ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.11.2018р. Справа №905/1222/18

за позовом Фізичної особи-підприємця Ковальської Тетяни Трохимівни, м.Маріуполь

до відповідача Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради

«Маріупольтепломережа», м.Маріуполь

про розірвання договору №212 від 01.10.2005р.

Головуючий суддя Г.В. Левшина

Суддя С.М. Фурсова

Суддя С.С. Тарапата

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_5-підприємець

від відповідача: Яровий І.В. - по дов.

В засіданні суду брали участь:

У підготовчому засіданні оголошувалась

перерва з 05.09. по 10.09.2018р.

СУТЬ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Ковальська Тетяна Трохимівна, м.Маріуполь, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м.Маріуполь, про розірвання договору №212 на відпуск теплової енергії від 01.10.2005р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що з 26.04.2010р. по 31.10.2016р. та по даний час відповідач не виконує умови договору №212 від 01.10.2005р., оскільки в нежилі приміщення АДРЕСА_4 були вбудовані газові конвектори, а до приміщення за адресою АДРЕСА_5 тепло не надходило, оскільки відповідач перекрив батареї встановивши на них пломби. При цьому, як вказує позивач, він звертався до відповідача з численними листам 31.01.2017р., 10.06.2017р., 29.08.2017р., 14.11.2017р., 14.06.2018р., в яких повідомляв відповідача про ті обставини, що він не використовує приміщення по АДРЕСА_5 для ведення підприємницької діяльності і не користується послугами відповідача, заявляв про розірвання договору, а також створення комісії з обстеження цілісності пломб в нежитловому приміщені по АДРЕСА_6.

03.08.2018р. від позивача до канцелярії суду надійшла заява про зобов'язання відповідача надати документи та про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідач 06.08.2018р. надав відзив на позовну заяву від 02.08.2018р. №61.3.2.3.6-18633-61.3.2.3.6.2, в якому проти позовних вимог заперечує, посилаючись на ті обставини, що:

- додаткових угод між сторонами щодо виключення об'єктів теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 площа - 55,00 кв.м., та площею - 65,30 кв.м. не укладалось;

- умовами оспорюваного договору та діючим законодавством України не передбачено одностороння відмова від договору даної категорії;

- у зв'язку із відсутністю підстав сторони договору письмових змін до договору щодо припинення його дії або розірвання не вносили, а тому договір №212 від 01.10.2005р. на відпуск теплової енергії є діючим;

- самовільне відключення від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води заборонено, а з 06.11.2007р. згідно Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005р. передбачено, що відключення від мереж ЦО і ГВП не окремих приміщень багатоквартирних будинків в-цілому з ініціативи усіх споживачів, а органом (особою), що вирішує дане питання є лише комісія;

- позивачем не надано допустимого доказу щодо відключення приміщення від мережі централізованого опалення, а саме, акту про відключення від мережі централізованого опалення приміщення позивача, затвердженого головою постійно діючої міжвідомчої комісії;

- позивачем не надано доказів, які б засвідчували факт правомірного відключення приміщень від мережі централізованого теплопостачання з дотриманням чинного на момент відключення законодавства, як і доказів неналежного надання відповідачем послуг з постачання тепла.

09.08.2018р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив від 06.08.2018р., згідно якої позивач стверджує про те, що:

- у наданій відповідачем дислокації до договору №212 від 01.10.2005р. вказано, що тепло буде подаватися до квартир АДРЕСА_1, в той час, як на момент укладання договору це були не квартири, а нежиле приміщення, а в іншій дислокації вказано крім квартир АДРЕСА_1 приміщення по АДРЕСА_5;

- акти від 10.10.2016р. та 23.10.2017р., надані відповідачем, не можуть вважатися доказом, що до приміщення подається тепло, адже акт від 10.10.2016р. підписано інженером тепломережі і представником споживача ЖК Жилкомплекс, а акт від 23.10.2017р. підписано головою ОСМД Мира 75б, головою ОСМД Эрклер 77;

