ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року Справа № 915/394/18

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

за участі секретаря Яйченя К.М.

та представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1., дов. від 13.07.2015 № 1465,

від відповідача - Хоменка О.А., дог. від 27.07.2018;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

справу № 915/394/18

за позовом ОСОБА_3,

АДРЕСА_1, 54029,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Станкосервис",

вул. Перша Інгульська, 1, корпус 3, м. Миколаїв, 54034,

про визнання недійсним та скасування рішення відповідача, оформленого п. 4 протоколу загальних зборів учасників товариства від 22.02.2018,

В С Т А Н О В И В:

Громадянкою ОСОБА_3 пред'явлено до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Станкосервис" позов, з урахуванням закриття ухвалою суду від 05.11.2018 провадження у справі в частині позовних вимог, з вимогою:

"Визнати недійсним і скасувати рішення, вказане у п. 4 протоколу загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Станкосервис" від 22.02.2018 р. № 7, щодо зобов'язання керівника цього підприємства виплатити мені грошові кошти у розмірі 166670,00 грн. у строк до 20.03.2018 р. в оплату за долю у статутному капіталі товариства".

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням спірним рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Станкосервис" прав власності позивача щодо отримання у зв'язку з її виходом із членів учасників товариства частини майна цього товариства, пропорційної її частці у статутному капіталі товариства, передбачених ч. 1 ст. 54 Закону України "Про господарські товариства", пп. 6.1, 6.2, 6.4 статуту ТОВ "Станкосервис".

У позовній заяві також викладено вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування судових витрат: з оплати позовної заяви судовим збором та з оплати професійної правничої допомоги.

Ухвалою суду від 07.05.2018 відкрито провадження в даній справі.

ТОВ "Станкосервис" у поясненнях від 02.11.2018 позов не визнало, вважаючи його безпідставним, тому що

1) ОСОБА_3 не дотримано порядку виходу із складу учасників товариства, визначеного ч. 1 ст. 148 ЦК України, а саме, подано товариству не нотаріально посвідчену заяву про вихід із товариства, а лише її копію, у зв'язку з чим загальними зборами учасників товариства розглянуто і вирішено питання про викуп частки ОСОБА_3 у статутному капіталі ТОВ "Станкосервис";

2) дії ОСОБА_3 щодо отримання від ТОВ "Станкосервис" грошових коштів у сумі 166670 грн. свідчать про її згоду на відчуження на користь відповідача за договором купівлі-продажу її частки у статутному капіталі товариства за вищевказану суму та виконання сторонами умов цього договору.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.07.2017 у спадковій справі № 10/2015, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., є спадкоємцем 1/3 частки спадщини ОСОБА_5, зокрема, у статутному капіталі ТОВ "Станкосервис" разом з іншими двома спадкоємцями: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що також успадкували по 1/3 частці у статутному капіталі відповідача. У зв'язку з цим, рішеннями загальних зборів товариства, оформлених протоколом від 29.08.2017 № 2, затверджено нову редакцію статуту ТОВ "Станкосервис", в якому викладено, що статутний капітал товариства складає 500000 грн., а засновниками (учасниками) товариства є громадяни України: ОСОБА_6 - його частка у статутному капіталі товариства в розмірі 33,333 % і дорівнює 166665 грн.; ОСОБА_3 (позивач) її частка у статутному капіталі в розмірі 33,334 % і дорівнює 166670 грн.; та громадянка Російської Федерації ОСОБА_7, частка якої у статутному капіталі товариства складає 33,333 % і дорівнює 166665 грн. (п.п. 1.2.1-1.2.3, 3.1-3.2 статуту).

У подальшому ОСОБА_3 звернулася до загальних зборів учасників ТОВ "Станкосервис" із копією заяви від 18.12.2017 серії НМТ № 744787, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Марченко О.М. за № 1103, про вихід із складу учасників товариства. В цій заяві вона виклала наступне: "Припиняючи свою участь у складі учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Станкосервис" прошу виплатити вартість частини майна Товариства, пропорційну моїй частці у статутному капіталі цього Товариства з дотриманням вимог чинного законодавства." (ас. 16).

Іншою заявою від 17.01.2018 ОСОБА_3 звернулася до директора ТОВ "Станкосервис" про скликання загальних зборів учасників товариства та включення до порядку цих зборів питання про внесення змін до статуту товариства, у зв'язку із її виходом зі складу учасників товариства, та про затвердження річних результатів діяльності товариства за 2017 рік та визначення строку і порядку виплати частки прибутку (дивідендів) його учасникам (ас. 17).

