ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2018 р. Справа №907/880/17

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий-суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Тимцік М.В.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Шпак Івана Васильовича, б/н від 27.07.2018 (вх. ЗАГС 01-05/151/18 від 16.10.2018)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.07.2018 (суддя Ушак І.Г., повний текст ухвали складено та підписано 20.07.2018)

у справі № 907/880/17

за позовом: Фізичної особи підприємця Губенкова Дмитра Владиславовича, м.Ужгород, Закарпатської області

до відповідача Фізичної особи підприємця Шпак Івана Васильовича, с.Заріччя, Іршавського району, Закарпатської області

про стягнення 8505,81 грн. -3% річних та 27916,18 грн. - інфляційних втрат у зв'язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов'язання (з урахуванням відмови від позову в частині 3 % річних) та стягнення судових витрат

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: адвокат Митровка І.В. - ордер ЗР №57528 від 07.11.2018, посв. від 21.11.2018(в режимі відеоконференції Господарський суд Закарпатської обл)

Учаснику процесу роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України. Заяв про відвід складу суду не надходило.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

У судовому засіданні 07.11.2018 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 10.07.2018 у справі № 907/880/17 позов задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість на суму 32 255,85 грн., в т.ч. 3% річних на суму 5161,81 грн., інфляційних втрат на суму 27094,04, а також у відшкодування судових витрат на суму 1224,32 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

27.07.2018 дане рішення оскаржено фізичною особою-підприємцем Шпак Іваном Васильовичем до Львівського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 08.08.2018 у справі № 907/880/17 (колегія суддів у складі головуючого судді Данко Л.С., суддів Галушко Н.А., Орищин Г.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено дану справу до розгляду.

28.08.2018 від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу після усунення недоліків залишити без задоволення, а судове рішення без змін. При цьому зазначає, що правових підстав, які визначають початок виникнення зобов'язання з дати набрання рішенням суду законної сили, а не з дати ухвалення рішення немає, відтак штрафні санкції слід нараховувати по рішенню у справі № 907/616/16 від 07.12.2016, а у справі № 907/565/17 від 18.09.2017. У відзиві наводить свій розрахунок штрафних санкцій із врахуванням вказаних періодів нарахування.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 клопотання представника апелянта про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено; розгляд даної справи відкладено на 03.10.2018, забезпечення проведення відеоконференції покладено на Господарський суд Закарпатської області.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Львівський апеляційний господарський суд та утворено Західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську та Чернівецьку області, з місцезнаходженням у місті Львові.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України від 28.09.2018 № 295/2018 суддів Львівського апеляційного господарського суду переведено на роботу на посадах суддів Західного апеляційного господарського суду.

03.10.2018 в газеті "Голос України" № 185 (6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018 справу № 907/880/17 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Желіка М.Б., суддів Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду 17.10.2018 прийнято справу № 907/880/17 до провадження Західного апеляційного господарського суду, призначено справу до розгляду на 31.10.2018.

19.10.2018 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв'язку.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2018 клопотання представника відповідача задоволено; судове засідання у справі № 907/880/17 призначено на 31.10.2018 в режимі відеоконференцзв'язку; забезпечення проведення засідання в режимі відеоконференцзв'язку покладено на господарський суд Закарпатської області.

31.10.2018 ухвалою Західного апеляційного господарського суду відкладено розгляд справи та призначено його проведення в режимі відеоконференцзв'язку на 07.11.2018 о 09 год. 50 хв.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 07.11.2018 відповідач участь уповноваженого представника забезпечив, який надав пояснення по суті вимог апеляційної скарги та просив врахувати їх при винесені постанови. Позивач участі уповноважених представників не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Відтак, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, а оскаржуване рішення частковому скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення, у зв'язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено господарським судом, сторони у даній справі - позивач як експедитор, а відповідач як перевізник - перебували в договірних відносинах відповідно до укладеного між ними договору № 09/04/14 від 09.04.2014, відповідно до умов якого відповідач прийняв зобов'язання перевезти вантаж, який у процесі перевезення було ним втрачено внаслідок пожежі, чим завдано власнику вантажу шкоду.

Питання щодо факту заподіяння шкоди та розміру шкоди було встановлене господарським судом у рішенні по справі № 907/616/16 за позовом фізичної особи підприємця Губенкова Д.В. до фізичної особи підприємця Шпак І.В. про стягнення суми 501220,21 грн. збитків від 07.12.2016, яке набрало законної сили.

Завдана власнику вантажу шкода була відшкодована товариством з обмеженою відповідальністю "Асстра Україна", у послідуючому - у порядку регресу позивачем, а за рішеннями господарського суду Закарпатської області від 07.12.2016 у справі № 907/616/16 та від 18.09.2017 у справі № 907/565/17 за позовами Фізичної особи підприємця Губенкова Д.В. до фізичної особи підприємця Шпак І.В. - у порядку регресу збитки на суму відповідно 282561,83 грн. та 125531,32 грн. були стягнуті з відповідача на користь позивача.

Законної сили рішення суду у справі № 907/616/16 набрало 27.12.2016, виконано відповідачем у повному обсязі - 01.07.2017, що не заперечується сторонами, а у справі № 907/565/17, яке набрало законної сили - 03.10.2017, виконано відповідачем в порядку виконавчого провадження ВП №55133174 з примусового виконання наказу господарського суду Закарпатської області у справі № 907/565/17.

