РІШЕННЯ

15 листопада 2018 року м. ТернопільСправа № 921/383/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

при секретарі судового засідання Саловська О.А.

розглянув справу

за позовом Приватного підприємства "Дружба-Нафтопродукт" (вул. Шевченка, 65, с. Нагірянка, Чортківський район, Тернопільська область, 48543)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Гладій Георгія Володимировича (АДРЕСА_1)

про стягнення 100052,50 грн. боргу.

За участю від:

позивача - Іванців Ю.С.

відповідача - не з'явився

Суть справи.

Приватне підприємство "Дружба-Нафтопродукт" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Гладій Георгія Володимировича про стягнення 100052,50 грн. боргу.

Свої вимоги позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем умов договорів купівлі-продажу №237 від 28.11.2017 та №110 від 24.02.2018, а саме щодо оплати за поставлений товар - нафтопродукти.

Ухвалою суду від 28.09.2018 відкрито провадження у справі №921/383/18 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у даній справі, з повідомленням учасників процесу, призначено на 25.10.2018, в якому оголошувалась перерва до 15.11.2018.

В ході розгляду справи позивачем до матеріалів справи долучено пояснення б/н від 25.10.2018 (вх. №19642 від 25.10.2018) та пояснення б/н від 15.11.2018 (вх. №20946 від 15.11.2018).

Представник позивача в судовому засіданні 15.11.2018 підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Разом з цим, у вищевказаних поясненнях позивачем зазначається, що станом на 15.11.2018 ним не отримано відзиву на позовну заяву, що унеможливлює подачу відповіді на відзив, а сума боргу не змінилась.

Представник відповідача, а також сам відповідач в судове засідання 15.11.2018 не з'явився, у встановлений судом в ухвалі від 28.09.2018 строк, відзиву на позов не надав.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у частині 2 статті 178 ГПК України.

Рекомендоване повідомлення від 28.09.2018 зі штрихкодовим ідентифікатором 187, яким надсилались на адресу відповідача копія ухвали від 28.09.2018 про відкриття провадження у справі, повернулось на адресу суду без вручення адресату, із відміткою: за закінченням терміну зберігання.

Як вбачається із витягу з сайту "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, рекомендоване повідомлення від 26.10.2018 зі штрихкодовим ідентифікатором 572, яким надсилалась на адресу ФОП Гладій Г.В. копія ухвали від 25.10.2018 про оголошення перерви в судовому засіданні 25.10.2018, не вручене адресату.

Згідно ч.2 ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. А ч.7 цієї ж статті вказано, що учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно наявних матеріалів справи, зокрема Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманого судом за запитом № від 28.09.2018, фізична особа - підприємець Гладій Георгій Володимирович свого місцепроживання не змінював.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Не перебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом відповідно за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.03.2018, винесеній по справі №911/1163/17.

Судом також враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) "Акорд". Експертний висновок № 765 від 20.10.2017 до 20.10.2020.

Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер NJ 27 VF 25 D 8135853 B 1.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасника справи, суд встановив наступне:

Між Приватним підприємством "Дружба-Нафтопродукт" (продавцем) та Фізичною особою-підприємцем Гладій Георгієм Володимировичем (покупцем) 28.11.2017 укладено договір купівлі-продажу №237, а в подальшому 24.02.2018 укладено договір купівлі-продажу №110.

Вказані договори містять ідентичні умови.

Відповідно до пунктів 1.1 договорів №237 від 28.11.2017 та №110 від 24.02.2018 продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти нафтопродукти (надалі - товар) згідно номенклатури, що вказана у рахунках-фактурах, видаткових накладних, актах приймання-передачі тощо, що є частиною даного договору.

Згідно п.1.2 договорів №237 від 28.11.2017 та №110 від 24.02.2018 кількість та ціна на кожну партію товару обмовляються продавцем та покупцем та підтверджуються виставленими рахунками-фактури, що є частиною даного договору.

