СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"09" листопада 2018 р. Справа № 905/1041/18

Суддя-доповідач Барбашова С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", м. Дніпро (вх. № 986 Д/3 від 07.11.2018) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.09.2018 про призначення судової оціночно-будівельної експертизи та зупинення провадження у справі № 905/1041/18 (суддя Фурсова С.М.; повний текст ухвали складено та підписано 17.09.2018)

за позовом Національного банку України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Східного апеляційного господарського суду перебуває справа № 905/1041/18 за апеляційними скаргами Національного банку України, м. Київ (вх. № 627 Д/3 від 26.10.2018) та Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Київ (вх. № 630 Д/3 від 26.10.2018) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.09.2018 про призначення судової оціночно-будівельної експертизи та зупинення провадження у справі № 905/1041/18, сумісний розгляд яких призначено 15.11.2018 об 11:15 год.

07.11.2018 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", м. Дніпро, в якій скаржник просить змінити ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.09.2018 про призначення судової оціночно-будівельної експертизи та зупинення провадження у справі № 905/1041/18 шляхом зміни її мотивувальної частини.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення її без руху, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Положеннями статті 258 Господарського процесуального кодексу України на заявників апеляційних скарг покладено обов'язок щодо надання до апеляційної скарги: довіреності або іншого документу, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень; доказів сплати судового збору; доказів надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Однак у поданій відповідачем апеляційній скарзі не зазначено посади, прізвища та ініціалів особи, що підписала апеляційну скаргу, а також не надано документів в підтвердження її повноважень на підписання скарги.

Відповідно до частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції на день подання скарги, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розміри ставок судового збору встановлено статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційних скарг на ухвалу суду встановлено ставку у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено, що з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762,00 грн.

Однак, звертаючись до суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", м. Дніпро не надало доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.09.2018 про призначення судової оціночно-будівельної експертизи та зупинення провадження у справі № 905/1041/18, але при цьому заявляє клопотання про звільнення його від сплати судового збору.

Вказане клопотання скаржник обґрунтовує погіршенням матеріального становища свого підприємства, що пов'язано із сукупністю обставин, а саме: - великою кількістю справ за позовами НБУ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" про звернення стягнення на предмет іпотеки; понесенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" великих фінансових витрат, пов'язаних із розглядом таких справ, зокрема, витрат на направлення кореспонденції учасникам справи та в суд, витрат, пов'язаних із забезпеченням явки представників відповідача в судові засідання та інше. Саме із посиланням на зазначені обставин відповідач не може сплатити судовий збір в сумі 1762,00 грн. за подання цієї апеляційної скарги. Водночас, скаржник зазначає, що Конституція України, ГПК України, численна національна судова практика та висновки Європейського суду з прав людини гарантують особи право на судовий захист та безперешкодний доступ до правосуддя.

Розглянувши вказане клопотання відповідача про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у даній справі, суд не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подачі апеляційної скарги) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також те, що вона підпадає під умови, визначені частиною першою статті вищезазначеного Закону.

Водночас слід зазначити, що цією статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, із апеляційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

При цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Слід зауважити, що господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Однак скаржником до апеляційної скарги не надано жодних доказів в підтвердження матеріального становища, що перешкоджає сплаті судового збору.

Наведені скаржником аргументи про неможливість сплати ним судового збору станом на день подання апеляційної скарги, не можуть слугувати безумовною підставою для задоволення заявленого клопотання та звільнення його від сплати судового збору.

Крім того, скаржник не довів суду апеляційної інстанції той факт, що він належить до кола суб'єктів, на яких розповсюджується дія статті 8 Закону України "Про судовий збір" щодо звільнення його від сплати судового збору.

З огляду на відсутність умов, визначених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", не вбачається правових підстав для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", м. Дніпро про звільнення його від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.09.2018 про призначення судової оціночно-будівельної експертизи та зупинення провадження у справі № 905/1041/18.

Під час розгляду клопотання відповідача суд апеляційної інстанції також враховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини положення пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення суду від 28.10.1998 у справі "Ейрі проти Ірландії", серія А, N 32, п. 25 - 26).

