СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2018 р. Справа № 922/130/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М., суддя Шутенко І.А.

секретар судового засідання Міраков Г.А.

за участю:

від апелянта не зявився

від позивача ОСОБА_1

треті особи не зявилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду

апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації (вх.№265Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2018 у справі №922/130/18 (суддя Сальнікова Г.І., ухвалене в м. Харкові о 12:19 годині, повний текст рішення складено 31.05.2018),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», м. Харків,

до Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, смт. Кегичівка, Кегичівський район, Харківська область,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, м. Харків,

2. Головне управління Державної казначейської служби України у Кегичівському районі Харківської області, смт. Кегичівка, Харківська область,

про стягнення 2759959,29 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» 24.01.2018 звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, в якій просить суд стягнути з відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» заборгованість у загальній сумі 1616266,76 грн., у тому числі: 3% річних - у сумі 287254,24 грн. та інфляційні втрати - в сумі 1 329012,52 грн. за договором від 03.01.2017 №9 про взаємне співробітництво та фінансування субсидій населенню та на підставі спільних протокольних рішень.

У позові Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» посилалося на те, що протягом 01.01.2017р. по 01.12.2017р. відповідно до спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів Держбюджету України відповідач повинен перерахувати 47641599,10 грн., натомість відповідач сплатив лише 35359954,73 грн., з яких сума 16450182,01 грн. сума заборгованості, яка виникла станом на 01.01.2017р.

Позивач зазначає, що заборгованість відповідача за період з 01.01.2017р. по 01.12.2017р. становить 21180773,88грн.

Позивачем надано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» заборгованість у загальній сумі 2759959,29 грн., що складається з: 3% річних - 520156,19 грн. та інфляційні втрати - 2239803,10 грн. за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот; відшкодувати за рахунок відповідача понесені судові витрати в сумі 41399,39 грн. (т.1, а.с.169-170; т.2 а.с.16-18).

В обґрунтування позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором від 03.01.2017 №9 про взаємне співробітництво та фінансування субсидій населенню в частині своєчасного відшкодування позивачу нарахованих субсидій за надані населенню послуги із споживання природного газу та спільних протокольних рішень.

В якості правових підстав для стягнення заявлених сум позивач зазначає, зокрема, норми статей 612, 625 ЦК України, та п.3.1. Договором від 03.01.2017 №9 про взаємне співробітництво та фінансування субсидій населенню в частині своєчасного відшкодування позивачу нарахованих субсидій за надані населенню послуги із споживання природного газу.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.05.2018 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» 3% річних у розмірі 520156,19 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2239803,10 грн. за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот; витрати зі сплати судового збору у розмірі 24244,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Враховуючи, що відповідач у встановлений строк кошти за надані послуги з газопостачання по субсидіям відшкодував лише частково, суд першої інстанції, посилаючись на те, що неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання субсидій населенню Кегичівського району Харківської області, яке отримує пільги, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання, дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, не спростованими відповідачем та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, неповно зясовані обставини, що мають значення для справи.

Апелянт вважає, що правова кваліфікація обставин справи судом першої інстанції ґрунтується на неправильному тлумаченні приписів ст.ст. 89, 91, 102 Бюджетного кодексу України, Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (далі - Порядок № 20) та Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (далі - Порядок № 256) та помилковому застосуванню п.20-4 ст.91 Бюджетного кодексу України до спірних правовідносин, оскільки в даній нормі мова йде не про покриття витрат надавачам послуг, а про право органів місцевого самоврядування передбачати у своєму місцевому бюджеті видатки на додаткові пільги для окремих категорій громадян.

Апелянт посилається на те, що Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації, як головний розпорядник бюджетних коштів, не несе відповідальності за борговими зобовязаннями держави, що виходять за межі відповідних бюджетних призначень та бюджетних асигнувань, отже, в Управління відсутні повноваження своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати витрати з оплати житлово-комунальних послуг, за винятком зобовязань, прийнятих Управлінням, як головним розпорядником бюджетних коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти заявлених у апеляційній скарзі вимог та вважає, що чинним законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, або повне чи часткове звільнення від обов'язку щодо здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України. Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації має відповідати за зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону, а тому у відповідача були всі наявні правові підстави для відшкодування позивачу наданих пільг щодо оплати житлово-комунальних послуг в частині оплати вартості природного газу відповідним мешканцям Кегичівського району у 2017р.

