РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.11.2018Справа № 910/12432/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЛС Фуд Сервисез»

про стягнення 70.000,00 грн.

Представники сторін: не викликались

Суть спору :

18.09.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЛС Фуд Сервисез» про стягнення 70.000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір поставки № 12-118/2017 від 03.04.2017, на виконання умов якого відповідачу було відвантажено товар на загальну суму 71.780,22 грн. Відповідачем здійснено лише часткову оплату у розмірі 1.780,22 грн. 15.03.2018 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію, проте останнім відповіді не надано та суму боргу не сплачено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12432/18 від 25.09.2018 відкрито провадження у справі та прийняти позовну заяву до розгляду. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу від 25.09.2018 було направлено відповідачу 27.09.2018 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 459 за адресою, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача, а саме: 04080, м. Київ, вул. Терьохіна, 8А, офіс 44/2.

Згідно з інформації офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» в мережі Інтернет вбачається, що 03.10.2018 поштове відправлення номер 459 не було вручено з позначкою «інші причини».

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач вимог ухвали від 25.09.2018 станом на 15.11.2018 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сандора» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЛС Фуд Сервисез» (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 12-118/2017 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується протягом строку дії цього договору передавати покупцю у власність, а покупець приймати та оплачувати продукцію (соки, безалкогольні та алкогольні напої, продукти харчування, молочні продукти, продукти дитячого харчування та ін. (далі - продукція).

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату отриманої продукції повністю не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість розмірі 70.000,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За умовами п. 6.1 договору, цей договір набирає чинності в момент підписання повноважними представниками сторін і діє протягом року. Якщо протягом місяця до закінчення строку дії жодна із сторін не заявить про свій намір припинити договірні відносини або переукласти договір на інших умовах, строк дії договору автоматично продовжується на кожен наступний рік і на тих же умовах.

Відповідно до 1.2 договору, в тексті договору термін «молочна продукція» означає продукцію (молочні продукти, продукти дитячого харчування, т.ч, але не обмежуючись - під ТМ «Словяночка», «Чудо», «Агуша») з терміном зберігання менш ніж 30 днів.

Відповідно п. 1.2 договору найменування, одиниця обліку, кількість та асортимент продукції вказуються в накладній (рахунок-фактура), що складається відповідно до замовлення покупця.

Відповідно п. 1.3 договору ціна продукції встановлюється постачальником на момент відвантаження, відображення в накладній (рахунку-фактурі) та вважається погодженою між постачальником і покупцем за наявності підписів уповноважених осіб. В цьому випадку накладні виконують функцію специфікації та є невід»ємною частиною даного договору. Покупець підтверджує повноваження осіб, що завіряють своїм підписом факт прийняття товару на накладних (рахунок-фактура).

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 71.780, 22 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

№ КИ/РНв-341756 від 20.06.2017 на суму 8.572,98 грн.,

№ ЗП/РНв-036736 від 21.06.2017 на суму 18.307,36 грн.,

№ ЗП/РНв-036890 від 21.06.2017 на суму 501,60 грн.,

№ СМ/РНв-032913 від 21.06.2017 на суму 2.514,96 грн.,

№ СМ/РНв-032916 від 21.06.2017 на суму 250,80 грн.,

№ КИ/РНв-347969від 22.06.2017 на суму 1.332,36 грн.,

№ КИ/РНв-347976 від 22.06.2017 на суму 158,40 грн.,

№ КИ/РНв-347977 від 22.06.2017 на суму 2.022,66 грн.,

№ КИ/РНв-348000 від 22.06.2017 на суму 158,40 грн.,

№ КИ/РНв-348001 від 22.06.2017 на суму 2.521,26 грн.,

№ КИ/РНв-348679 від 22.06.2017 на суму 158,40 грн.,

№ КИ/РНв-353934 від 24.06.2017 на суму 893,52 грн.,

№ КИ/РНв-354026 від 24.06.2017 на суму 736,20 грн.,

№ КИ/РНв-354036 від 24.06.2017 на суму 1.590,66 грн.,

№ КИ/РНв-354066 від 24.06.2017 на суму 620,64 грн.,

№ КИ/РНв-398455 від 15.07.2017 на суму 2.577,72 грн.,

№ КИ/РНв-398456 від 15.07.2017 на суму 2.437,48 грн.,

№ КИ/РНв-398457 від 15.07.2017 на суму 457,20 грн.,

№ КИ/РНв-398458 від 15.07.2017 на суму 2.647,98 грн.,

№ КИ/РНв-398459 від 15.07.2017 на суму 1.708,24 грн.,

№ КИ/РНв-403995 від 18.07.2017 на суму 5.801,62 грн.,

№ КИ/РНв-403998 від 18.07.2017 на суму 316,80 грн.,

№ КИ/РНв-404006 від 18.07.2017 на суму 3.491,56 грн.,

№ КИ/РНв-404041 від 18.07.2017 на суму 2.102,88 грн.,

№ КИ/РНв-404068 від 18.07.2017 на суму 2.156,04 грн.,

№ КИ/РНв-404069 від 18.07.2017 на суму 158,40 грн.,

№ СМ/РНв-039053 від 19.07.2017 на суму 2.421,00 грн.,

№ КИ/РНв-408435 від 20.07.2017 на суму 200,16 грн.,

№ КИ/РНв-408438 від 20.07.2017 на суму 316,80 грн.,

№ КИ/РНв-408469 від 20.07.2017 на суму 316,80 грн.,

№ КИ/РНв-408470 від 20.07.2017 на суму 200,16 грн.,

№ КИ/РНв-408471 від 20.07.2017 на суму 2.466,76 грн.,

№ КИ/РНв-408552 від 20.07.2017 на суму 1.644,42 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору сторони домовились, що покупець, зобов'язаний здійснити оплату продукції постачальнику шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника або шляхом внесення в касу підприємства в наступний строк:

3.2.1. За продукцію, не віднесену до категорії молочної - протягом 21 днів з дати відвантаження, вказаної в накладній (рахунку-фактурі).

3.2.2. За молочну продукцію - протягом 7 днів з дати відвантаження, вказаної в накладній (рахунку-фактурі).

Відповідач частково здійснив оплату за поставлений товар на суму 1.780,22 грн. згідно платіжного доручення № 1203229SB від 07.06.2018.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем та становить 70.000,00 грн.

Позивачем 17.03.2018 на адресу відповідача було надіслано претензію № 10-05-544 від 15.03.2018 з вимогою перерахувати кошти в сумі 80.000,00 грн. (до якої входить борг за спірними накладеними), яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 70.000,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Тодорова Дмитра Володимировича є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЛС Фуд Сервисез» (04080, м. Київ, вул. Терьохіна, 8А, офіс 44/2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» (57262, Миколаївська область, Вітовський район, с. Миколаївське, ) 70.000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 1.762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В.Сівакова