- відповідачем не надано доказів того, що з моменту підписання договору між позивачем і відповідачем було підписано акти на включення центрального опалення з 2005р. по даний час, які є належним доказом виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань;

- посилання відповідача на те, що самовільне відключення батарей теплопостачання від стояків будинку не є доказом того, що відповідач не виконує свої договірні зобов'язання і не подає тепло в ці приміщення згідно Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення позивач не визнає, адже батареї є власністю позивача і він може ними розпоряджатися на свій розсуд;

- позивач повідомляв відповідача листами від 14.07.2009р., 10.05.2010р. про те, що в приміщення АДРЕСА_1 будуть встановлені газові конвектори, на що відповідач був згоден так як не виставляв рахунки по ним;

- відповідачем не надано пояснення стосовно того, чому він встановив пломби на батареї приміщення АДРЕСА_5, чому від не виконував своїх договірних зобов'язань і не подавав тепло до приміщення АДРЕСА_1 і до приміщення АДРЕСА_5 на протязі декількох років, чому він почав виставляти рахунки на оплату послуг в приміщення без номера по АДРЕСА_6 з 2016р.

09.08.2018р. від позивача до канцелярії суду надійшло клопотання від 06.08.2018р. про зобов'язання відповідача разом з позивачем провести огляд приміщень і скласти на основі вказаного акт огляду.

04.09.2018р. відповідачем до справи додано заперечення на клопотання про долучення доказів по справі, заперечення, а також клопотання про долучення доказів у справі.

Ухвалою суду від 05.09.2018р. відмовлено в задоволенні заяви від 01.08.2018р. та клопотанні від 06.08.2018р. позивача про зобов'язання відповідача надати документи та клопотанні від 06.08.2018р. про зобов'язання відповідача разом з позивачем провести огляд приміщень і скласти акт огляду.

10.09.2018р. на електронну адресу та 12.09.2018р. на поштову адресу суду від відповідача надійшли пояснення по справі від 07.09.2018р. №61.3.5-46910-61.3.2.3.6.2, в яких відповідач зазначив, що позивачем не дотримано визначеного законом порядку для розірвання договору №212 на відпуск теплової енергії від 01.10.2005р., договір не розірваний і припинення теплопостачання до приміщення позивача визначених в дислокації до договору не відбулося, у зв'язку з чим відповідач вважає, що зазначений договір на відпуск теплової енергії є чинним.

Ухвалою суду від 11.09.2018р. на підставі ст.33 Господарського процесуального кодексу України призначено справу №905/1222/18 за позовом Фізичної особи-підприємця Ковальської Тетяни Трохимівни до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м.Маріуполь про розірвання договору №212 на відпуск теплової енергії від 01.10.2005р. до колегіального розгляду у складі трьох суддів.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 11.09.2018р. призначено судову колегію для розгляду справи №905/1222/18 у складі головуючого судді Левшиної Г.В., судді Чорненької І.К. та судді Фурсової С.М.

12.09.2018р. до суду від відповідача надійшли пояснення по справі від 10.09.2018р.

У зв'язку з відпусткою судді Чорненької І.К. протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 22.10.2018р. призначено наступну колегію для розгляду справи №905/1222/18: головуючий суддя Левшина Г.В., судді Фурсова С.М. та Тарапата С.С.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

01.10.2005р. між Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (постачальник, відповідач) та Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Ковальською Тетяною Трохимівною (споживач, позивач) підписано договір №212 на відпуск теплової енергії, за умовами якого відповідач зобов'язався забезпечувати безперебійне постачання теплової енергії до об'єктів споживача, а позивач зобов'язався щомісячно сплачувати послуги теплопостачання відповідно з об'ємами теплоспоживання.

Згідно п.1.1 договору постачальник подає теплову енергію для об'єктів споживача, перерахованих в додатку до даного договору.

