ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

19.11.2018р. Справа № 905/1198/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор'євій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК", м.Харків №б/н від 24.10.18р. про визнання неправомірними дій заступника начальника Центрального ВДВС м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Хаваліц С.В. щодо винесення 06.09.18р. повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу у справі №905/1198/17

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК", м.Харків

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Онко Дженерікс", Донецька область, м. Маріуполь

про: стягнення заборгованості у розмірі 2133302,34грн.

Представники:

від стягувача: Живушко О.С. за дов.

від боржника: не з'явився

від органу ДВС: не з'явився

Суть справи:

В провадженні господарського суду Донецької області знаходилась справа за позовом Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК", м.Харків до Товариства з обмеженою відповідальністю "Онко Дженерікс", Донецька область, м.Маріуполь, Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 2133302,34грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 08.08.17р. (суддя Бойко І.А.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК", м.Харків до Товариства з обмеженою відповідальністю "Онко Дженерікс", м.Маріуполь, Донецька область, м.Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 2133302,34грн., а саме: 1125891,70грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 89577,79грн., інфляційних нарахувань у розмірі 917832,74грн., задоволені у повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 1125891,70грн., 3% річних у розмірі 89577,79 грн., інфляційні нарахування у розмірі 917832,74грн., судовий збір у розмірі 31999,53грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.10.17р. рішення господарського суду Донецької області від 08.08.17р. скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК", м.Харків. Стягнуто з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 35199,49грн. Зобов'язано господарський суд Донецької області видати відповідний наказ.

У зв'язку з відставкою судді Бойко І.А., розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області № 01-02/1221 від 02.11.2017 призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/1198/17.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2017 справу призначено до розгляду судді Левшиній Я.О.

Постановою Верховного Суду від 19.04.18р. постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.10.17р. скасовано, рішення господарського суду Донецької області від 08.08.17р. залишено без змін. Стягнуто з відповідача на користь позивача 38399,44грн. - судовий збір за розгляд касаційної скарги. Видачу відповідного наказу доручено господарському суду Донецької області.

10.05.18р. та 15.05.18р. господарським судом Донецької області (суддя Левшина Я.О.) на виконання постанови Верховного Суду від 19.04.18р. та рішення господарського суду Донецької області від 08.08.17р. видані відповідні накази.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.05.18р. задоволено заяву ПАТ "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК", м.Харків про поворот виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 09.10.17р.; постановлено в поворот виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 09.10.17р. по справі №905/1198/17 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Онко Дженерікс" на користь Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК" 35199,49грн. судового збору.

На виконання вказаної ухвали видано відповідний наказ від 30.05.18р.

Ухвалою суду від 06.06.18р. виправлено описку в мотивувальній та резолютивній частинах ухвали господарського суду Донецької області від 30.05.18р. у справі №905/1198/17.

Ухвалою суду від 26.06.18р. за заявою Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК", м.Харків виправлено описку в наказі господарського суду Донецької області від 30.05.18р. у справі №905/1198/17.

У зв'язку із закінченням повноважень судді Левшиної Я.О., розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області від 10.07.18р. призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/1198/17.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.18р. визначений новий склад суду: суддя Лейба М.О.

25.10.18р. до господарського суду Донецької області від Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК", м.Харків надійшли:

- клопотання №б/н від 24.10.18р. про поновлення строку на подання скарги;

- скарга №б/н від 24.10.18р. в порядку ст.339 ГПК України, про визнання неправомірними дій посадових осіб Центрального ВДВС м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якій скаржник просить суд визнати неправомірними дії заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Хаваліц С.В., щодо винесення 06.09.18р. повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Ухвалою суду від 26.10.18р. скаргу залишено без руху та Публічному акціонерному товариству "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК" надано строк для усунення недоліків.

08.11.18р. до суду від Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК" надійшла заява про усунення недоліків, допущених при поданні скарги.

Ухвалою суду від 09.11.18р. поновлено строк для подання скарги Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК"; вказану скаргу прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.11.18р.

У судове засідання 19.11.18р. з'явився представник скаржника, який надав усні пояснення по суті скарги та просив її задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у ній.

Представники боржника та органу ДВС у судове засідання не з'явилися; про місце, час та дату судового засідання учасники судового процесу були повідомлені належним чином. Про поважність причин не явки суд не повідомили.

Державним виконавцем відзив на скаргу суду не наданий.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Беручи до уваги, що відповідно до ст.74 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, в дану випадку на скаржника, суд, враховуючи належне повідомлення учасників судового процесу про дату судового засідання, а також обмеженість розгляду скарги процесуальним строком, розглядає скаргу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення та доводи присутнього представника скаржника, господарським судом встановлено наступне:

Вимоги скарги мотивовані тим, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є незаконними, оскільки прямо суперечать ч.1 п.2 ст.155 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої у судовому наказі зазначаються: найменування суду, прізвище та ініціали судді, який видав судовий наказ. Скаржник стверджує, що вказана норма є спеціальною нормою, яка встановлює вимоги до судового наказу, його змісту, особливостей виготовлення та видачі, у зв'язку з чим визначені ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги до виконавчого документа не можуть бути застосовані до наказу господарського суду Донецької області. Наявність в наказі зазначення прізвища та ініціалів судді не означає наявності помилки у виконавчому документі.

Таким чином, на думку скаржника посилання державного виконавця на невідповідність судового наказу положенням Закону України «Про виконавче провадження», є необґрунтованими.