У п.2.1.1 договорів №237 від 28.11.2017 та №110 від 24.02.2018 продавець зобов'язується передати у власність покупця товар відповідно до п. 1.1 даних договорів з оформленням накладних.

Покупець зобов'язується вчасно й у повному обсязі провадити оплату товару продавця, а також видатки пов'язані з транспортуванням товару (п.2.2.1 договорів №237 від 28.11.2017 та №110 від 24.02.2018).

Відповідно до п.2.2.3 договорів №237 від 28.11.2017 та №110 від 24.02.2018 покупець зобов'язався при поставці товару транспортними засобами продавця, в повному обсязі проводити його оплату з урахуванням транспортних витрат, вартість яких включена до вартості товару та вказана у рахунках - фактурах та/або видаткових накладних.

Кількість товару, що постачається по договору, визначається сторонами у рахунках-фактурах та накладних, які є невід'ємною частиною даного договору. Кількість фактично поставленого покупцеві товару визначається підписаними сторонами накладними на відпуск товару (п.3.1, п. 3.3 договорів №237 від 28.11.2017 та №110 від 24.02.2018).

Згідно з п.5.1, п.5.2 договорів №237 від 28.11.2017 та №110 від 24.02.2018 оплата товару здійснюється шляхом перерахування вартості товару покупцем на рахунок постачальника. Оплата вартості кожної окремої партії товару здійснюється покупцем протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту поставки товару.

У п. 10.1 договору №237 від 28.11.2017 вказано, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами й діє до 31.12.2017, а в частині взаєморозрахунків - до їхнього повного завершення. Закінчення терміну дії договору не звільняє винну сторону від відповідальності за його невиконання.

У п. 10.1 договору №110 від 24.02.2018 вказано, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами й діє до 31.12.2018, а в частині взаєморозрахунків - до їхнього повного завершення. Закінчення терміну дії договору не звільняє винну сторону від відповідальності за його невиконання.

На виконання умов договорів купівлі-продажу, Приватне підприємство "Дружба-Нафтопродукт" передало Фізичній особі-підприємцю Гладій Георгію Володимировичу нафтопродукти (товар), а саме у листопаді 2017 року паливо дизельне клас F в кількості 22223 л (18800,658 кг) по видатковій накладній №2527 від 28.11.2017 на суму 500017,50 грн та у лютому 2018 року паливо дизельне марки ДТ-З-К5, сорт F в кількості 8890 л (7467,60 кг) по видатковій накладній №282 від 24.02.2018 на суму 200025 грн.

Загальна сума поставки по договорах №237 від 28.11.2017 та №110 від 24.02.2018 склала 700042,50 грн.

Приймання - передача товару по перелічених накладних посвідчується, зробленими на них, відмітками та печатками сторін за договорами та по справі.

З наявних в матеріалах справи товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) №281117/05 від 28.11.2017, №240218/01 від 24.02.2018 відповідно вбачається, що на замовлення Гладій Георгія Володимировича автопідприємством ПП "Дружба-Нафтопродукт" з м. Тернопіль у смт. В.Березовиця Тернопільського району Тернопільської області доставлено паливо дизельне клас F об'ємом 22223 дм куб, вагою 18800,658 та паливо дизельне марки ДТ-З-К5, сорт F, об'ємом 8890 дм куб, вагою 7467,60 кг. Вказані товарно-транспортні накладні, а також подорожні листи №2775 від 28.11.2017 та №349 від 24.02.2018 вказують, що перевезення здійснювалось водіями ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Також матеріали справи містять банківські виписки по рахунку позивача у ПАТ «Кредобанк», які вказують про сплату відповідачем коштів:

- 06.12.2017 в сумі 150000 грн, з призначенням платежу - плата за дизпаливо згідно рахунку №2295 від 29.11.2017 , в тому числі ПДВ 20% - 25000грн;

- 03.01.2018 в сумі 50000 грн, з призначенням платежу - плата за дизпаливо згідно рахунку №2295 від 29.11.2017 , в тому числі ПДВ 20% - 8333,33 грн;

