РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.10.2018Справа № 910/8190/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Українські вертольоти»
до Державного підприємства «Українське авіаційно-транспортне підприємство
«Хорів-Авіа»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України
про внесення змін до договору

Представники:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Назаренко Є.О.
від третьої особи: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство Авіакомпанія Українські вертольоти звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Українське авіаційно-транспортне підприємство Хорів-Авіа про внесення змін до договору.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що після набрання чинності Законом України Про Державний бюджет України на 2016 рік з метою реалізації права позивача на звільнення від індексації суми орендних платежів, Приватним акціонерним товариством Авіакомпанія Українські вертольоти на адресу відповідача було направлено лист вих.№33/18-юр від 30.05.2018, яким запропоновано підписати Додаткову угоду № 11 до Договору № УВ.АРВ-12-006 від 27.01.2010, однак дана пропозиція відповідачем була відхилена. Враховуючи це, позивач вважає відмову відповідача такою, що порушує вимоги законодавства України та просить суд внести зміни до Договору № УВ.АРВ-12-006 від 27.01.2010 про суборенду вертольоту МІ-8МТВ, заводський номер 95127 шляхом доповнення пункту 5.3. вказаного договору абзацом наступної редакції: індексація орендної плати у 2016 році не здійснюється.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2018 суд ухвалив: позовну заяву Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Українські вертольоти залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви; встановити позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.
02.07.2018 від позивача до відділу діловодства суду надійшла заява про усунення недоліків.
За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Зважаючи на категорію та складність справи, суд приходить до висновку про здійснення розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження.
Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 31.07.2018.
24.07.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов та клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України з тих підстав, майно, що орендується позивачем за спірним договором суборенди, знаходиться у володінні та користуванні відповідача на підставі договору оренди від 15.10.2002 №7.7-02, укладеного відповідачем та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України.
31.07.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.
У підготовче засідання 31.07.2018 з`явились представники позивача та відповідача. Представник відповідача підтримав клопотання про залучення третьої особи.
Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.
З метою належної підготовки справи для розгляду суд вважає за необхідне продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2018 суд ухвалив: продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів; залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України; підготовче засідання відкласти на 28.08.2018.
02.08.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.
07.08.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.
15.08.2018 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі. Також, до вказаних пояснень третьою особою було долучено клопотання про проведення підготовчого засідання без її участі.
У підготовче засідання 28.08.2018 з`явилися представник позивача та представник відповідача. Представники третьої особи в підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.
У підготовчому засіданні 28.08.2018 судом були вчинені дії, передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 09.10.2018.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2018 суд повідомив учасників справи про те, що у зв`язку з перебуванням судді Картавцевої Ю.В. у відпустці, розгляд даної справи, призначений на 09.10.2018, не відбудеться та ухвалив призначити розгляд справи № 910/8190/18 на 04.10.2018.
У судове засідання 04.10.2018 з`явилися представник позивача та представник відповідача. Представники третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
У судовому засіданні 04.10.2018 оголошено перерву до 30.10.2018.
У судове засідання 30.10.2018 з`явився представник відповідача, який проти позову заперечив. Представники позивача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 30.10.2018, за відсутності представників позивача та третьої особи, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.
У судовому засіданні 30.10.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників та дослідивши докази, суд
ВСТАНОВИВ:
27.01.2010 року між Державним підприємством Українське авіаційно транспортне підприємство ХОРІВ-АВІА (орендар) та Приватним акціонерним товариством Авіакомпанія Українські вертольоти (суборендар) було укладено Договір №УВ.АРВ-12-006 про суборенду вертольоту МІ-8МТВ, заводський номер 95127, відповідно до умов якого орендар передає, а суборендар на правах оренди приймає в строкове платне володіння та користування окреме індивідуально визначене майно вертоліт - МІ-8МТВ, заводський номер 95127 (далі ПС), балансова вартість якого становить 2307918,00 грн., з технічним майном, устаткуванням з комплекту 1:1, необхідним для виконання усіх видів авіаційних робіт за цивільними процедурами на території України та за її межами (п. 1.1 договору в редакції додаткової угоди № 6 від 24.06.2011).
В подальшому, до вищевказаного Договору сторонами було укладено ряд додаткових угод № 4 від 10.11.2010, №6 від 24.06.2011, № 7 від 17.08.2013, № 8 від 20.01.2014, № 9 від 29.05.2015, якими вносили зміни до деяких умов Договору.
ПС, що орендується, знаходиться у володінні та користуванні Орендаря на підставі Договору оренди від 15.10.2002 № 7.7-02, укладеного між Орендарем та Військовою частиною 2269 внутрішніх військ МВС України (балансоутримувачем), надалі Орендодавець (пункт 1.2. Договору).
Згідно з пунктом 15.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 7 від 17.08.2013 зазначений Договір діє до 05 травня 2023 року включно.
За умовами пункту 5.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 6 від 24.06.2011 орендна плата встановлена у розмірі, не меншої, що розрахована відповідно до п. 7 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, і становить суму 180198,00 грн. без ПДВ за базовий місяць розрахунку лютий 2010 року. Орендна плата за червень 2011 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за період з березня 2010 року по червень 2011 року.
Відповідно до пункту 5.3. Договору в редакції Додаткової угоди № 6 від 24.06.2011, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.
Пунктом 5.5. Договору визначено, що розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін у випадках, передбачених чинним законодавством.
Згідно з п. 5.4. Договору у разі користування ПС протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) орендна плата за дні користування визначається пропорційно дням користування.
