УХВАЛА

м. Київ

15.11.2018Справа № 910/14812/18

Суддя господарського суду міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1 (04208, АДРЕСА_1)

до 1.Приватного підприємства "Юрікон" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 84)

2. ОСОБА_2 (27502, АДРЕСА_2)

3. Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (02068, м. Київ, вул. Олександра Кошиця, буд. 11)

про визнання недійсним Договору купівлі - продажу, визнання недійсним рішення та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- позивач) звернувся господарського суду міста Києва з позовом до 1.Приватного підприємства "Юрікон" (далі - відповідач 1) до ОСОБА_2 (далі - відповідач 2) та Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач 3) про :

- визнання недійсним Договору купівлі-продажу корпоративних прав власника Приватного підприємтсва «ЮРІКОН» від 30 травня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

- визнання недійсним рішення № 9 Власника Приватного підприємства «ЮРІКОН» від 30.05.2018.;

- визнання недійсним статуту (нова редакція) Приватного підприємтсва «ЮРІКОН» (), затверджений рішенням № 9 Власника Приватного підприємтсва «ЮРІКОН» від 30.05.2018;

- скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, складу або інформації про засновників Приватного підприємтсва «ЮРІКОН» ( ), номер запису 1009937 від 04.06.2018, проведену державним реєстратором Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації Радько Інною Юріївною.;

- зобов'язати Дарницьку районну в місті Києві державну адміністрацію внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів тчної особи, зміна складу або інформації про засновників Приватного підприємтсва «ЮРІКОН» (), внесених 04.06.2018 державним реєстратором Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації Радько Інною Юріївною, номер запису 1009937.

Подана ОСОБА_1 позовна заява не відповідає вимогам статті 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення статті 174 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Так, судовий захист прав суб'єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб'єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду, зокрема, сплату судового збору.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981, практика Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї Конвенції не визнають саму по собі необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції, який гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру, практику Європейського суду з прав людини (як наведену вище, так і рішення від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі"), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права та має переслідувати законну мету.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України «Про судовий збір»).

Статтею 2 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з приписами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За інформацією Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, з 02.07.2018 реквізити для сплати судового збору до господарського суду міста Києва наступні:

Отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030101;

код отримувача: 37993783;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку отримувача (МФО): 899998; номер рахунку: 3017;

код класифікації доходів бюджету: 22030101;

найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050);

символ звітності: 206; наявність відомчої ознаки: "83" Господарські суди.

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Господарський суд м. Києва (назва суду, де розглядається справа).

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з вимогами про :

- визнання недійсним Договору купівлі - продажу корпоративних прав власника Приватного підприємтсва «ЮРІКОН» від 30 травня 2018 року;

- визнання недійсним рішення № 9 Власника Приватного підприємства «ЮРІКОН» від 30.05.2018.;

- визнання недійсним статуту (нова редакція) Приватного підприємтсва «ЮРІКОН» (), затверджений рішенням № 9 Власника Приватного підприємтсва «ЮРІКОН» від 30.05.2018;

- скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, складу або інформації про засновників Приватного підприємтсва «ЮРІКОН» ( ), номер запису 1009937 від 04.06.2018, проведену державним реєстратором Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації Радько Інною Юріївною.;

- зобов'язати Дарницьку районну в місті Києві державну адміністрацію внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів тчної особи, зміна складу або інформації про засновників Приватного підприємтсва «ЮРІКОН» (), внесених 04.06.2018 державним реєстратором Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації Радько Інною Юріївною, номер запису 1009937.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатит судовий збір в розмірі 8 810, 00 грн. за 5 позовних вимог немайнового характеру.

Натомість, позивачем до позовної заяви не додано жодних належних доказів на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку та розмірі. При цьому, будь-яких посилань на правові підстави звільнення від сплати судового збору позивачем не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов'язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Суд зазначає, що належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу з дотриманням вимог статті 172 Господарського процесуального кодексу України є, зокрема, опис вкладення, який згідно з п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник об'єкта поштового зв'язку перевіряє відповідність вкладення опису, розписується на обох примірниках і проставляє відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису видається відправникові, другий вкладається до поштового відправлення.

Із наведених норм вбачається, що належним доказом направлення саме копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу у справі може бути, зокрема, бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв'язку, разом з фіскальним чеком про відправлення.

Однак, всупереч наведеним вище вимогам, позивачем до позову не додано жодного доказу на підтвердження направлення відповідачам 1-3 копії позовної заяви з усіма додатками.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, оскільки подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам статті 162 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 164, 174 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити ОСОБА_1 спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 8 810, 00 грн.

- доказів надсилання на адресу відповідачів 1-3 копії позовної заяви з усіма доданими до позовної заяви документами.

4. Роз'яснити ОСОБА_1, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

5. Ухвала набирає законної сили 15.11.2018 року та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

6. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://ki.arbitr.gov.ua.

Суддя М.Є. Літвінова