ТОВ "Харківгаз Збут" посилається на те, що положеннями законодавства передбачено відшкодування позивачу понесених витрат на надання послуг на пільгових умовах, яке повинно здійснюватися головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, яким є Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації (орган, уповноважений державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах), а відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для позбавлення позивача, як особи, що надає послуги по постачанню природного газу на пільгових умовах, права на відшкодування вказаних вище витрат.

Щодо доводів відповідача про те, що він не несе відповідальності за своєчасні та в повному обсязі розрахунки з надавачами послуг на пільгових умовах, то, на думку позивача, вони є безпідставними, адже у цих спірних правовідносинах саме Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації (розпорядник коштів бюджетного фінансування) виступає як зобов'язана сторона і є належним відповідачем, оскільки, згідно п.2 Постанови №256, саме відповідач, як розпорядник коштів місцевих бюджетів, здійснює розрахунки з постачальниками послуг, що надає йому право на компенсацію видатків за рахунок коштів державного бюджету, зокрема, і в судовому порядку.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації, розгляд справи призначено на 24.09.2018р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.09.2018р. у складі колегії суддів: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Ільїн О.В., суддя Тихий П.В., оголошено перерву у розгляді справи №922/130/18 до 29.10.2018р.

У звязку з ліквідацією Харківського апеляційного господарського суду та утворенням Східного апеляційного господарського суду в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові, на підставі розпорядження керівника апарату суду Харківського апеляційного господарського суду від 03.10.2018р. "Про передачу судових справ до Східного та Північного апеляційного господарських судів" відділом документального забезпечення та контролю здійснено передачу судової справи №922/130/18, що перебувала у провадженні Харківського апеляційного господарського суду, до Східного апеляційного господарського суду, який розпочав свою роботу з 03.10.2018р.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2018р. сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2018р. прийнято справу №922/130/18 до провадження Східного апеляційного господарського суду та призначено її розгляд на 14.11.2018р.

Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином.

13.11.2018р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення судового засідання (вх.№ електронної пошти 176).

Вказане клопотання не засвідчено електронним підписом, про що уповноваженими особами Східного апеляційного господарського суду складено акт від 13.11.2018р. №13-42/29.

Відповідно до пункту 1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої Вищим господарським судом України листом від 19.02.2013р. №01-17/315/384/13 та затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20.02.2013р., документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних, отже судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для його розгляду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, учасники провадження про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні за наявними у матеріалах справи доказами.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст.222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, присутнього у судовому засіданні представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила.

03 січня 2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (позивач, постачальник) та Управлінням соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області (відповідач, Управління) укладено Договір № 9 про взаємне співробітництво та фінансування субсидій населенню (далі - Договір) (т.1, а.с. 14-16), відповідно до умов якого п. 1.1 предметом даного Договору є взаємне співробітництво між сторонами в частині обміну інформацією, повязаною з нарахуванням населенню субсидій за послуги із споживання природного газу та фінансування субсидій населенню.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що згідно з умовами Договору Постачальник здійснює постачання природного газу, надалі газ, населенню, яке отримує субсидії, а Управління, здійснює проведення розрахунків по оплаті нарахованих субсидій, повязаних із споживанням природного газу населенням, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 року № 20 (зі змінами та постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 (зі змінами).

В пункті 1.3 Договору встановлено, що сума договору складається із вартості нарахованих субсидій за послуги Постачальника, наданих населенню щомісяця та підтверджених актом звіряння.

Відповідно до п. 2.1.2. Договору постачальник щомісяця, до 10 числа місяця, що слідує за звітним, складає та надає Управлінню для підписання акти звіряння в частині наданих субсидій населенню.

Згідно з умовами п. 2.1.3. Договору щомісячно, до 25 числа, надає Управлінню інформацію про вартість та обєми споживання газу, а також іншу інформацію, необхідну для проведення нарахувань або перерахунку субсидій (переліки-запити для обміну даними в електронному вигляді).

Відповідно до п. 2.2.1 Договору щомісяця, до 1 числа місяця, що настає за звітним, Управління надає Постачальнику інформацію в електронному вигляді про фактичне нарахування у звітному місяці розмірів субсидій для населення та списки громадян, яким проведені перерахунки зазначених субсидій.

Пунктом 2.2.3 Договору передбачено, що Управління відшкодовує Постачальнику вартість послуг, наданих отримувачам субсидій, та підтверджених актом звіряння.