За вказаними вище заявами позивача 22.02.2018 відбулися загальні збори ТОВ "Станкосервис" у складі ОСОБА_10, представника учасників товариства ОСОБА_6 та ОСОБА_7, рішення яких оформлені протоколом від 22.02.2018. Із змісту протоколу випливає, що на загальні збори запрошено ОСОБА_11, яку представляв ОСОБА_1. за довіреністю від 13.07.2015 № 1465. На розгляд зборів винесено наступний порядок денний:

"1. Затвердження річних результатів діяльності Товариства за 2017 рік

2. Визначення строків та порядку виплати дивідендів за 2017 рік

3. Про виключення зі складу учасників Товариства.

4. Визначення порядку та строків викупу Товариством долі ОСОБА_3 згідно її заяви.

5. Внесення змін до статуту Товариства.

6. Повноваження щодо реєстрації змін".

По четвертому питанню порядку денного у протоколі викладено: "В зв'язку з виключенням зі складу учасників Товариства ОСОБА_3 потрібно вирішити питання визначення порядку та строків викупу Товариством долі ОСОБА_3

Розмір статутного фонду складає 500000,00 грн. Доля ОСОБА_3 складає 33,34 %. Запропоновано зобов'язати керівника ТОВ "Станкосервис" виплатити ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 166670,00 грн. (сто шістдесят шість тисяч шістсот сімдесят) грн. 00 коп. у строк до 20 березня 2018 року в оплату за долю у статутному фонді ТОВ "Станкосервис".

В обговоренні прийняли участь всі учасники.

Збори вирішили (одноголосно): Зобов'язати керівника ТОВ "Станкосервис" виплатити ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 166670,00 грн. (сто шістдесят шість тисяч шістсот сімдесят) грн. 00 коп. у строк до 20 березня 2018 року".

Аналізуючи зазначені вище заяви ОСОБА_11 та протокол загальних зборів учасників ТОВ "Станкосервис", суд приходить до таких висновків.

Зміст протоколу свідчить, що загальними зборами учасників відповідача розглянута заява ОСОБА_11 від 18.12.2017 про її вихід із складу учасників ТОВ "Станкосервис", чим спростовуються доводи відповідача, викладені в поясненнях від 02.11.2018, про те, що товариством не розглядалося питання виходу ОСОБА_3 із складу учасників товариства у зв'язку з недотриманням останньою порядку, визначеного ч. 1 ст. 148 ЦК України, щодо подання нотаріально посвідченої заяви про вихід із товариства.

Зміст розгляду четвертого питання порядку денного (далі п.4 протоколу), свідчить про те, що зборами прийнято рішення про викуп ТОВ "Станкосервис" долі в його статутному капіталі учасника ОСОБА_3 з виплатою останній грошових коштів у сумі 166670 грн., яка відповідає номінальному розміру її долі, тоді як із змісту заяви ОСОБА_11 від 18.12.2017 випливає, що вона звернулася до загальних зборів учасників ТОВ "Станкосервис" з проханням виплатити вартість частини майна товариства, пропорційну її частці в його статутному капіталі у зв'язку з виходом зі складу учасників товариства.

Згідно з чинним законодавством, юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, установлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об'єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві (ч.ч.1, 2 ст.83 ЦК України).

Законом України "Про господарські товариства" (далі - Закон) передбачено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками; господарськими товариствами визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку; до господарських товариств належать, зокрема товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю (ч.ч. 1-3 ст. 1 Закону).

Учасники товариства мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства (ст. 10 Закону).

Корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (ч. 1 ст. 167 ГК України).

Статутом ТОВ "Станкосервис" у редакції від 29.08.2017, чинній на час прийняття спірного рішення, передбачено порядок як відступлення учасником товариства своєї частки у статутному капіталі товариства (розділ 5. Порядок передачі (переходу) часток у статутному капіталі), так і вихід учасника із товариства ( розділ 6. Вихід учасника із товариства).

Згідно статуту учасник товариства може за згодою решти учасників відступити свою частку (її частину) одному чи кільком учасникам товариства або третім особам, або самому товариству. Учасник, який має намір відступити свою частку у статутному капіталі товариства, повинен звернутися до зборів учасників або до кожного учасника із заявою, що містить прохання дати згоду на здійснення відступлення частки конкретній особі (особам). Частка учасника товариства може бути придбана самим товариством (п.п. 5.1,5.4,5.8).

Статутом закріплено право учасника товариства на вихід із товариства. Так, у статуті викладено, що учасник має право вийти із товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за 25 днів до виходу (п.п. 4.1.7, 6.1 статуту). Учасник, який виходить із товариства, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства; за домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі. Виплата вартості частини майна Товариства, пропорційної частці учасника у статутному капіталі, провадиться після затвердження звіту за рік, в якому учасник вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу; учаснику, який вибув, сплачується належна йому частина прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника з товариства, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом (п.п. 6.2-6.4 статуту).