Згідно з п. 5.6 договору в редакції додаткової угоди № 6 суборендар сплачує орендну плату щомісячно, до 15-го числа місяця, що йде за розрахунковим, після підписання акту виконаних робіт, у розмірі визначеному згідно з п. 5.1-5.4 з урахуванням п. 5.13 цього договору шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендаря.
Орендна плата, визначена у відповідності до пунктів 5.1., 5.2. цього Договору, сплачується Орендарем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця після підписання Договору та починаючи від дати підписання сторонами акту приймання-передавання ПС в строк, встановлений в п. 5.6. цього Договору. (п.5.7 Договору)
Згідно з п. 5.9. Договору зайва сума орендної плати, що надійшла до Орендодавця, підлягає заліку в рахунок подальших платежів.
Зміни до умов цього Договору або його припинення допускаються за взаємної згоди сторін. Зазначені пропозиції розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (пункт 15.3. Договору).
Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди державного майна.
Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. (ст. 760 Цивільного кодексу України).
Судом встановлено, що листом №33/18-юр від 30.05.2018 позивач звернувся до відповідача з пропозицією укласти додаткову угоду №11 до Договору щодо зупинення індексації орендних платежів у 2016 році.
Судом встановлено, що у відповідь на вказаний лист позивача відповідач листом від 06.06.2018 №163.4-18 відмовився від укладання додаткових угод.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що після набрання чинності Законом України Про Державний бюджет України на 2016 рік з метою реалізації права позивача на звільнення від індексації суми орендних платежів, Приватним акціонерним товариством Авіакомпанія Українські вертольоти на адресу відповідача було направлено лист вих.№33/18-юр від 30.05.2018, яким запропоновано підписати Додаткову угоду № 11 до Договору № УВ.АРВ-12-006 від 27.01.2010, однак дана пропозиція відповідачем була відхилена. Враховуючи це, позивач вважає відмову відповідача такою, що порушує вимоги законодавства України та просить суд внести зміни до Договору № УВ.АРВ-12-006 від 27.01.2010 про суборенду вертольоту МІ-8МТВ, заводський номер 95127 шляхом доповнення пункту 5.3. вказаного договору абзацом наступної редакції: індексація орендної плати у 2016 році не здійснюється.
Відповідач та третя особа, заперечуючи проти позову, вказують на відсутність підстав вносити зміни до договору.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.
Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 Цивільного кодексу України).
Так, виходячи з підстав позову, позивачем заявлено вимоги про внесення змін до договору у зв`язку з законодавчою зміною щодо індексації орендної плати, а саме зупинення індексації орендної плати у 2016 році, у зв`язку з чим, враховуючи приписи ст. 651 ЦК України, позивачем заявлено вимоги про внесення змін до договору за рішенням суду у випадках, встановлених законом (законом, а саме нормами Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік передбачено зупинення індексації орендної плати на 2016 рік).
Нормами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.
Частиною 4 ст. 188 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Частиною 5 ст. 188 Господарського кодексу України передбачено, що якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.
Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
При цьому, як встановлено нормами ст. 189 Господарського кодексу України, ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Суб`єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.
Як встановлено судом, за умовами пункту 5.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 6 від 24.06.2011 орендна плата встановлена у розмірі, не меншої, що розрахована відповідно до п. 7 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, і становить суму 180198,00 грн. без ПДВ за базовий місяць розрахунку лютий 2010 року. Орендна плата за червень 2011 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за період з березня 2010 року по червень 2011 року.
Відповідно до пункту 5.3. Договору в редакції Додаткової угоди № 6 від 24.06.2011, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.
Відповідно до п. 9 Перехідних положень Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» зупинено на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 30, ст. 416) в частині індексації орендної плати.
Разом із тим, суд зазначає, що передача в оренду майна, яке є державною власністю, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання такого майна, регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".
Відповідно до цього Закону однією із істотних умов договору оренди державного майна об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації) (стаття 10 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 762 Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру орендної плати за користування майном.
Враховуючи наведене, з урахуванням наведених приписів розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін, а в разі законодавчої зміни її розміру нормами чинного законодавства передбачено можливість внесення відповідних змін до умов договору.
Водночас, передбачені статтею 284 ГК і статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотні умови договору оренди, зокрема орендна плата з урахуванням її індексації, є обов`язковими для суб`єктів права державної власності, майно яких є об`єктом оренди.
За змістом частини 2 статті 284 ГК та частини 4 статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.
Укладений між сторонами договір є дійсним і обов`язковим для виконання сторонами, а отже в силу приписів статті 179 ГК, статей 204, 629 ЦК породжує для його сторін відповідні права та обов`язки, зокрема, право Державного підприємства Українське авіаційно транспортне підприємство ХОРІВ-АВІА отримати орендну плату з урахуванням її індексації, та обов`язок Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Українські вертольоти як орендаря сплатити цю плату у визначені договором розмірі та строки.
Посилання позивача на законодавче зупинення на 2016 рік дії норми статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в частині індексації орендної та про необхідність внесення змін до Договору є безпідставним і таким, що не узгоджуються з характером спірних правовідносин сторін і наведеними вище вимогами чинного законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року по справі №910/9805/17.
Крім того, слід зазначити, що у рішеннях Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007, від 22.05.2008 № 10-рп/2008 викладено висновок про те, що закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.
При цьому, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007, від 22.05.2008 № 10-рп/2008, суд звертає увагу, що жодних законів, якими би зупинялась дія Закону України Про оренду державного та комунального майна в частині індексації орендної плати уповноваженим на це органом державної влади прийнято не було.
За наведених обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для внесення змін до Договору, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для задоволення позову.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача у зв`язку з відмовою в позові покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.11.2018

Суддя Ю.В. Картавцева