Відповідно до п. 3 Договору за невиконання або неналежне виконання зобовязань згідно умов даного Договору, сторони несуть відповідальність у відповідності до чинного законодавства.

Даний договір набирає чинності з 01.01.2017 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків за газ щодо фінансування субсидій, пов'язаних із споживанням газу населенням - до їх повного здійснення (п. 7 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ТОВ "Харківгаз збут" протягом 2017 року уклав спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України (надалі - СПР) підписані зі сторони Головного управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області, Департаменту фінансів Харківської обласної державної адміністрації. ТОВ "Харківгаз Збут", ПАТ "Харківгаз", ПАТ "Укртансгаз", Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", зі зведеними реєстрами погашення заборгованості за природний газ по пільгах і житлових субсидіях населенню на підставі актів звіряння між ТОВ "Харківгаз Збут" та розпорядниками коштів місцевих бюджетів.

Згідно з вищевказаними протокольними рішеннями сторони уклали їх з метою погашення взаємної заборгованості.

Так, відповідно до розділів 1 вищевказаних протокольних рішень, їх предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

У розділі 2 протокольних рішень погоджено перелік підприємств, що беруть участь у проведенні розрахунків та послідовність виконання сторонами цього рішення.

Відповідно до спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання. природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а саме:

- СПР № 513 від 20.01.2017 р. на користь ТОВ "Харківгаз Збут" має бути перераховано по Кегичівському району 16.450182,01 грн.;

- СПР № 1416 від 23.02.2017 р. на користь ТОВ "Харківгаз Збут" має бути перераховано по Кегичівському району 8.314986,83 грн.;

- СПР № 186/УГГ від 24.03.2017 р. на користь ТОВ "Харківгаз Збут" має бути перераховано по Кегичівському району 954081,73 грн.;

- СПР № 3395 від 23.08.2017 р. на користь ТОВ "Харківгаз Збут" має бути перераховано по Кегичівському району 12.810730,59 грн.;

- СПР № 4051 від 21.11.2017 р. на користь ТОВ "Харківгаз Збут" має бути перераховано по Кегичівському району 2.551138,84 грн.;

- СПР № 4675 від 21.12.2017 р. на користь ТОВ ХАРКІВГАЗ ЗБУТ має бути перераховано по Кегичівському району 6.560479,07 грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи банківських виписок по рахунку позивача (т.1, а.с. 43-54), відповідачем у період з 01.01.2017 по 01.12.2017 на користь ТОВ "Харківгаз Збут" було перераховано оплату за призначенні субсидії населенню в розмірі 35359954,73 грн. в тому числі:

01.03.2017р. - 16450182,01 грн.;

16.06.2017р. - 529086,25 грн.;

16.08.2017 - 9269068,56 грн.;

04.12.2017 - 2551138,84 грн.;

27.12.2017 - 6560 479,07 грн.

З наявного в матеріалах справи підписаного між ТОВ "Харківгаз Збут" та Кегичівським управлінням праці та соціального захисту населення Акту звіряння розрахунків за надані послуги по субсидіям станом на 01.01.2018 р. вбачається, що заборгованість Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації перед ТОВ "Харківгаз Збут" складає 21180773,88 грн. (заборгованість, яка виникла за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р.) (т.1, а.с. 42).

З метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ "Харківгаз Збут" звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з УПСЗН Кегичівської РДА Харківської області 3% річних у сумі 520156,19 грн. та інфляційних втрат у сумі 2239803,10 грн.

Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуг має право отримувати компенсацію за надані відповідно до Закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на покриття витрат з оплати житлово- комунальних послуг (житлові субсидії населенню) здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Згідно з пп. «б» п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню) здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок № 256), яким встановлено механізм фінансування видатків з місцевих бюджетів щодо надання житлових субсидій населенню на оплату природного газу за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до частини 1 пункту 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки із постачальниками відповідних послуг (частина 2 пункт 8 Порядку № 256).

Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (далі - Порядок № 20).

Відповідно до п. 6 Порядку № 20 органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг).

Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків (п. 7 Порядку № 20).

Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію затверджений наказом Міненерговугілля України від 03.08.2015 №493/688 (далі - Порядок № 493).

Згідно з п. 2.3 Порядку № 493 відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння, або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників га/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Не пізніше наступного дня після підписання останнім учасником розрахунків спільного протокольного рішення (з присвоєнням номера та дати) усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, подають до Казначейства та органів Казначейства, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення.