Дислокацією до договору №212 від 01.10.2005р. сторонами визначено об'єкти теплопостачання:

- аптека за адресою АДРЕСА_1, опалювальною площею 55,0 кв.м.;

- перукарня за адресою АДРЕСА_6, опалювальною площею 65,3 кв.м.;

Відповідно до п.2.2 договору нормативна тривалість опалювального періоду 183 дня. Початок та закінчення опалювального періоду визначається погодними умовами та встановлюється виконкомом міської ради. В разі збільшення опалювального періоду понад нормативний споживач сплачує всю вартість фактично отриманої теплової енергії.

Кількість теплової енергії, що відпускається споживачу, розраховується теплопостачальною організацією відповідно підключених розрахункових або проектним тепловим навантаженням опалювальних споруд в відповідності з „Нормами та вказівка з нормування витрат палива та теплової енергії на опалення житлових суспільних споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204", затвердженими Держжилкомунгоспом України 14.12.93р., а при наявності засобів обліку - за приладами обліку, встановленими на тепловому вводі споживача. Прилади обліку опломбовуються у встановленому порядку (п.3.3 договору).

Згідно п.4.1 договору споживач за отриману теплову енергію здійснює оплату за фіксованими тарифами, затвердженими Маріупольським виконкомом міської ради, в строк до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, які встановлені з розрахунку споживання теплової енергії в продовж всього опалювального періоду, зокрема, за опалення 120,30 кв.м при тарифі 3-98грн. за 1 кв.м.

01.08.2006р. між сторонами були підписано додаткову угоду №1 до договору №212 від 01.10.2005р. на відпуск теплової енергії, у зв'язку з придбанням нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_5, площею 67,90 кв.м. (лист вх. 670/04 від 31.07.06р.).

Вказаною додатковою угодою сторонами прийнято в наступні редакції Розділ ІV п.4.1 з 01.07.06р. «Порядок оплати і відповідальність сторін»: «п.4.1 споживач за отриману теплову енергію здійснює оплату за фіксованими тарифами, затвердженими Маріупольським виконкомом міської ради, в строк до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, які встановлені з розрахунку споживання теплової енергії в продовж всього опалювального періоду, зокрема, за опалення 188,20кв.м при тарифі 3-98грн. за 1 кв.м.».

Дислокацією до додаткової угоду №1 до договору №212 від 01.10.2005р., встановлені об'єкти теплопостачання:

- аптека за адресою АДРЕСА_2, опалювальною площею 55,0 кв.м.;

- приміщення за адресою АДРЕСА_5, опалювальною площею 67,90 кв.м.;

- перукарня за адресою АДРЕСА_6, опалювальною площею 65,3 кв.м.

07.05.2008р. між сторонами підписано додаткову угоду №2 до договору №212 від 01.10.2005р. на відпуск теплової енергії, у зв'язку із змінами тарифу та Розділ ІV п.4.6 від 01.03.2008р. доповнено та прийнято в новій редакції.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що договір укладається строком на 2 роки. Умови договору можуть бути змінені або доповнені за взаємною згодою сторін в письмовій формі. Договір вважається продовженим на той же строк на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення строку не надійде заява однієї із сторін про відмову від договору або його перегляд.

Як зазначено вище, позивачем заявлені вимоги про розірвання даного договору, відповідач проти вказаних позовних вимог заперечує.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на ті обставини, що відповідач не виконує умови договору №212 від 01.10.2005р., оскільки до нежилих приміщень АДРЕСА_7 були вбудовані газові конвектори, а до приміщення за адресою АДРЕСА_5 тепло не надходило, оскільки відповідач перекрив батареї, встановивши на них пломби, внаслідок чого відповідач відмовився від виконання договору в односторонньому порядку.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що спірний договір є діючим, адже, одностороння відмова від договору вказаної категорії не передбаченими чинним законодавством, позивачем не надано допустимих доказів, які б засвідчували факт правомірного відключення приміщень від мережі централізованого теплопостачання.

