СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2018 р. Справа № 922/971/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Зубченко І.В. (доповідач),
суддів:Попков Д.О., Чернота Л.Ф.
при секретарі судового засідання: Трубниковій Ю.О.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", м.Київ
на рішення господарського суду Харківської області
від13.06.2018р. (повний текст складено 18.06.2018р. у м.Харкові)
у справі№922/971/18 (суддя Жигалкін І.П.)
за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", м.Київ
до Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м.Харкова "Шляхрембуд", м.Харків
простягнення 16297,14грн.

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна", м.Київ, позивач, звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м.Харкова "Шляхрембуд", м.Харків про стягнення страхового відшкодування в розмірі 16297,14грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь Приватного акціонерного товариства "Фітофарм" за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №107209 від 31.03.2016р. через настання страхового випадку - пошкодження транспортного засобу «RENAULT LOGAN», державний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «ЗИЛ 130», державний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності Комунальному підрядному спеціалізованому підприємству по ремонту і будівництву автошляхів м.Харкова "Шляхрембуд", та яким керував водій ОСОБА_5, який знаходився у трудових відносинах з відповідачем.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.06.2018р. (повний текст складено 18.06.2018р.) у справі №922/971/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено. В обґрунтування рішення покладено висновок про те, що матеріалами справи не підтверджено перебування транспортного засобу - автомобіля «ЗИЛ 130», державний номер НОМЕР_2, яким спричинена дорожньо-транспортна пригода та керуванням яким здійснював ОСОБА_5, у власності відповідача, та знаходження водія ОСОБА_5 у цей момент у трудових відносинах з відповідачем.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Згідно з доводами скаржника, рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. За твердженнями позивача, місцевий господарський суд не досліджував та не встановив, чи є відповідач власником транспортного засобу у розумінні положень п.1.6 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на якій правовій підставі транспортний засіб «ЗИЛ 130», державний номер НОМЕР_2, використовувався ОСОБА_5 Крім того, апелянт наголошує, що місцевим господарським судом незаконно та необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, оскільки останнім надано достатньо доказів щодо неможливості самостійно отримати докази, що мають істотне значення для об'єктивного розгляду справи, та обґрунтовано необхідність витребування доказів судом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Харківського апеляційного господарського суду від 20.07.2018р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Фоміна В.О., судді Крестьянінов О.О., Шевель О.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.07.2018р. суддя-доповідач залишив апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" без руху у зв'язку з ненаданням доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги; встановлено скаржнику строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги та визначених в ухвалі від 23.07.2018р., ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.08.2018р. у справі №922/971/18 (головуючий суддя (доповідач) Фоміна В.О., судді Крестьянінов О.О., Шевель О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2018р. (повний текст складено 18.06.2018р.), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та повідомлено сторін, що розгляд апеляційної скарги відбудеться у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в порядку, передбаченому ч.10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів м.Харкова "Шляхрембуд" своїм правом, передбаченим ст.263 ГПК України не скористалося, відзиву на апеляційну скаргу не надало.

У зв'язку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Харківським апеляційним господарським судом на підставі Указів Президента України від 29.12.2017р. №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" та від 28.09.2018р. №295/2018 "Про переведення суддів", з метою дотримання вимог ч.5 ст.31 ГПК України, враховуючи приписи ч.6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", на підставі розпорядження Харківського апеляційного господарського суду від 03.10.2018р. "Про передачу судових справ до Східного та Північного апеляційних господарських судів", апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2018р. (повний текст складено 18.06.2018р.) у справі №922/971/18 передана на розгляд Східного апеляційного господарського суду, повідомлення про початок роботи якого оприлюднено в газеті "Голос України" №185 (6940) від 03.10.2018р.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2018р. сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2018р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2018р. (повний текст складено 18.06.2018р.) у справі №922/971/18. Розгляд апеляційної скарги призначено в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.10 ст.270 ГПК України, оскільки ціна позову у справі №922/971/18 менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що відповідного клопотання від сторін не надходило, а судова колегія з власною ініціативи не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з повідомленням сторін. Сторони були повідомлені про розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження належним чином.

Згідно із вимогами ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як було встановлено господарським судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 31.03.2016р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (страховик) та Приватним акціонерним товариством "Фітофарм" (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №107209 (далі - договір). Предметом страхування за названим договором виступають майнові інтереси страхувальника, пов'язані, зокрема, з експлуатацією автомобіля «RENAULT LOGAN», державний номер НОМЕР_1.

02.12.2016р. в м.Харкові по Григорівському шосе, 71 сталася дорожьо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «RENAULT LOGAN», державний номер НОМЕР_1, під управлінням водія ОСОБА_6 та автомобіля «ЗИЛ 130», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5

Постановою Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.12.2016р. ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340,00грн.

До Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (страховик) звернулося Приватне акціонерне товариство "Фітофарм" (страхувальник) із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку із пошкодженням застрахованого транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відповідно до умов договору страхування є страховим випадком.

Відповідно до Звіту №PZU/4478/16-174888 від 12.12.2016р. вартість відновлювального ремонту автомобіля "RENAULT LOGAN", державний номер НОМЕР_1, становить 19105,40грн.

На виконання умов договору серії АМ №107209 від 31.03.2016р. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" виплатило Приватному акціонерному товариству "Фітофарм" згідно зі Страховим актом №UA003/L25/03 від 09-02-2017р. страхове відшкодування в розмірі 16297,14грн., про що свідчить наявне в матеріалах справи платіжне доручення №1071 від 09.02.2017р.

