору (п. 6.1.) оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", цей Порядок визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз" (далі - субвенція).

Пунктом 7 вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 передбачено, що для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства "Енергоринок", які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб'єктами підприємницької діяльності.

Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз", державне підприємство "Енергоринок", виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п'яти робочих днів.

До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг).

Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку.

Згідно з п. 1 додаткової угоди № 3 від 22.08.2016 до Договору на купівлю-продаж природного газу від 30.12.2015 № 16-158-Н, сторони доповнили п. 6.1. розділу VI "Порядок та умови проведення розрахунків" Договору абзацами три і чотири у наступній редакції: "Оплата вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій може проводитися за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20. Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором".

В період з лютого по жовтень 2016 року включно між ГУ ДКСУ у Запорізькій області (далі - сторона №1), Департаментом фінансів Запорізької облдержадміністрації (сторона №2), Фінансовим управлінням Мелітопольської міської ради Запорізької області (сторона №3), Управлінням соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області (сторона №4) відповідачем (сторона №5) та позивачем (сторона остання) було підписано ряд спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету (далі - Рішення) та складено відповідні зведені реєстри.

Так, п.п. 2.2. та 2.7. рішення № 607 від 18.02.2016 встановлено, що Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду державного бюджету стороні №1 у сумі 12 652 836, 05 грн. з приміткою: "Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20" (п. 2.2.). Сторона №5 перераховує стороні останній кошти в сумі 12 652 836, 05 грн. у т.ч. ПДВ 2 108 806, 01 грн. за природний газ 2016 року згідно з договором від 30.12.2015 № 16-158-Н з наступним записом у графі "призначення платежу": "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ 2016 року, договір від 30.12.2015 № 16-158-Н у т.ч. ПДВ 2 108 806, 01 грн."(п. 2.7.).

Відповідно до зведеного реєстру актів звіряння для погашення заборгованості згідно постанови Уряду від 11.01.2005 № 20, підписаного позивачем та відповідачем, станом на 01.02.2016 сума складає 12 652 836, 05 грн.

Згідно з п.п. 2.2. та 2.7. рішення № 608 від 18.02.2016 Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду державного бюджету стороні №1 у сумі 13 452 157, 85 грн. з приміткою: "Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20" (п. 2.2.). Сторона №5 перераховує стороні останній кошти в сумі 13 452 157, 85 грн. у т.ч. ПДВ 2 242 026, 31 грн. за природний газ 2016 року згідно з договором від 30.12.2015 № 16-158-Н з наступним записом у графі "призначення платежу": "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20 за природний газ 2016 року, договір від 30.12.2015 № 16-158-Н у т.ч. ПДВ 2 242 026, 31 грн". (п. 2.7.).

Відповідно до зведеного реєстру актів звіряння для погашення заборгованості згідно постанови Уряду від 11.01.2005 № 20, підписаного позивачем та відповідачем, станом на 01.02.2016 року сума складає 13 452 157, 85 грн.

Відповідно до п.п. 2.2. та 2.6. рішення № 2624 від 20.10.2016 Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду державного бюджету стороні №1 у сумі 14 104 072, 97 грн. з приміткою: "Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20" (п. 2.2.). Сторона №4 перераховує стороні №5 кошти в сумі 14 104 072,97 грн. з таким записом у графі "призначення платежу": "за березень-серпень 2016 року" "п" 3 003 184, 18 грн.; "за квітень-червень 2016 року" "с" 11 100 888, 79 грн.

Пунктом 2.7. вказаного рішення № 2624 визначено, що сторона №5 перераховує стороні останній кошти в сумі 14 104 072, 97 грн. у т.ч. ПДВ 2 350 678, 83 грн. за природний газ за квітень - вересень 2016 року згідно з договором від 30.12.2015 № 16-158-Н з наступним записом у графі "призначення платежу": "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20 за природний газ за квітень-вересень 2016 року, договір від 30.12.2015 № 16-158-Н у т.ч. ПДВ 2 350 678, 83 грн.

Відповідно до зведеного реєстру актів звіряння для погашення заборгованості згідно постанови Уряду від 11.01.2005 № 20, підписаного позивачем та відповідачем, станом на 01.10.2016 сума складає 14 104 072, 97 грн.