При цьому, до матеріалів справи сторонами додано наступні документи:

- акт на включення центрального опалення (г/в) з 15.10.2007р. за адресами АДРЕСА_8, АДРЕСА_5, акт на включення центрального опалення (г/в) з 15.10.2008р. за адресами АДРЕСА_8, акт на подання центрального подання з 18.10.2016р. за адресою АДРЕСА_9, акт на включення центрального опалення з 23.10.2017р. за адресою АДРЕСА_10, акт на включення центрального опалення з 23.10.2017р. за адресою АДРЕСА_11.

- заяву позивача від 25.06.2009р., адресовану керівнику Маріупольтепломережі, в якій позивач прохав відповідача виключити із договору на поставку теплової енергії перукарню по АДРЕСА_12, у зв'язку з установкою в приміщені газових калориферів;

- відповідь №1771/08 від 03.07.2009р. відповідача на заяву від 25.06.2009р., згідно якої відповідач повідомив позивача про те, що для установлення альтернативних джерел опалення позивачу необхідно надати в теплову інспекцію підприємства дозвіл на установлення альтернативних джерел, взяти технічні умови на відключення від централізованої системи опалення, виконати проект на реконструкцію системи опалення, погасити заборгованість станом на 01.08.2009р. якщо така є на лицьовому рахунку та зазначив, що у зв'язку з ненаданням позивачем вищезазначених документів він не має можливості задовольнити вказане прохання позивача;

- лист позивача від 14.07.2009р., адресований керівнику Маріупольтепломережі, в якому позивачем повідомлено відповідача про прибрання батареї у перукарні по АДРЕСА_12 та необхідність виключення даного об'єкту з договору на поставку теплової енергії;

- лист позивача від 10.05.2010р., адресований відповідачу, згідно якого позивач відмовлявся від користування послугами відповідача на поставку тепла до аптеки, розташованої за адресою АДРЕСА_12;

- заяву позивача від 31.01.2017р., адресовану відповідачу, в якій позивач повідомив відповідача, що у зв'язку з опломбуванням останнім батарей опалення в нежилому приміщені по АДРЕСА_5 м. Маріуполь і не поданням тепла до приміщення, позивач розцінює це як відмову від виконання договору №212 від 01.10.2005р. та те, що він приєднується до рішення відповідача і також не заперечує проти припинення дії договору. Крім того, у вказаному листі позивача прохав відповідача для врегулювання всіх правовідношень надати йому наступні документи: акт включення опалення в нежитлове приміщення №13 і 14 по АДРЕСА_12 за період з 2005р. по даний час, акт включення опалення в нежитлове приміщення по АДРЕСА_5, м. Маріуполь за весь період дії договору, дислокацію до договору про включення до договору нежитлового приміщення по АДРЕСА_14, акт опломбування батареї в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_5, акт огляду приміщень АДРЕСА_13 або інші документи складені працівниками відповідача підтверджуючі відключення батарей центрального опалення, у зв'язку з установкою газових конвекторів;

- претензію №262618-184/94 від 17.04.2017р. відповідача позивачу на сплату заборгованості за договором №212 від 01.10.2005р. на суму 11638,27 грн. станом на 17.04.2017р.;

- відповідь позивача від 10.06.2017р. на претензію відповідача від 17.04.2017р. №262618-184/94, згідно якої позивач не погодився з вказаною претензію, у зв'язку з тим що: позивач як підприємець не користується приміщенням розташованим по АДРЕСА_5, м. Маріуполь довгий час, батареї централізованого опалення опломбовані працівниками підприємства відповідача і до них не подається тепло, нескладанням актів працівниками відповідача. Разом з тим, позивач повідомив відповідач про те, що в претензії є вимога по сплаті за тепло АДРЕСА_3 до приміщення якого позивач не має жодного відношення і не укладав ніяких договорів на поставку тепла;

