ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.11.2018 Справа № 10/339/10

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохов І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МУЮ у справі № 10/339/10

за позовом Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, місто Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат (69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18)

про стягнення суми

орган виконання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МУЮ (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13)

секретар судового засідання Чернетенко А.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №8 від 01.01.2018;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №17 від 23.01.2018;

від ВДВС: не зявився.

Суть спору:

29.10.2018 до господарського суду Запорізької області від Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго надійшла скарга на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по справі № 10/339/10.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ № П-672/18 від 29.10.2018 та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.10.2018, справу № 10/339/10 передано судді Проскурякову К.В. для розгляду скарги ПАТ Запоріжжяобленерго на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МУЮ, у звязку зі звільненням судді-доповідача у справі ОСОБА_4

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ № П-677/18 від 31.10.2018 та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової між суддями від 29.10.2018, справу № 10/339/10 передано судді Горохову І.С. для розгляду скарги ПАТ Запоріжжяобленерго на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МУЮ, у звязку з перебуванням судді-доповідача у справі ОСОБА_5 у відрядженні з 05.11.2018 по 10.11.2018.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.11.2018 заява прийнята до розгляду, засідання призначено на 12.11.2018.

В судовому засіданні 12.11.2018 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

В обґрунтування скарги посилається на те, що органом виконання не прийнято до уваги факт скасування ухвали господарського суду Запорізької області про заміну сторони виконавчого провадження та не здійснено дій щодо відновлення виконавчого провадження, що призвело до невиконання рішення господарського суду у справі №10/339/10, чим порушено права та законні інтереси ПАТ «Запоріжжяобленерго». Крім того, в обґрунтування додержання строків для звернення до суду з відповідною скаргою посилається на приписи Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні 12.11.2018 представник скаржника підтримав скаргу.

У відзиві, що надійшов на адресу суду 09.11.2018, відповідачем зазначено, що під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець діяв у межах чинного на момент винесення постанови законодавства України, відтак відсутні підстави для визнання постанови від 01.04.2015 недійсною. Щодо строків звернення зі скаргою до суду, відповідач вважає, що на скаргу на дії чи бездіяльність органів виконавчої служби дія Закону України «Про звернення громадян» не поширюється.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав обставини, зазначені у відзиві, та просить відмовити в задоволенні скарги.

Представник органу виконання в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на скаргу не надав.

Відповідно до частини першої ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (частина друга ст. 342 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, наведеними приписами ГПК України встановлено десятиденний строк розгляду відповідної скарги і не передбачено права суду на його продовження та відкладення розгляду скарги.

Зважаючи на належне повідомлення всіх учасників процесу про розгляд скарги, суд вирішив за доцільне розглянути скаргу по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення скарги по суті, за відсутністю в судовому засіданні представника органу виконання.

В судовому засіданні 12.11.2018 здійснювався звукозапис судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою системи Оберіг.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та скаргу, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи та документів, наданих скаржником вбачається, що рішенням господарського суду Запорізької області від 06.12.2010 у справі №10/339/10 задоволено позовні вимоги ВАТ «Запоріжжяобленерго» (в подальшому назву змінено на ПАТ «Запоріжжяобленерго» та стягнуто з Казенного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (правонаступником якого є ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат») на користь позивача 34 232 677,50 грн - заборгованість за спожиту активну електричну енергію, 100 000.00 грн пені, 91 060,02 грн - інфляційні нарахування; 173 880,21 грн - три відсотки річних; 25 500.00 грн витрат по держмиту та 236.00 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

20.12.2010 господарським судом Запорізької області на виконання рішення видано відповідний наказ.

Постановою державного виконавця від 11.07.2011 відкрито виконавче провадження ВП № 27535592 з примусового виконання зазначеного виконавчого документу.

