РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.11.2018Справа № 910/12088/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33)

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська,7-Д)

про відшкодування шкоди 10 498,68 грн.

Представники: без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 10 498,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" на підставі договору страхування № 250547079.17_002 від 28.04.2017 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля "Toyota", державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "Honda", державний номер НОМЕР_2, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП була застрахована ПАТ "НАСК "Оранта", позивач просить суд стягнути з останнього 10 498,68 грн. в якості виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/12088/18 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

24.09.2017 на адресу Господарського суду м. Києва надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу "Honda", державний номер НОМЕР_2.

02.10.2018 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшов відзив ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", у якому відповідач погоджується з частковим відшкодування шкоди позивачу у розмірі 6 895,94 грн. та заперечує щодо заявлених вимог в частині 3 602,74 грн., оскільки сума останніх не підтверджена позивачем. Зокрема, за твердженням відповідача, внаслідок відсутності фотофіксації пошкоджень транспортного засобу не підтверджується окремі позиції у рахунку №А-000016351 від 14.12.2017.

12.10.2018 до господарського суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що згідно рахунку №А-000016351 від 14.12.2017 вартість відновлювального ремонту марки "Toyota", державний номер НОМЕР_1, склала 15 844,68 грн. За доводами позивача, реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжне доручення, а відтак, приймаючи до уваги страховий акт №1616522 від 18.01.2018, позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування у розмірі 10 498,68 грн. (платіжне доручення №875 від 22.01.2018.

За приписами ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

28 квітня 2017 року за договором страхування № 250547079.17_002 ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (далі - позивач, страховик) було застраховано автомобіль марки "Toyota", державний номер НОМЕР_1, страхувальником та вигодонабувачем за яким є ТОВ "ОТП Лізинг".

З довідки № 288221 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 30.11.2018 у м. Києві по проспекту Героїв Сталінграду, 2/37 мала місце дорожньо-транспортна пригода, бокове зіткнення за участю автомобіля "Toyota", державний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ "ОТП Лізинг", під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля "Honda", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Відповідно до п. 4 рапорту аварійного комісару від 30.11.2017 зафіксовано зовнішні пошкодження переднього бампера та переднього лівого крила транспортного засобу "Toyota", державний номер НОМЕР_1.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08.02.2018 №756/16515/17 (провадження №3/756/270/18).

30.11.2017 страхувальник звертався до позивача з повідомленням про випадок та з заявою від 03.01.2018 на виплату страхового відшкодування.

В матеріалах справи містяться рахунок ТОВ "Бестаавтогсервіс" №А-000016351 від 14.12.2017, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу "Toyota", державний номер НОМЕР_1, склала 15 844,68 грн.

Згідно платіжного доручення №14705 від 22.12.2017 ТОВ "ОТП Лізинг" оплатило ремонт автомобіля "Toyota", державний номер НОМЕР_1, який був виконаний ТОВ "Бестаавтогсервіс", на суму 15 844,68 грн.

При цьому, згідно складеного страхового акту №1616522 від 18.01.2018 та розпорядження №1616522 від 18.01.2018, за страховим випадком позивачем було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 10 498,68 грн., виплата якого була здійснена на рахунок ТОВ "ОТП Лізинг", що підтверджується платіжним дорученням № 875 від 22.01.2018.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія ОСОБА_2, який керував автомобілем "Honda", державний номер НОМЕР_2, підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08.02.2018 №756/16515/17 (провадження №3/756/270/18).

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що станом на момент вчинення ДТП автомобіль "Honda", державний номер НОМЕР_2, був застрахований згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АК/4099151) у Публічному акціонерному товаристві "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" з лімітом відповідальності за заподіяну шкоду майну у розмірі 100 000,00 грн. та з франшизою у розмірі 1000,00 грн.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля "Toyota", державний номер НОМЕР_1, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування № 250547079.17_002 від 28.04.2017, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль "Toyota", державний номер НОМЕР_1.

В розумінні положень Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

За договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс АК/4099151) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн., таким чином з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування за мінусом розміру франшизи, що становить 9 498,68 грн. (10 498,68 грн. - 1000,00 грн.).

Як вбачається із матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування вих. 10107 від 01.03.2017, проте, станом на момент звернення позивача з позовом до суду, заява Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" була залишена без відповіді та задоволення.

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та обмежується укладеним договором страхування, в свою чергу зазначеним законом випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (або МТСБУ) визначені у ст. 32 і доказів наявності таких суду не представлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню на суму 9 498,68 грн.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи відповідача про недоведеність понесених позивачем витрат на суму 2 602,74 грн., оскільки з доданого до матеріалів справи рапорту аварійного комісару від 30.11.2017, останнім було зафіксовано зовнішні пошкодження переднього бампера та переднього лівого крила транспортного засобу "Toyota", державний номер НОМЕР_1, які виникли внаслідок бокового зіткнення, та які підлягали ремонту в даній частині, про що свідчить відповідний рахунку №А-000016351 від 14.12.2017.

Разом з тим, аргументи відповідача щодо ненадання позивачем фотофіксації пошкоджень застрахованого транспортного засобу також не приймається до уваги, оскільки наявність чи відсутність фотоматеріалів пошкодженого транспортного засобу не впливає на предмет доказування у даній справі. Натомість, у випадку наявності обставин, фактів або доказів, які викликали у відповідача сумніви щодо понесених позивачем збитків, останній не був обмежений у можливості звернутися до компетентних осіб з метою оцінки розмірів збитку або до позивача для отримання окремих документів чи ознайомлення з оригіналами матеріалів страхової справи.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню у розмірі 9 498,68 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська,7-Д, ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська 33, ідентифікаційний код 16285602) страхове відшкодування у розмірі 9 498 (дев'ять тисяч чотириста дев'яносто вісім) грн. 68 коп. та судовий збір у розмірі 1 594 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто чотири) грн. 17 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.11.2018

Суддя Пукшин Л.Г.