- лист відповідача №665/01/04 від 04.07.2017 за результатами розгляду листа позивача від 10.06.2017р., в якому відповідач повідомив, що згідно Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005р. №4 теплопостачальна організація не уповноважена вирішувати питання щодо відключення багатоквартирних будинків, а єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення нарахування є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною комісією;

- відповідь позивача від 03.08.2017р., адресовану відповідачу за результатами розгляду листа відповідача від 03.07.2017р. №665/01/04, згідно якої позивач повідомив, що працівниками відповідача були опломбовані батареї гарячого теплопостачання, у зв'язку з чим прохав відповідача направити працівника підприємства для перевірки зберігання пломб. Крім того, позивач зазначив, що договір №212 від 01.10.2005р. укладений між ФОП Ковальською Т.Т., а не власником приміщення і з припиненням діяльності ФОП в даному приміщенні втрачає свою силу;

- відповідь відповідача №3334/04 від 19.08.2017р. на лист позивача від 03.08.2017р., в якій відповідач зазначив, що сторони договору №212 від 01.10.2005р. не вносили зміни до договору щодо припинення його дії, а у разі втрати статусу суб'єкта господарювання позивач не звільняється від зобов'язань за договором. Разом з тим, відповідач додатково повідомив, що опломбування не передбачене чинним законодавством України, а порядок відключення від ЦО та ГВП було роз'яснено листом №665/01/04 від 04.07.2017р.;

- заява позивача від 29.08.2017р., адресована відповідачу, згідно якої позивач повідомив, що приміщення по АДРЕСА_5 належить позивачу на праві приватної власності як громадянину України, у зв'язку з тим, що в даному приміщені останній здійснював господарську діяльність між позивачем і відповідачем було укладено договір №212 від 01.10.2005р. Потім, як зазначає позивач, відповідачем було проведено опломбування батарей в даному приміщені, що послугувало не виставленням рахунків на оплату відповідачем. Позивач у вказаному листі також вказує на ті обставини, що декілька років відповідач не виставляв рахунки на оплату, так як їх не було за що виставляти, прохав відповідача розірвати даний договір;

- лист №3490/01/04 від 04.10.17р., яким відповідач повідомив позивача про результати розгляду листа від 29.08.2017р., а саме, оскільки сторони договору №212 не вносили письмових змін до договору щодо припинення його дії, договір №212 від 01.10.2005р. на відпуск теплової енергії є діючим;

- лист від 14.11.2017р. позивача до відповідача щодо надання актів на включення центрального опалення у нежитловому приміщенні АДРЕСА_15 за період дії договору та створення комісії для перевірки цілісності пломб встановлених організацією відповідача, на батареї теплопостачання в приміщення АДРЕСА_16. Крім того, позивач зазначив, що у зв'язку опломбуванням батарей центрального опалення у даному приміщені, відповідач не виконує умови договору з поставки тепла до даного приміщення і це розцінюється позивачем як відмова від договірних відносин в односторонньому порядку і позивач не заперечує проти розірвання договору;

- лист від 06.01.2018р. позивача до відповідача, згідно якого у зв'язку з відмовою останнього від складання акту на предмет цілісності пломб встановлених працівника відповідача на батареях центрального опалення в нежитловому приміщені по АДРЕСА_5 пом. 52 (договір №212 від 01.10.2005р. укладений між ФОП Ковальською Т.Т.) позивач надсилає на адресу відповідача акт обстеження нежитлового приміщення. До листа було додано акти обстеження нежитлового приміщення №52 по АДРЕСА_5 від 20.10.2017р. та від 25.12.2011р., в яких зазначено, що при обстежені нежитлового приміщення батареї центрального опалення опломбовані, тепло до батареї не подається, пломби цілі, стояки центрального опалення зашиті;

