ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.11.2018 р. Справа № 914/2012/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця в особі ОСОБА_2 філії Львівська залізниця, м.Львів

про відстрочку виконання судового рішення від 17.10.2017р. у справі №914/2012/16

за позовом Відкритого акціонерного товариства Тернопільський Облагропостач, м. Тернопіль

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця в особі ОСОБА_2 філії Львівська залізниця, м.Львів

за участю у справі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Західагроінвест, м. Київ

за участю у справі третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України у Тернопільській області , м. Тернопіль

про зобовязання до вчинення дій

За участю представників

від заявника ОСОБА_4

від стягувача ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла заява (вх. № 2796/18 від 23.10.2018р.) ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця в особі ОСОБА_2 філії Львівська залізниця про відстрочку виконання судового рішення від 17.10.2017р. у справі №914/2012/16 за позовом Відкритого акціонерного товариства Тернопільський Облагропостач до ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця в особі ОСОБА_2 філії Львівська залізниця за участю у справі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Західагроінвест, за участю у справі третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України у Тернопільській області про зобовязання до вчинення дій.

Розгляд заяви призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.11.2018р.

Представник заявника в судовому засіданні заяву про відстрочку виконання рішення суду підтримав повністю, зокрема просив відстрочити виконання рішення суду до 31.05.2019р.

Стягувач проти відстрочки виконання рішення суду заперечив, подавши відзив на заяву про відстрочку виконання рішення суду.

Роглянувши заяву про відстрочку виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Рішенням господарського суду Львівської області від 17.10.2017р. позов було задоволено повністю, вирішено зобовязати Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця за власні кошти відновити залізничну під'їзну колію позначену номером 1 (№1) від стрілочного переводу СП №36 Р-50 1/9 до стрілочного переводу СП №11 Р-50 1/11 та номером 3 (№3) від стрілочного переводу СП №11 Р-50 1/11 до упора, станції Тернопіль, що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Поліська, 14, характеристика якої зазначена в технічному паспорті під'їзної колії не загального користування Тернопільського головного підприємства МТЗ, виготовленого Львівським державним проектно-вишукувальним інститутом залізничного транспорту Львівтранспроект, (замовлення №92038) від 1992 року та схемах поздовжнього та поперечного профілю залізничних колій та примикання під'їзної колії Тернопільського головного підприємства МТЗ до станції Тернопіль, які є додатками до технічного паспорта.

Вказане рішення суду було залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 року та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.07.2018 року.

13.09.2018р. було видано судовий наказ на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2017 року та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 року, які набрали законної сили 18.01.2018 року, залишених без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.07.2018 року.

Заяву про відстрочку виконання рішення суду заявник обгрунтовує тим, що рішення суду неможливо виконати у такі стислі строки, що визначені у постанові про відкриття виконавчого провадження №57383611 від 09.10.2018р. Зокрема у вказаній постанові відповідачу встановлено 10 робочих днів для виконання рішення суду в добровільному порядку.

Боржник посилається на те, що у нього відсутні матеріали верхньої будови колії, які необхідні для відновлення колії. Також боржник зазначає, що виконання робіт потребуватиме залучення спеціальної залізничної техніки.

Крім того заявник посилається на те, що кошти на виконання вказаних робіт не передбачені фінансовим планом філії на 2018р., а їх отримання потребує додаткового узгодження з ПАТ «Укрзалізниця», яке є розпорядником коштів.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч.2 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.160 ГПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню або відстрочити чи розстрочити або змінити спосіб чи порядок його виконання в порядку, встановленому статтями 328, 331 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 331 ГПК України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. А ч.4 ст.331 ГПК України зазначає, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки (розстрочки) виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про відстрочку (розстрочку) виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі.

Так, в силу приписів до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст. ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши наведені у заяві про розстрочку виконання рішення господарського суду мотиви та надані заявником документи, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається заявник не є винятковими, та не є такими, за наявності яких, заява про відстрочку виконання рішення суду підлягає задоволенню.

При цьому судом взято до уваги те, що рішення суду, як це зазначено в судовому наказі, набрало законної сили 18.01.2018 року.

Також слід врахувати те, що відповідно до ч.5 ст.331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що заявником не доведено винятковості обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду.

Надання відстрочки (розстрочки) виконання рішення можливе за наявності обставин, що ускладнюють або роблять його неможливим. В даному випадку суд не вбачає достатніх підстав вважати, що у боржника відсутні грошові кошти чи інше майно для погашення заборгованості, адже заявником не підтверджено документально вказаних обставин. Саме лише твердження про відсутність коштів не може бути підставою для задоволення заяви.

Будь-яких інших доказів в обґрунтування необхідності надання розстрочки виконання рішення, ускладнення його виконання або наявності обставин, які роблять неможливим його виконання боржником не надано.

Суд зазначає, що положеннями п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 326 ГПК України закріплено принцип обов'язковості рішень суду, згідно із яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковим на всій території України. Відповідно до ч. 2 ст. 326 ГПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012 виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. У рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

З огляду на встановлені судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи інтереси як боржника, так і стягувача, а також те, що рішення суду є обов'язковим до виконання та має бути виконане, суд не вбачає правових підстав для відстрочки виконання рішення суду у даній справі.

Керуючись ст.ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду у справі №914/2012/16 відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили відповідно до ст.235 Господарського процесуального кодексу України

Суддя Гоменюк З.П.