22.12.2014 між ВАТ Запоріжжяобленерго (далі Первісний кредитор), ПрАТ Холдингова компанія Енергомережа (далі Новий кредитор) і ДП Запорізький титано-магнієвий комбінат (далі по тексту - Боржник) укладено договір № 651214/42 про відступлення права вимоги, згідно умов якого Первісний кредитор відступив, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги до Боржника - Державного підприємства Запорізький титано-магнієвий комбінат по оплаті заборгованості за Договором на користування електричною енергією № 76/199 від 01.07.2000 в сумі 17 014 446,03 грн, яка розстрочена на підставі ухвали господарського суду Запорізької області від 18.11.2013.

Право вимоги заборгованості Первісного кредитора до Боржника виникло в результаті невиконання останнім зобов'язань по договору від 01.07.2000 № 76/199, що підтверджено рішенням господарського суду Запорізької області від 06.12.2010р. по справі № 10/339/10.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.02.2015 задоволено заяву ВАТ «Запоріжжяобленерго» та замінено сторону у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 20.12.2010 у справі № 10/339/10, а саме, замінено стягувача ВАТ «Запоріжжяобленерго» на стягувача ПрАТ «Холдингова компанія Енергомережа».

Постановою державного виконавця від 01.04.2015 у звязку з фактичним виконанням рішення суду за заявою стягувача виконавче провадження з примусового виконання наказу № 10/339/10 від 20.12.2010 закінчено.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі № 910/2694/16 визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 22.12.2014 № 651214/42, укладений між відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго", приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Енергомережа" та Державним підприємством "Запорізький титано-магнієвий комбінат".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 рішення господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі №910/2694/16 змінено в мотивувальній частині, виклавши мотивувальну частину в редакції даної постанови. В решті рішення господарського суду залишено без змін.

У звязку з визнанням недійсним договору про відступлення права вимоги 24.04.2017 ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до господарського суду Запорізької області з заявою про перегляд судового рішення (ухвали) за нововиявленими обставинами у справі №10/339/10, а саме: ухвали господарського суду Запорізької області від 11.02.2015 у справі №10/339/10 про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 20.12.2010.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.03.2018 заяву ПАТ «Запоріжжяобленерго» задоволено. Скасовано ухвалу господарського суду Запорізької області від 11.02.2015 у справі № 10/339/10 про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 20.12.2010 у справі № 10/339/10. Прийнято нову ухвалу, якою відмовлено в задоволенні заяви Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про заміну сторони у виконавчому проваджені з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 20.12.2010 у справі № 10/339/10.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.04.2018 скасовано ухвалу господарського суду Запорізької області від 06.03.2018 та прийнято постанову про відмову у задоволенні заяви ПАТ «Запоріжжяобленерго» про перегляд судового рішення (ухвали) від 11.02.2015 за ново виявленими обставинами.

Постановою Верховного суду від 22.08.2018 скасовано постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.04.2018, ухвалу господарського суду Запорізької області від 06.03.2018 залишено без змін.

ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою № 008-32/13921 від 10.09.2018, в якій просить скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.04.20145 у ВП 27535592; вжити заходів щодо відновлення виконавчого провадження ВП 27535592; витребувати від господарського суду Запорізької області виконавчий документ наказ від 20.12.2010 у справі № 10/339/10. В заяві ПАТ «Запоріжжяобленерго» посилається на те, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» поновлено в статусі стягувача за виконавчим провадженням ВП № 27535592, тобто здійснено повернення сторони в первісний стан, що існував до моменту укладення недійсного правочину, ПрАТ «ХК «Енергомережа», на підставі чиєї заяви було закінчено виконавче провадження, не являється стороною виконавчого провадження ВП № 27535592. Отже, заява ПрАТ «ХК «Енергомережа», яка не є стороною виконавчого провадження, не може бути підставою для прийняття державним виконавцем будь-яких процесуальних документів в рамках виконавчого провадження ВП 27535592, в тому числі і постанови про закінчення виконавчого провадження.

Не отримавши від органу виконання відповіді на заяву, ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до господарського суду Запорізької області зі скаргою на бездіяльність посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить:

1). Бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6, що виявилась у не скасуванні постанови про закінчення визнати неправомірною.

2). Постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 01.04.2015 ВП № 27535592 визнати недійсною.

3). Зобовязати начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.04.2015 ВП 27535592.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способом, передбаченим Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» (в редакції, що діяла на момент винесення постанови від 01.04.2015) державний виконавець здійснює примусове виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

За приписами ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент прийняття ухвали господарського суду Запорізької області від 11.02.2015), у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Постановою державного виконавця від 05.03.2015 на підставі ухвали господарського суду Запорізької області від 11.02.2015 замінено назву сторони виконавчого провадження стягувача з ВАТ «Запоріжжяобленерго» на ПрАТ «Холдингова компанія «Енергомережа».

На даний час зазначена постанова судом не визнана незаконною та не скасована у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанови від 01.04.2015) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Кошти в сумі 17 014 446,03 грн були перераховані платіжним дорученням № 35494 від 23.12.2014. Оригінал платіжного доручення вилучено ст.детективом НАБУ в матреілаи досудового розслідування (внесено до ЄРДР 04.12.2015 № 0000001) про що свідчить протокол обшуку від 09.02.2017.

Враховуючи заяву стягувача - ПрАТ «Холдингова компанія «Енергомережа», у звязку з фактичним виконанням боржником рішення суду, державним виконавцем винесено постанову від 01.04.2015 про закінчення виконавчого провадження.

Виникнення обставин повязаних з визнанням недійсним договору про відступлення права вимоги у 2017 році з подальшим скасуванням ухвали від 11.02.2015 про заміну сторони у виконавчому провадженні ВП 27535592 у 2018 році не свідчить про те, що приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.04.2015 були порушені права ПАТ «Запоріжжяобленерго».

Таким чином, державний виконавець під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження діяв відповідно до вимог чинного на момент вчинення оскаржуваних дій законодавства України та з урахуванням наявного стягувача, а відтак підстави для визнання постанови державного виконавця від 01.04.2015 недійсною, відсутні.

Господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для визнання недійсною постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.04.2015, відтак відсутні підстави для визнання неправомірною бездіяльності начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6, що виявилась у не скасуванні постанови про закінчення виконавчого провадження, а також для зобовязання начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.04.2015 ВП 27535592.

Щодо строку звернення ПАТ «Запоріжжяобленерго» до суду з даною скаргою суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, обєднання громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обовязків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За приписами ст. 12 Закону України «Про звернення громадян», дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про засади запобігання і протидії корупції", "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня…

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Зі змісту звернення ПАТ «Запоріжжяобленерго» до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 008-32/13921 від 10.09.2018 вбачається, що стягувачем саме оскаржується бездіяльність органу примусового виконання рішень.

Таким чином, ПАТ «Запоріжжяобленерго» пропущено строк звернення до суду з відповідною скаргою в порядку ст. 339 та строків для звернення із скаргою ст. 341 ГПК України, а посилання на приписи Закону України «Про звернення громадян» є безпідставними.

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За приписами ч. 3 ст. 343 ГПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За приписами ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Вказані докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз наведених вище норм права вказує на необхідність подання стороною належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї правової позиції щодо наявності порушення її прав та законних інтересів.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Метою розгляду скарги є встановлення судом факту наявності бездіяльності органів виконавчої служби або прийняття рішень всупереч приписам діючого законодавства, які в свою чергу порушують права скаржника. Тобто суд повинен надати юридичну оцінку діям або бездіяльності органів виконання на підставі наданих документальних доказів скаржником.

Дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, проаналізувавши приписи норм чинного законодавства України, судом не встановлено факту наявності бездіяльності органу виконавчої служби, у звязку з чим скарга ПАТ «Запоріжжяобленерго» не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 233-235, 339, 340 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

постановив:

У задоволенні скарги Публічного акуцівонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 10/339/10 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарг подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 19 листопада 2018 року.

Суддя І. С. Горохов