Скаржник вважає, що ці дії є незаконними та такими, що грубо порушують його права та законні інтереси.

З огляду на вказане, скаржник просить суд визнати неправомірними дії заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Хаваліц С.В., щодо винесення 06.09.18р. повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Отже, спір у справі стосується оскарження стягувачем дій державного виконавця ВДВС щодо повернення без прийняття до виконання виконавчого документу у зв'язку з невідповідністю його, вимогам п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Дослідивши доводи скаржника та матеріали скарги, суд, на підставі приписів чинного законодавства, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст.ст.339, 340 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За змістом ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст.326 ГПК України).

Частинами 1, 3 ст.327 ГПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

За приписами ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судових наказів; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Пунктом 1 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Вимоги до виконавчого документа встановлені положеннями ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», частиною 1 якої передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Згідно ч.3 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою.

Норми ч.1 ст.3 Закону "Про виконавче провадження" містить перелік виконавчих документів, що видаються як відповідним органом (пункти 1-1, 2, 4, 7, 8) так і відповідною посадовою особою (пункти 3 , 5, 9).

Тобто, з аналізу зазначених вище правих норм вбачається, що повноваженнями на видачу виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню в порядку Закону України «Про виконавче провадження» наділені як органи, так і посадові особи.

Так, зокрема, ст.217 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у п.п.2, 5 ст.213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Згідно норм ст.233 Госпордарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Отже, в господарському процесі судові рішення ухваляються судом, тобто органом, а підписуються складом суду (суддею, суддями).

Згідно ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З огляду на наведене вище, господарський суд видає накази на виконання судових рішень, вказуючи при цьому повне найменування органу, який їх видав та прізвище, ініціали суддів, які їх підписали.

Проаналізувавши наведене, господарський суд дійшов висновку, що виконавчий документ, виданий посадовою особою, як уповноваженим суб'єктом, має містити прізвище, ім'я, по батькові та посаду посадової особи, яка його видала, виконавчі ж документи, видані уповноваженим законом органом, мають містити повне найменування зазначеного органу.

Так, як вже зазначалась вище, рішення господарського суду підлягають примусовому виконанню на підставі таких виконавчих документів: наказу, судового наказу та у передбачених законом випадках - ухвали суду; виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, з метою примусового виконання судового рішення, господарським судом, як уповноваженим законом органом, видається виконавчий документ - наказ.

Господарський суд акцентує увагу на тому, що в силу вимог процесуального закону, накази видають саме господарські суди, як органи судової влади України, в той час, судді господарських судів, в силу вимог Закону України «Про виконавче провадження» (ч.3 ст.4) уповноваженні на підписання наказів суду, як виконавчих документів, із зазначенням їх прізвищ та ініціалів.

Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

30.05.18р. господарським судом Донецької області (суддя Левшина Я.О.) було видано наказ про примусове виконання ухвали суду від 30.05.18р. про поворот виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 09.10.17р. у справі №905/1198/17.

06.09.18р. заступником начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Хаваліц С.В. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим п.1 ч.1 цієї статті, а саме: документ не містить ім'я та по-батькові посадової особи, яка його видала, містить лише ініціали (Я.О. Левшина).

Суд зазначає, що наказ господарського суду Донецької області від 30.05.18 р. у справі №905/1198/17 виданий господарським судом, як уповноваженою особою, містить повне найменування органу, який видав наказ, скріплений підписом судді, із зазначенням посади, прізвища та ініціалів, та гербовою печаткою суду, тобто саме так, як того вимагає чинне законодавство.

Оскільки наказ господарського суду видається безпосередньо судом, а не посадовою особою суду, зазначення у даному виконавчому документі прізвища, повного імені та по батькові судді, підписом якого він скріплюється, не є обов'язковим в силу зазначених вище вимог законодавства.

З огляду на викладене, наказ господарського суду Донецької області від 30.05.18р. у справі №905/1198/17 відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Інформації про невідповідність зазначеного виконавчого документа решті вимог ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» оскаржуване повідомлення державного виконавця не містить, в матеріалах справи відповідні докази відсутні.

За вказаних обставин, дії державного виконавця щодо винесення повідомлення від 06.09.18р. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є такими, що вчинені з порушенням норм чинного законодавства України та порушують право стягувача, який звернувся до органу ДВС щодо примусового виконання судового рішення.

Оскільки державним виконавцем допущено неправомірні дії щодо винесення 06.09.18р. повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, вимоги скарги про визнання неправомірними таких дій державного виконавця є обґрунтованими.

За результатами розгляду скарги згідно ст.343 Господарського процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку скаргу Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК", м.Харків №б/н від 24.10.18р. про визнання неправомірними дій заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Хаваліц С.В. щодо винесення 06.09.18р. повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу у справі №905/1198/17, задовольнити.

Судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, заявником понесені не були, а тому відповідно їх розподіл, в порядку ст.344 ГПК України, господарським судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст.73, 74, 86, 234, 235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК", м.Харків №б/н від 24.10.18р. про визнання неправомірними дій заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Хаваліц С.В. щодо винесення 06.09.18р. повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу у справі №905/1198/17, задовольнити.

Визнати неправомірними дії заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Хаваліц С.В. щодо винесення 06.09.18р. повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу у справі №905/1198/17.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення - 19.11.18р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її прийняття.

У судовому засіданні 19.11.18р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.11.18р.

Суддя М.О. Лейба