Згідно з п.п. 2.2. та 2.7. рішення № 2626 від 20.10.2016 Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду державного бюджету стороні №1 у сумі 465 122, 97 грн. з приміткою: "Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20" (п. 2.2.). Сторона №5 перераховує стороні останній кошти в сумі 465 122, 97 грн. у т.ч. ПДВ 77 520, 50 грн. за природний газ за квітень - вересень 2016 року згідно з договором від 30.12.2015 № 16-158-Н з наступним записом у графі "призначення платежу": "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20 за природний газ за квітень-вересень 2016 року, договором від 30.12.2015 № 16-158-Н у т.ч. ПДВ 77 520, 50 грн. (п. 2.7.).

Відповідно до зведеного реєстру актів звіряння для погашення заборгованості згідно постанови Уряду від 11.01.2005 № 20, підписаного позивачем та відповідачем, станом на 01.10.2016 сума складає 465 122, 97 грн.

Відповідно до п.п. 2.2. та 2.7. рішення № 2627 від 20.10.2016 Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду державного бюджету стороні №1 у сумі 30 702 026, 28 грн. з приміткою: "Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20" (п. 2.2.). Сторона №5 перераховує стороні останній кошти в сумі 30 702 026, 28 грн. у т.ч. ПДВ 5 117 004, 38 грн. за природний газ за квітень - вересень 2016 року згідно з договором від 30.12.2015 № 16-158-Н з наступним записом у графі "призначення платежу": "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20 за природний газ за квітень-вересень 2016 року, договір від 30.12.2015 № 16-158-Н у т.ч. ПДВ 5 117 004, 38 грн. (п. 2.7.).

Відповідно до зведеного реєстру актів звіряння для погашення заборгованості згідно постанови Уряду від 11.01.2005 № 20, підписаного позивачем та відповідачем, станом на 01.10.2016 року сума складає 30 702 026, 28 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з операціями по підприємству відповідача по Договору № 16-158-Н від 30.12.2015 за період з 31.01.2016 по 26.12.2016, відповідач розрахувався за спірними зобов'язаннями у повному обсязі, останній платіж здійснено 26.12.2016, однак з порушенням строків, встановлених договором, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 .

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 16-158-Н від 30.12.2015, а саме проведення оплати вартості природного газу із порушенням строків, встановлених зазначеним договором, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню на підставі п. 7.2. Договору за період з 25.03.2016 по 21.11.2016 включно у розмірі 3 938 571, 65 грн., також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних за період з 25.03.2016 по 25.12.2016 включно у розмірі 922 630, 86 грн. та інфляційні втрати, розраховані із застосування індексів інфляції за травень -листопад 2016 включно на суму 2 696 892, 92 грн.

В силу приписів частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами частини першої статті 199 Господарського кодексу України, виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Відповідно до п. 7.2. Договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього Договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно п. 4 додаткової угоди № 3 від 22.08.2016 до Договору пункт 7.2. розділу VII "Відповідальність Сторін" Договору викладено в наступній редакції: "7.2. У разі невиконання покупцем п. 6.1 цього Договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку суми простроченого платежу за кожний день його прострочення. Нарахування пені не здійснюється продавцем на суми оплат, проведені покупцем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20".

Враховуючи несвоєчасність здійснення відповідачем розрахунків за поставлений позивачем природний газ у спірний період (за виключенням розрахунків, проведених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20), позивачем заявлена до стягнення пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період з 25.03.2016 по 21.11.2016 включно по кожному акту приймання-передачі окремо на загальну суму 3 938 571, 65 грн.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена стаття кореспондується зі ст. 233 ГК України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з'ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Матеріалами справи підтверджується, що при вирішенні клопотання про зменшення розміру пені, суд першої інстанції перевірив всі доводи сторін і врахував всі істотні обставини, а також інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, заборгованість відповідача за договором № 16-158-Н від 30.12.2015 купівлі-продажу природного газу виникла з 25.03.2016. Відповідач розрахувався за спірними зобов'язаннями по Договору у повному обсязі 26.12.2016, однак з порушенням строків, встановлених Договором.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач знаходиться у скрутному фінансовому стані, що підтверджується довідками про стан розрахунків по нарахованих пільгах та житлових субсидіях населенню за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам за надані послуги з газопостачання, зведеними реєстрами актів звіряння з пільг та субвенцій по м. Мелітополю, податковими деклараціями з податку на прибуток підприємства.