Зазначені положення статуту узгоджуються зі ст. 54 Закону, згідно якої при виході учасника із товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов із товариства, і у строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством у даному році до моменту його виходу.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що ОСОБА_11, звертаючись із заявою від 18.12.2017 про її вихід із складу учасників ТОВ "Станкосервис", мала на меті отримати вартість частини майна товариства, пропорційну її частці в його статутному капіталі, а не відступити свою частку у статутному капіталі товариства, зокрема останньому. Про таке, крім вищевикладеного, свідчать неодноразові її звернення до інших учасників товариства ОСОБА_7 та ОСОБА_6 із заявами від 28.02.2018 та від 16.03.2018 про визначення, згідно вимог законодавства, справедливої вартості частини майна товариства, що мала бути їй виплачена, та внесення відповідних змін у рішення загальних зборів учасників товариства, оформлених протоколом від 22.02.2018, котрі іншими учасниками товариства не задоволені.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що дії ОСОБА_3 щодо отримання від ТОВ "Станкосервис" грошових коштів у сумі 166670 грн. свідчать про її згоду на укладення з відповідачем договору купівлі-продажу її частки у статутному капіталі товариства за вищевказану суму та виконання сторонами умов цього договору, так як товариством не подано доказів досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства.

Отже, спірне рішення загальних зборів учасників товариства за своїм змістом суперечить ч. 1 ст. 54 Закону та пп. 6.1, 6.2, 6.4 статуту товариства в редакціях, чинних на момент винесення цього рішення, і ним порушені корпоративні права громадянки ОСОБА_3 на отримання вартості частини майна відповідача, пропорційної її частці у його статутному капіталі, а тому позов належить задовольнити повністю.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, у разі задоволення позову, - на відповідача (ст. 129 ГПК України).

Визначаючи розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню відповідачем, суд виходить з такого.

Громадянкою ОСОБА_3 оплачено даний позов судовим збором за квитанцією від 02.05.2018 № ПН1358 в сумі 3524 грн., виходячи із таких позовних вимог: 1) про визнання недійсним та скасування спірного рішення загальних зборів товариства; 2) про зобов'язання товариства виплатити позивачу ринкову вартість частини майна товариства, пропорційну частці ОСОБА_3 у статутному капіталі товариства, станом на 17.12.2017.

Ухвалою суду від 05.11.2018 у частині позовних вимог щодо зобов'язання товариства виплатити ОСОБА_11 ринкову вартість частини майна товариства закрито провадження в даній справі.

Суд визнав такою, що підлягає задоволенню позовну вимогу про визнання недійсним та скасування спірного рішення загальних зборів, яка є вимогою немайнового характеру та, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", оплачується судовим збором у сумі 1762 грн., і тому саме цю суму судового збору належить відшкодувати позивачу за рахунок товариства.

Крім того, в позовній заяві та клопотанні від 25.06.2018 позивач, посилаючись на те, що його витрати на професійну правничу допомогу складають суму 3000 грн., просить таку суму стягнути на його користь з відповідача.

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. До витрат, пов'язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України). Витрати, пов'язані із правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України).

Позивачем на підтвердження понесення судових витрат у вищевказаній сумі подано суду: 1) договір від 30.04.2018 № 04-18 про надання правової допомоги, укладений ОСОБА_3 з адвокатським бюро "Кірюхін і син", згідно якого адвокатське бюро прийняло на себе зобов'язання з надання ОСОБА_3 правничої допомоги, зокрема, правового захисту інтересів позивача в суді під час судового спору з ТОВ "Станкосервис", а громадянка ОСОБА_3 - оплатити таку допомогу в сумі 3000 грн.; 2) квитанцію від 18.06.2018 № 22900871-1 про перерахування позивачем адвокатському бюро платежу в сумі 3000 грн.; 3) ордер від 04.09.2018 серії МК № 106372, виписаний адвокатським бюро адвокату ОСОБА_1 для представництва інтересів позивача; 4) акт приймання виконаних робіт від 04.09.2018, згідно якого позивачем прийнято від адвокатського бюро послуги з професійної правничої допомоги у справі № 915/394/18 на суму 3000 грн.

Суд визнає, що позивачем доведено понесення витрат на професійну правничу допомогу, а тому вартість цих витрат у сумі 3000 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

У судовому засіданні 05.11.2018, згідно зі ст. 233 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним і скасувати рішення, викладене в п. 4 протоколу від 22.02.2018 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Станкосервис", вул. Перша Інгульська, 1, корпус 3, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 36536643, а саме: "зобов'язати керівника ТОВ "Станкосеравіс" виплатити ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 166670 грн. (сто шістдесят шість тисяч шістсот сімдесят) грн. 00 коп. у строк до 20 березня 2018 року".

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Станкосервис", вул. Перша Інгульська, 1, корпус 3, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 36536643, на користь громадянки ОСОБА_3, АДРЕСА_1, 54029, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. та грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) грн. - на відшкодування витрат з оплати професійної правничої допомоги.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписано 09.11.2018.

Суддя Ю.М. Коваль.