- відповідь №120/09-1 від 12.02.2018р. на №К-1644-1 від 112 від 29.01.2018р. за дорученням першого заступника міського голови, згідно якої відповідачем повідомлено позивача про те, що раніше позивача повідомляли про порядок відключення окремих житлових будинків від мереж центрального опалення, копію відповідного акту на підприємство позивачем не було надано, а тому відповідно до п. 25 Правил від 21.07.2005р. №630 відключення мереж центрального опалення за адресою АДРЕСА_17 є самовільним і тому позивачу необхідно відновити проектну схему системи опалення в приміщення. Крім того, додатково відповідач зазначив, що у газеті «Приазовський робочий» від 25.10.2016р. №1 ККП «Маріупольтепломережа» проінформовано споживачів, що раніше встановлені пломби на системи центрального опалення до вбудованих приміщень багатоквартирних будинків від 15.10.2016р. вважаються недійсними;

- лист №1583/1/04 від 06.03.2018р. відповідача на лист позивача щодо надання копії договорів, актів на включення центрального опалення та розшифровки заборгованості, до якого надано копію договору №212 від 01.10.2005р. на відпуск теплової енергії з додатками; копію додаткової угоди №1 з додатками; копію додаткової угоди №2 та картку споживача із розшифровкою заборгованості за період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року. Щодо актів на відключення центрального опалення відповідач зазначив, що об'єктами теплопостачання за договором №212 від 01.10.2005р. є вбудовані приміщеннями у багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_18, які пов'язані із мережею централізованого опалення багатоквартирного будинку, а заборгованість за договором утворилась з жовтня 2016 року, у зв'язку з чим підприємство також направило на адресу позивача акта на включення централізованого опалення багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_18 від 18.10.2016р. та від 23.10.2017р.;

- лист від 04.04.2018р. позивача до відповідача з вимогою надання акту звірки по АДРЕСА_5 за весь період договірних відносин, вислати додаткову угоду у якій йде мова в доповнені №1 та повідомити чому дислокація до додаткової угоди №1 до договору №212 від 01.10.2005р. не була підписана позивачем, а тільки техніком ЦУСД ОСОБА_4;

- відповідь №2018/08-3/638 від 07.05.2018р. на лист позивача від 04.04.2018р., згідно якої відповідач зазначив, що додаткову угоду №1від 01.08.2006р. до договору №212 від 01.10.2005р. було укладено за пропозицією позивача, у додатковій угоді, яка підписана сторонами без зауважень та заперечень визначено приміщення (його адреса та площа), яка додана до дислокації, а тому сторони дійшли взаємної згоди щодо внесення змін до договору з 01.07.2006р. Щодо прохання позивача надіслати копію додаткової угоди відповідач зазначив, що вона була надіслана листом №1583/01/04 від 06.03.2018р. Крім того, до вказаної відповіді було додано акт звірки взаємних розрахунків клієнта Ковальської Т.Т., СПД з 01.01.05 по 04.05.2018р., згідно якої заборгованість позивача перед відповідачем становить 24608,40 грн.;

- лист від 18.05.2018р. позивача до відповідача, в якому позивач повідомив про ті обставини, що у зв'язку неподання тепла до приміщень позивача, договір не буде продовжуватися;

- лист від 18.05.2018р. позивача на адресу відповідача про неможливість підписання наданого акту звірки у зв'язку з відсутністю документів;

- відповідь №2018/08-01/954 від 30.05.2018р. на лист позивача від 18.05.2018р., якою відповідачем повідомлено, що сторонами не було укладено додаткової угоди про розірвання договору та що самовільне відключення від мережі центрального опалення та постачання гарячої води забороно, а тому не має підстав для надання згоди відповідача на розірвання або на відмову від діючого договору №212 від 01.10.2005р. на відпуск теплової енергії;

- лист від 14.06.2018р. позивача про не продовження дії спірного договору;