Позивачем нараховано пеню у значному розмірі - 3 938 571, 65 грн. Крім стягнення пені, позивач звернувся з вимогою про відшкодування 3% річних та інфляційних витрат.

За результатами фінансової діяльності відповідача згідно податкової декларації за 2016 рік, відповідач прибутків не отримав, натомість збитки склали 426 189, 00 грн. За 2017 рік відповідач отримав прибуток на суму 48 201, 00 грн.

Станом на 01.01.2018 заборгованість держави перед відповідачем по пільгам та субсидіям за 2017 рік склала 113 700 245, 98 грн., розмір поточної заборгованості держави станом на дату прийняття вказаного рішення складає 26 059 891, 93 грн.

Заборгованість населення перед ДП "Газ Мелітополя" ПАТ "Мелітопольгаз" за надані пільги та субсидії населенню на природний газ за рахунок субвенцій з державного бюджету згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 за період з січня 2018 по квітень 2018 складає 121 458 311, 78 грн.

Також, суд першої інстанції врахував матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи відповідача - діяльністю відповідача є виключно торгівля газом через місцеві локальні трубопроводи на території м. Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського та Приазовського районів, поточну заборгованість.

Оскільки матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем умов Договору, та, зважаючи, що Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст.ст. 549, 551, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, п. 7.2 Договору передбачена майнова відповідальність, господарський суд правомірно задовольнив вимоги щодо стягнення пені в розмірі 1 969 285, 83 грн., зменшивши заявлений розмір пені на 50%.

Господарський суд першої інстанції повно встановив всі істотні для справи обставини, правильно застосував ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, врахував інтереси сторін, які заслуговують на увагу, та прийшов до правильного висновку про наявність обставин, за яких можливе зменшення такої санкції як пеня на 50%. Зменшуючи розмір пені, суд обґрунтовано взяв до уваги ступінь виконання основного зобов'язання (на момент звернення до суду виконане в повному обсязі), вимоги про стягнення додатково до суми боргу інфляційних втрат та відсотків річних. Окрім того, порушення відповідачем строків оплати були незначними, а заявлений до стягнення розмір пені є неспіврозмірним із наслідками, заподіяними порушенням відповідачем умов Договору.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних та втрати від інфляції також розраховані від суми боргу за поставлений природний газ по кожному місяцю його поставки окремо.

Як вбачається з матеріалів справи та розрахунку 3 % річних і інфляційних втрат, наданого позивачем, останні нараховані на суму простроченої заборгованості по кожному акту приймання-передачі природного газу, у тому числі і на розрахунки, проведені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20.

Правильним є висновок суду першої інстанції про те, що запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг.

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

Водночас, для застосування санкцій, передбачених умовами договору, а також наслідків порушення грошового зобов'язання, визначених у ч. 2 ст. 625 ЦК України, за зобов'язаннями, які компенсує держава, необхідно щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями.

Отже, підставою для стягнення пені та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, є наявність суми основного боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, яка була несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власних коштів.

За викладеного, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат за розрахунками, проведеними відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20.

Щодо посилання позивача на п. 1 додаткової угоди № 3 від 22.08.2016 до Договору на купівлю-продаж природного газу від 30.12.2015 № 16-158-Н, яким сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим Договором, колегія суддів вважає, що наведені умови додаткової угоди суперечать постанові Кабінету Міністрів України 11.01.2005 № 20 та самій суті проведення взаєморозрахунків за природний газ відповідно до неї, а відтак не можуть бути застосовані.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 11.09.2018 у справі № 921/574/17-г/5.

Доводи Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про неправомірність прийнятого судового рішення в частині зменшення розміру пені на 50 % є необґрунтованими, так само, як і доводи про підставність нарахування 3% річних та інфляційних втрат на розрахунки, проведені у відповідності з постановою КМУ від 11.01.2005 № 20, підстави для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відсутні, оскаржуване рішення господарського суду Запорізької області у даній справі підлягає залишенню без змін.

Апеляційний господарський суд переглядає рішення лише у межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до вимог ч. 1 ст. 269 ГПК України, правомірність висновків господарського суду Запорізької області у частині правильності розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат, що стягнуті судом, не заперечують ні позивач, ні відповідач.

У зв'язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Запорізької області від 26.07.2018 у справі №908/868/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 26.07.2018 у справі №908/868/18 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 19.11.2018

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя                     Н.В. Пархоменко

Суддя А.Є. Чередко