З посиланням на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася під час виконання ОСОБА_5 своїх трудових обов'язків, та на перебування останнього у трудових відносинах з Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м.Харкова "Шляхрембуд", у власності якого перебуває транспортний засіб «ЗИЛ 130», державний номер НОМЕР_2, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулося з розглядуваним позовом до суду.

Східний апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані позивачем на підтвердження позовних вимог докази, погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Предметом спору у справі є стягнення грошових коштів у порядку регресу з роботодавця винної у дорожньо-транспортній пригоді особи у зв'язку із виплатою страхового відшкодування потерпілій особі.

За приписами ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) унормовано, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (ч.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

За приписами ст.29 вищевказаного Закону у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з ч.2 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні положення закріплені у ст.27 Закону України "Про страхування".

Таким чином, як вірно зазначено місцевим господарським судом, у зв'язку з виплатою Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" страхового відшкодування Приватному акціонерному товариству "Фітофарм" за договором добровільного страхування, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За твердженнями позивача, дорожньо-транспортна пригода сталася за участю транспортного засобу «ЗИЛ 130», державний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності Комунальному підрядному спеціалізованому підприємству по ремонту і будівництву автошляхів м.Харкова "Шляхрембуд", та яким керував водій ОСОБА_5, який знаходиться у трудових відносинах з відповідачем.

За приписами ч.1 ст.73, ч.1 ст.74, ч.1 ст.77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судова колегія погоджується з висновками господарського суду Харківської області про те, що матеріалами справи не підтверджено перебування транспортного засобу - автомобіля «ЗИЛ 130», державний номер НОМЕР_2, яким спричинена дорожньо-транспортна пригода та керуванням яким здійснював ОСОБА_5, у власності відповідача, як не підтверджено і знаходження водія ОСОБА_5 у цей момент у трудових відносинах з відповідачем, з огляду на наступне:

- у матеріалах справи відсутні докази направлення на адресу ОСОБА_5 вимоги в порядку суброгації №216/2017 на суму 16297,14грн., копія якої додана до позовної заяви;

- надана позивачем копія заяви нібито ОСОБА_5, з якої вбачається, що останній не є власником автомобіля «ЗИЛ 130», державний номер НОМЕР_2, та згідно якої транспортний засіб належить Комунальному підрядному спеціалізованому підприємству по ремонту і будівництву автошляхів м.Харкова "Шляхрембуд", з яким у трудових відносинах находиться ОСОБА_5, не засвідчена належним чином, а згідно приписів ч.2 ст.91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії;

- додана до позовної заяви копія запиту Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" від 04.10.2017р. до Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м.Харкова "Шляхрембуд" щодо надання інформації стосовно трудових відносин зі ОСОБА_5 не є належним доказом на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві;

- Постановою Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.12.2016р. ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди;

- будь-яких інших доказів в обґрунтування позовних вимог матеріали справи не містять.

У зв'язку з викладеним відсутні правові підстави для визнання Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м.Харкова "Шляхрембуд" відповідальним за завдані збитки власнику автомобіля "RENAULT LOGAN", державний номер НОМЕР_1, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, та такою особою, яка відповідає за завдані збитки.

За твердженнями скаржника, місцевий господарський суд не досліджував та не встановив, чи є відповідач власником транспортного засобу у розумінні положень п.1.6 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на якій правовій підставі транспортний засіб «ЗИЛ 130», державний номер НОМЕР_2, використовувався ОСОБА_5 Разом з тим, судова колегія наголошує, що такі твердження є безпідставними, оскільки зазначене питання було досліджено місцевим господарським судом у межах наданих позивачем в обґрунтування своїх вимог доказів.

Крім того, апелянт наголошує, що місцевим господарським судом незаконно та необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, оскільки останнім надано достатньо доказів щодо неможливості самостійно отримати докази, що мають істотне значення для об'єктивного розгляду справи, та обґрунтовано необхідність витребування доказів судом. З цього приводу Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч.4 ст.74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Згідно зі ст.81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частина 2 названої статті передбачає, що у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Разом з тим, судова колегія вважає, що позивачем при зверненні до суду першої інстанції з клопотанням про витребування доказів не було доведено неможливості самостійно надати відповідні докази. При цьому, сам лише факт звернення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" з запитом від 04.10.2017р. до Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м.Харкова "Шляхрембуд" щодо надання інформації стосовно трудових відносин зі ОСОБА_5 не є належним доказом вчинення всіх можливих заходів, спрямованих на збирання доказів. Так, зокрема, позивач не був обмежений у можливості звернення до Державної автомобільної інспекції за інформацією щодо належності транспортного засобу «ЗИЛ 130», державний номер НОМЕР_2, відповідачеві.

Крім того, судова колегія наголошує, що згідно приписів ч.1-3 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Таким чином, суд апеляційної інстанції обмежений у можливості збирання додаткових доказів, а його висновки можуть базуватися лише на доказах, які були подані до суду першої інстанції.

Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) в даному випадку не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" підлягає залишенню без задоволення, а переглядуване рішення - без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", м.Київ на рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2018р. (повний текст складено 18.06.2018р.) у справі №922/971/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2018р. (повний текст складено 18.06.2018р.) у справі №922/971/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.11.2018р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя Д.О. Попков

Суддя Л.Ф. Чернота