- відповідь №61.3.2.3.6-17142-61.3.1 від 06.07.2018р. відповідача, згідно якої одностороння відмова від договору вказаної категорії договору не передбачено, а для відмови від двостороннього договору сторонам за взаємною згодою необхідно укласти відповідно додаткову угоду до цього договору, самовільне відключення від мережі центрального опалення та постачання гарячої води заборонено, не надано акт комісії, атому відповідач не надає згоду на розірвання договору або на відмову від договору №212 від 01.10.2005р. У вказаному листі відповідач також зазначив, оскільки договір є діючим, а сторони не дійшли згоди щодо перегляду його умов, відповідач вимагає невідкладно привести мережу централізованого опалення у межах приміщень у попередній стан, шляхом приєднання приборів опалення до діючих стояків багатоквартирного будинку;

- лист відповідача №61.3.5/21885 від 31.07.2018р., адресований голові постійно діючій міжвідомчій комісії з розгляду питань, пов'язаних з відключення споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання з питанням надання інформації щодо того: чи зверталась Ковальська Т.Т. до комісії із заявою про відключення вбудованих у багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_19, приміщення НОМЕР_1 та приміщення за адресою; АДРЕСА_18 від мережі централізованого опалення та чи надавався комісією дозвіл Ковальській Т.Т. на відключення вказаних приміщень від мереж центрального опалення;

- лист №3411/22960 від 06.08.2018р. Департаменту розвитку житлово-комунального інфраструктури, яким повідомлено відповідача про відсутність звернень відповідача до департаменту.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають залишенню без задоволення, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписом ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів. Зокрема, права та законні інтереси захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналогічний припис містить ч.2 ст.20 Господарського кодексу України про те, що права суб'єктів господарювання захищаються, зокрема, іншими способами, передбаченими законом.

Таким чином, законодавець визначив, що цивільне право або охоронюваний законом інтерес можуть бути захищені судом не будь-яким способом, а тільки тим, що передбачений договором чи законом.

При цьому, порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Право на позов (початок перебігу строку позовної давності) за приписом ст.261 Цивільного кодексу України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Як встановлено, позивачем заявлені вимоги про розірвання договору №212 від 01.10.2005р. з посилання на порушення відповідачем умов даного договору, його невиконання. При цьому, позивач стверджує про наявність в нього права на розірвання даного договору згідно ст.651 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України унормовано, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч.3 ст.651 Цивільного кодексу України).

Таким чином, за змістом ст.651 Цивільного кодексу України розірвати можна лише договір, який існує. Таке розірвання, за загальним правилом, може відбуватись лише за згодою сторін або за рішенням суду у випадках, передбачених законом або договором. Водночас, одностороння відмова від договору може мати місце лише у випадку, якщо таке право передбачено законом або умовами договору.

Як було зазначено вище, 01.10.2005р. між Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (постачальник, відповідач) та Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Ковальською Тетяною Трохимівною (споживач, позивач) підписано договір №212 на відпуск теплової енергії, за умовами якого відповідач зобов'язався забезпечувати безперебійне постачання теплової енергії до об'єктів споживача, а позивач зобов'язався щомісячно сплачувати послуги теплопостачання відповідно з об'ємами теплоспоживання.

За приписом ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.3 ст.180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст.631 Цивільного кодексу України та частиною сьомою статті 180 Господарського кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Отже, набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Таким чином, досягнувши згоди щодо всіх істотних умов сторони уклали договір, внаслідок чого між ними виникли взаємні права та обов'язки, а відповідний договір набрав чинності. Зазначене свідчить про те, що сторони встановили межі здійснення своїх прав та обов'язків за договором.

Згідно пункту 5.1 договору №212 від 01.10.2005р. встановлено, що договір укладається строком на 2 роки. Умови договору можуть бути змінені або доповнені за взаємною згодою сторін в письмовій формі. Договір вважається продовженим на той же строк на тих же умовах, якщо за місця до закінчення строку не надійде заява однієї із сторін про відмову від договору або його перегляд.

Тобто, сторонами під час підписання договору було узгоджено таку істотну умову даного договору як строк його дії - 2 роки. При цьому, сторонами передбачено автоматичне продовження даного договору на той же строк на тих же умовах за умови відсутності за місяць до закінчення строку заяви однієї із сторін про відмову від договору або його перегляд.