Разом із тим, згідно з пунктом 3 частини третьої статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Статтею 259 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Проте до апеляційної скарги скаржником не додано доказів направлення її копії іншим сторонам у справі.

Не повідомлена сторона у справі належним чином, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об'єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Крім того, в прохальній частині апеляційної скарги відповідач просить змінити мотивувальну частину ухвали Господарського суду Донецької області від 10.09.2018 про призначення судової оціночно-будівельної експертизи та зупинення провадження у справі № 905/1041/18, але не уточнює яка саме мотивувальна частина зазначеної ухвали потребує змін та яке рішення в даному випадку він просить прийняти суд апеляційної інстанції за результатами розгляду його скарги. Отже, вимоги скарги є неконкретизованими.

Згідно частини другої статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, зазначені обставини відповідно до частини другої статті 260 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для застосування наслідків, передбачених ст. 174 цього Кодексу, тобто залишення апеляційної скарги без руху з метою усунення заявником недоліків протягом 10-ти днів з дня вручення ухвали.

Поряд із цим, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Тобто, перебіг строку на оскарження в апеляційному порядку судового рішення визначено в законодавчому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що повний текст ухвали Господарського суду Донецької області від 10.09.2018 по справі № 905/1041/18 було складено 17.09.2018.

Тобто, враховуючи вищевикладене, строк на апеляційне оскарження зазначеної ухвали, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України, сплив 27.09.2018.

Відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою 06.11.2018, тобто після закінчення строку, встановленого для її подання, але при цьому заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Донецької області від 10.09.2018 по справі №905/1041/18. Скаржник зазначає, що при винесенні вказаної ухвали суд першої інстанції, в цілому правомірно та обґрунтовано визначив суть спірних правовідносин по справі, надавши законну правову кваліфікацію дійсним існуючим обставинам. Проте незважаючи на сплив строку на апеляційне оскарження і враховуючи перекручення сторонами мотивів суду, які сукупно накопичувались протягом періоду з дня винесення оскаржуваної ухвали і до дати подання даної апеляційної скарги, ТОВ «Приватофис» вважає за необхідне вжити заходів по усуненню допущеної судом першої інстанції неточності у визначенні мотивувальної частини оскаржуваного рішення шляхом подання даної апеляційної скарги із порушенням строків, адже строк на апеляційне скарження ухвали був порушений не з вини скаржника, а подання скарги обумовлено діями сторін та третьої особи у даній справі, які на власний розсуд тлумачать доводи суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Законодавець не передбачає обов'язок суду автоматично відновлювати пропущений строк, оскільки в кожному випадку суд має визначити, з якої поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню; у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та докази, що підтверджують доводи заявника, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Розглянувши клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду у даній справі, суддя-доповідач визнає, що поважність причин пропуску строку скаржником не підтверджена, оскільки викладені скаржником доводи в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не можуть об'єктивно свідчити про неможливість своєчасного звернення з апеляційною скаргою та залежали виключно від волевиявлення заявника.

Враховуючи вказане, в задоволенні клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведених у ньому підстав слід відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення встановлених строків і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною шостою статті 260 Господарського процесуального кодексу України питання про залишення апеляційної скарги без руху вирішується суддею-доповідачем, визначеним в порядку частини першої статті 260 Господарського процесуального кодексу України протягом п'яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 256, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач Східного апеляційного господарського суду,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", м. Дніпро на ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.09.2018 про призначення судової оціночно-будівельної експертизи та зупинення провадження у справі № 905/1041/18 залишити без руху.

2. Товариству з обмеженою відповідальністю "Приватофис", м. Дніпро впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме надати до Східного апеляційного господарського суду:

- докази в підтвердження повноважень особи, що підписала апеляційну скаргу, із зазначенням її прізвища та ініціалів, посади тощо;

- докази сплати судового збору в сумі 1762,00 грн. у встановленому порядку;

- докази надіслання копії апеляційної скарги всім учасникам справи у відповідності до вимог ст. 259 ГПК України;

- уточнення вимог апеляційної скарги (конкретизувати, яке саме рішення скаржник просить прийняти суд апеляційної інстанції);

- вказати інші причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали.

3.Роз'яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Приватофис", що у разі невиконання вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач С.В. Барбашова