- 09.01.2018 в сумі 50000 грн, з призначенням платежу - плата за дизпаливо згідно рахунку №2295 від 29.11.2017 , в тому числі ПДВ 20% - 8333,33 грн;

- 15.01.2018 в сумі 100000 грн, з призначенням платежу - плата за дизпаливо згідно рахунку №2295 від 29.11.2017 , в тому числі ПДВ 20% - 16666,67 грн;

- 28.02.2018 в сумі 100000 грн, з призначенням платежу - плата за дизпаливо згідно рахунку №2295 від 29.11.2017 , в тому числі ПДВ 20% - 16666,67 грн;

- 22.03.2018 в сумі 100000 грн, з призначенням платежу - плата за дизпаливо згідно рахунку №357 від 21.03.2018 , в тому числі ПДВ 20% - 16666,67 грн;

- 17.04.2018 в сумі 19990 грн, з призначенням платежу - плата за дизпаливо згідно рахунку №357 від 21.03.2018 , в тому числі ПДВ 20% - 3331,67 грн;

- 17.05.2018 в сумі 30000 грн, з призначенням платежу - плата за дизпаливо згідно рахунку №2295 від 22.11.2017 , в тому числі ПДВ 20% - 5000 грн.

ФОП Гладій Г.В. здійснено проплату за дизпаливо на загальну суму 599990 грн.

Решта зобов'язання в сумі 100052,50 грн (700042,50 грн - 599990 грн) залишилось не виконаним.

Про існування у відповідача боргу перед позивачем на суму 100052,50 грн вказують також акт звірки за період січень 2017 року - червень 2018 року (оформлений станом на 30.06.2018) та акт звірки за період липень 2018 року - серпень 2018 року (оформлений станом на 31.08.2018). Вказані акти звірки скріплені підписами та печатками обох сторін у справі.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про відновлення його порушених прав.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, оцінивши докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке.

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Нормами ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1,2 статті 692 ЦК України на покупця покладається обов'язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; при цьому, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Отримання товару за договорами №237 від 28.11.2017, №110 від 24.02.2018 на загальну суму 700042,50 грн (у листопаді 2017 року та лютому 2018 року) та наявність боргу на суму 100052,50 грн підтверджується вищезгаданими первинними документами (копіями видаткових накладних, банківськими виписками, які вказують про часткову оплату боргу, що містяться в матеріалах справи).

Проведення відповідачем часткового розрахунку у розмірі 599990 грн теж вказує на визнання ним факту одержання товару.

Доказів на підтвердження іншого, у тому числі проведення повного розрахунку станом на час розгляду справи в суді, відповідачем не представлено.

З врахуванням умов п.5.2 договорів №237 від 28.11.2017, №110 від 24.02.2018, а також наявних матеріалів справи, станом на час звернення позивача з позовом до суду, у відповідача виник обов'язок щодо оплати суми боргу.

За таких обставин, вимоги про примусове стягнення боргу в сумі 100052,50 грн підлягають задоволенню як обґрунтовані.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту п. 3 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.13, ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст. 14, ч.4 ст. 74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

За таких обставин, позовні вимоги Приватного підприємства "Дружба-Нафтопродукт" підлягають до задоволення в повному обсязі, шляхом стягнення із Фізичної особи-підприємця Гладій Георгія Володимировича 100052,50 грн - боргу.

В порядку ст.ст. 123,129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12-13, 20, 73-80, 86, 91, 123, 129, 233, 236-240, 247-252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

1. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гладій Георгія Володимировича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Приватного підприємства "Дружба-Нафтопродукт" (вул. Шевченка, 65, с. Нагірянка, Чортківський район, Тернопільська область, 48543, ідентифікаційний код 34042478) 100052 (сто тисяч п'ятдесят дві) грн. 50 коп. - боргу, 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. - сплаченого судового збору.

Видати наказ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 листопада 2018 року.

Суддя І.П. Шумський