Вказаний пункт спірного договору є чинним та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Як наслідок, у випадку відсутності за місяць до закінчення строку заяви однієї із сторін про відмову від договору або його перегляд строк дії договору №212 від 01.10.2005р. продовжувався б на наступні два роки.

Проте, як встановлено судом, у заяві від 29.08.2017р., адресованій відповідачу, позивачем було зазначено, що приміщення по АДРЕСА_5 належить позивачу на праві приватної власності як громадянину України. В подальшому, як зазначає позивач у листі, відповідачем проведено опломбування батарей в даному приміщені, рахунки на оплату не виставлялися, внаслідок чого позивачем заявлено про розірвання цього договору.

Таким чином, за висновками суду, за місяць до закінчення строку дії договору №212 від 01.10.2005р. позивачем фактично було надано відповідачу заяву про розірвання даного договору, тобто, заяву, яка за своїм змістом є волевиявленням позивача щодо непогодження з подальшою дією даного договору.

Внаслідок вчинення позивачем даної дії, останнім днем, у якій сторони могли здійснити свої права і виконати свої обов'язки згідно договору є 01.10.2017р. При цьому, оскільки пункт 5.1 договору не ставить у залежність направлення однією із сторін заяви про відмову від договору або його перегляд від певних умов судом не враховуються підстави для розірвання договору, які були зазначені позивачем у своїй заяві.

З огляду на викладене, спірний договір №212 на відпуск теплової енергії від 01.10.2005р. на момент прийняття рішення у даній справі припинив свою дію у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Посилання відповідача на недосягнення сторонами згоди щодо розірвання спірного правочину, обов'язковість існування відповідного договору на постачання теплової енергії, неприпустимість отримання теплової енергії за відсутності укладеного між сторонами договору, недотримання позивачем порядку відключення від мережі теплопостачання суд до уваги не приймає, враховуючи, що недосягнення сторонами згоди щодо укладання відповідного договору, у тому числі й обов'язкового в силу закону, або продовження строку дії вже укладеного договору, правомірність чи неправомірність відключення від системи опалення є підставою для звернення відповідача до суду з відповідною вимогою щодо укладання договору або внесення відповідних змін до нього тощо. Крім цього, закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов'язань, які виникли у сторін в період дії цього договору, оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 202 Господарського кодексу України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

За таких обставин, враховуючи висновки суду щодо закінчення строку дії договору №212 від 01.10.2005р., позовні вимоги про розірвання даного договору підлягають залишенню без задоволення.

Судовий збір підлягає віднесенню на позивача повністю.

Крім того, позивач у позовній заяві також просить суд стягнути судові витрати в сумі 5000,00 грн., які складаються з оплати судового збору, ксерокопії документів, поштових послуг, банківських послуг, послуг адвоката, проїзд до місця слухання справи, відрядні.

Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як встановлено, згідно з наявною в матеріалах справи квитанцією №0.0..1 від 21.06.2018р. позивач сплатив за подання до господарського суду Донецької області судовий збір в сумі 1762,00 грн., доказів понесення інших витрат позивачем до матеріалів справи не надано. Крім того, слід зазначити, що в судове засідання 08.08.2018р. позивач не з'явився, а судові засідання 05.09.2018р., 10.09.2018р., 22.10.2018р. проводилися в режимі відоконоференції в Приморському суду м.Маріуполь за місцем знаходження позивача.

Таким чином, враховуючи викладене та висновки суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача відповідно до п.2 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 74, 76, 77, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Ковальської Тетяни Трохимівни, м.Маріуполь до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м.Маріуполь про розірвання договору №212 на відпуск теплової енергії від 01.10.2005р.

В судовому засіданні 15.11.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 16.11.2018р.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України).

Головуючий суддя Г.В. Левшина

Суддя С.М. Фурсова

Суддя С.С. Тарапата