Несвоєчасна сплата присуджених господарським судом сум послугувала підставою пред'явлення даного позову про стягнення з відповідача за весь період прострочення - з дня набрання законної сили рішеннями суду до дня повної сплати присуджених сум та по рішенню суду у справі № 907/565/17 до моменту звернення позивача до господарського суду, а саме 14.12.2017 - інфляційних втрат та 3 % річних, що нараховані на підставі ст. 625 ЦК України.

Щодо тверджень відповідача викладених у відзиві на позовну заяву від 22.01.2018 колегія суддів зазначає наступне.

Стягнення інфляційних нарахувань та відсотків річних визначено законом як відповідальність за порушення грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Грошове зобов'язання, як і будь-яке інше, що має цивільно-правовий характер, виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга статті 509 ЦК України), а припиняється, частково або у повному обсязі, на підставах, визначених у главі 50 ЦК України.

Після ухвалення рішення суду у справі № 907/616/16 та № 907/656/17 про стягнення суми збитків деліктні правовідносини, які виникли між позивачем і відповідачем, щодо відшкодування збитків, які виникли внаслідок втрати прийнятого до перевезення вантажу та понесення витрат виконавчого збору та виконавчого провадження, трансформуються у зобов`язальні правовідносини. Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак є грошовим зобов'язанням і на нього поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов'язань.

Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18, в якому Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, згідно з яким відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов'язанням.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов'язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов правильного висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат і трьох процентів річних за невиконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі рішення суду.

Щодо визначення розміру заявлених вимог колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.5 ст. 85 ГПК України (в редакції чинній станом на дату прийняття рішення у справі № 907/616/16 та № 907/565/17) рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Частиною 1 ст. 93 ГПК України (в редакції чинній станом на дату прийняття рішення у справі № 907/616/16 та № 907/565/17) апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Оскільки суд прийшов до висновку про підставність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат і трьох процентів річних за невиконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі рішення суду, то момент виникнення такого обов'язку починається з дати набрання рішенням законної сили, а саме з 27.12.2016 у справі № 907/616/16 та з 03.10.2017 у справі № 907/565/17, що вірно встановлено господарським судом. Моментом припинення відповідних нарахувань - є повна сплата присуджених сум по рішенню суду у справі № 907/616/16 та момент звернення позивача до господарського суду у справі № 907/565/17, а саме 14.12.2017

Судом також встановлено, що відповідачем сплачено за рішенням суду № 907/616/16 суму заборгованості періодичними платежами, а саме 16.05.2017 - 168 172, 00 грн., 23.06.2017 - 59090,00 грн. та 01.07.2017 - 60 288,00 грн. Виконання зобов'язання по рішенню суду у справі № 907/565/17 відповідачем здійснювалося в межах виконавчого провадження ВП № 55133174, а саме 04.12.2017 - ним сплачено 20 000,00 грн., 28.12.2017 - 30 000,00 грн., 11.01.2018 - 25000,00 грн. та 17.01.2018 - 65 361,45 грн.

З огляду на зазначене, перевіривши правильність здійснення розрахунків здійснених господарським судом та скаржником у апеляційній скарзі, а також враховуючи положення ст. 269 ГПК України, яка передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги в частині скасування рішення господарського суду Закарпатської області у справі № 907/880/17 щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості на суму 5 140, 35 грн. (в т.ч. 4% річних на суму - 804,29 грн., інфляційних втрат на суму 4336,06 грн. ) та прийняття в цій частині нового рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Згідно положень частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що розрахунок суду першої інстанції в частині визначення розміру 3% річних та інфляційних втрат з врахуванням періодів нарахування та здійснення часткових оплат відповідачем є невірним, відтак вимоги апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, а рішення господарського суду в цій частині скасуванню з прийняттям нового рішення.

Із врахуванням положень ст. 129 ГПК України щодо розподілу судових витрат, а також того, що причиною звернення позивача до суду було неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, які виникли на підставі рішення суду, колегія суддів приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для покладення судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції на відповідача - Фізичну особу підприємця Шпак Івана Васильовича.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 275, 277, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Шпак Івана Васильовича, б/н від 27.07.2018 (вх. ЗАГС 01-05/151/18 від 16.10.2018) задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.07.2018 у справі № 907/880/17 скасувати в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Шпак Івана Васильовича на користь фізичної особи-підприємця Губенкова Дмитра Владиславовича заборгованості на суму 32 255,85, в т.ч. 3% річних - на суму 5161,81 грн., інфляційних втрат - на суму 27094,04 грн.

3. Прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з фізичної особи-підприємця Шпак Івана Васильовича (АДРЕСА_1, ідент.код НОМЕР_1) на користь фізичної особи-підприємця Губенкова Дмитра Владиславовича (АДРЕСА_2. Ідент.код НОМЕР_2) заборгованості на суму 27 115,50 грн., в т.ч. 3% річних - на суму 4357,52 грн., інфляційних втрат - на суму 22757,98 грн.

4. В решті рішення господарського суду Закарпатської області від 10.07.2018 у справі № 907/880/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено та підписано 12.11.2018.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.