Виділення коштів здійснюється лише за наявності платіжних доручень, наданих усіма учасниками розрахунків до Казначейства та органів Казначейства (п.2.5 Порядку № 493).

Головним розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг Кегичівського району є Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області.

Таким чином, саме на відповідача відповідно положень Порядку №256 покладено обов'язок щодо здійснення розрахунків, в тому числі і з постачальниками природного газу, за послуги, надані особам, які мають право на відповідні пільги.

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Такий висновок викладений у постановах Вищого господарського суду від 27.07.2017 у справі № 918/1302/16, від 16.08.2017 у справі № 905/3364/16, від 07.09.2016 у справі № 910/21894/15 та від 28.11.2017 р. у справі № 904/8852/17.

Крім того, у відносинах щодо розрахунків з постачальниками послуг особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, головні розпорядники бюджетних коштів на фінансування соціальних програм виступають не як суб'єкти владних повноважень, а як боржники у зобов'язальних правовідносинах.

Виходячи з положень статей 525, 526, 530 ЦК України і статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших нормативно-правових актів, договору. Сама по собі відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язання (вказана правова позиція викладена у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №906/621/17).

З огляду на викладене, між сторонами виникли правовідносини з постачання природного газу окремим категоріям населення на пільговій основі, у яких відповідач, як розпорядник відповідних коштів, зобов'язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

При цьому, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов'язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Окрім того, листом від 30.06.2011 за вих. №31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у встановлений спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання. природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України строк кошти за надані послуги з газопостачання по субсидіям відшкодував лише частково.

Факт належного виконання позивачем своїх зобов'язань підтверджується оформленим сторонами актом звіряння розрахунків за надані населенню послуги (т.1, а.с. 42).

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Отже, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання субсидій населенню Кегичівського району Харківської області, яке отримує пільги, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання.

При цьому, законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є самостійною юридичною особою, яка відповідно до положень частини першої статті 96 Цивільного кодексу України має відповідати за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із Закону та така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 202-205 ГК України, ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною другою статті 218 Господарського кодексу України та статтею 617 Цивільного кодексу України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, тому останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв'язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Як вже зазначалося, факт належного виконання позивачем своїх зобов'язань щодо постачання природного газу пільговим категоріям населення у 2017 році підтверджується оформленим сторонами актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги за формою "3-пільга", які підписані та скріплені печатками сторін, щомісячно, за період, починаючи з 01.01.2017р. по 01.12.2017р.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Позивач, направляючи документи за формою "3-пільга" відповідачу, щомісячно засвідчує факт надання послуг та вказує суму, яка підлягає відшкодуванню, що є письмовою вимогою про оплату та підставою для виконання зобов'язання в розумінні ст. 530 Цивільного кодексу України (Аналогічну позицію висловив Вищий господарський суд України в постанові від 13.11.2017 у справі № 913/1313/16).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо наявного розрахунку, контррозрахунку до матеріалів справи відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, з огляду на положення п.5 Порядку №256 та можливість коригувань актів звірки розрахунків з боку відповідача (вказаних в актах звірки станом на 1 число наступного за звітним), ТОВ "Харківгаз Збут" здійснював розрахунок 3% річних та інфляційних з 1 числа через місяць після звітного, що є правом позивача.

Враховуючи період нарахування позивачем зазначеної у позовній заяві суми 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розрахунок відповідає нормам чинного законодавства, а відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами факт наявності заборгованості у сумі 21180773, 88 грн., яка не сплачена у встановлені строки.

За таких обставин, позовні вимоги є доведеними та підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 520156,19 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2239803,10 грн.

Посилання апелянта на те, що Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації, як головний розпорядник бюджетних коштів, не несе відповідальності за борговими зобовязаннями держави, що виходять за межі відповідних бюджетних призначень та бюджетних асигнувань, є необґрунтованими та спростовуються умовами укладеного між сторонами від 03.01.2017 №9 про взаємне співробітництво та фінансування субсидій населенню.

Доводи Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному процесуальному документі.

Апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації на рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2018 у справі №922/130/18 не підлягає задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2018 у справі №922/130/18 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації на рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2018 у справі №922/130/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2018 у справі №922/130/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 16.11.2018

Головуючий суддя Т.Д. Геза

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя І.А. Шутенко