СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2018 р. Справа № 922/1603/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Дучал Н.М. , суддя Россолов В.В.

при секретарі судового засідання Беккер Т.М.

за участю представників сторін:

позивача - Демянчук Г.В. (ордер КВ№708369, свідоцтво КВ №000215 від 18.06.2018);

відповідача - Тевелєва Ю.В. (довіреність №8 від 01.08.2018); Бродська-Ячменьова А.І. (довіреність №10 від 04.08.2018);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№64Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 16.08.2018 у справі №922/1603/18 (суддя Светлічний Ю.В., повний текст рішення складено 20.08.2018)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод спеціального обладнання та матеріалів", м. Дніпро,

до Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків,

про визнання недійсним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод спеціального обладнання та матеріалів" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якій позивач просить визнати недійсним та скасувати рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення від 12.04.2018р. №33-р/к у справі №2/12-24-18.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.08.2018 у справі №922/1603/18 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 16.08.2018 у справі №922/1603/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом не враховано факт, що відповідь на вимогу була направлена в строк, встановлений головою Відділення, а також не враховано об'єктивні причини неможливості надання запитуваних документів, а ні заперечення на подання стосовно попередніх висновків по справі №2/12-24-18.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача. Встановлено відповідачу строк до 26.09.2018 для надання відзиву на апеляційну скаргу, з наданням доказів надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу.

24.09.2018 року відповідач надіслав відзив на апеляційну скаргу (вх.№7418), в якому просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Указом Президента від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", крім іншого, ліквідовано Харківський апеляційний господарський суд та утворено Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області з місцезнаходженням у місті Харкові.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць) та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента від 28.09.2018 року № 295/2018 "Про переведення суддів" до новоутвореного Східного апеляційного господарського суду переведено суддів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 року.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та ст. 31 ГПК України судові справи та матеріали проваджень, що перебували у володінні суду, що ліквідується передані до новоутвореного суду.

Згідно до п. 3 ч. 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Згідно витягу з Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 10.10.2018, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Россолов В.В., суддя Дучал Н.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2018 року справу №922/1603/18 прийнято до провадження та призначено справу до розгляду на 12.11.2018.

В судове засідання з'явились представник позивача, який підтримує свою апеляційну скаргу та просить її задовольнити, та представники відповідача, які заперечують проти задоволення апеляційної скарги та просять залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 15.08.2017 отримав вимогу від 27.07.2017р. №02-26/2-2325 про надання інформації, щодо участі у відкритих торгах на закупівлю «деталей змінних до ручних інструментів з механічним урухомлювачем/приводом чи без нього, або до верстатів (свердла)», код 016:2010:25.73.4 проведених Державним підприємством «Південна Залізниця» в лютому 2013 року. Вказаною вимогою було встановлено строк надання відповіді в 14 днів з дня отримання, тому кінцевим строком для її надання було 29.08.2017р.

Позивач зазначає, що 20.08.2017р. ним було надано обґрунтовану та вмотивовану відповідь на вимогу голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.07.2017 року №02-26/2-2325 щодо надання інформації та документів, в якій було зазначено причини неможливості задовольнити вказану вимогу. В підтвердження направлення вказаної відповіді позивачем надано 16.08.2018р. копію журналу вихідної кореспонденції Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод спеціального обладнання та матеріалів".

Позивач вказує, що незважаючи на надану відповідь, головним спеціалістом 2 ВДР Теличком П.П. було надано подання про попередні висновки у справі №2/12-24-18 стосовно бездіяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод спеціального обладнання та матеріалів" щодо неподання Харківському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України інформації, передбачено вимогою голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.07.2017 № 02-26/2-2325.

Також, позивач зазначив, що 05.04.2018р. за вих. №05-04 було надіслано на адресу Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України заперечення стосовно попередніх висновків, викладених у поданні по справі №2/12-24-18 та до заперечення було додано належним чином посвідчену копію відповіді на вимогу від 20.08.2017р.

Проте, вказане заперечення позивача не прийнято відповідачем до уваги та 12.04.2018р. Харківським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України було прийнято рішення №33-р/к у справі № 2/12-24-18, відповідно до якого постановлено визнати, що позивач, не подавши інформацію, передбачену вимогою голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.07.2017 № 02-26/2-2325, у встановлений строк, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки; за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, наведене в пункті 1 резолютивної частини цього подання, накладено на позивача штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Позивач не погоджується із прийнятим Харківським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України рішенням, оскільки позивачем була у строк надана відповідь на вимогу відповідача, яка 20.08.2017р. направлена на адресу вказаного відділення та позивач зазначив, що був позбавлений можливості надання витребуваної інформації, оскільки вказані документи були вилучені під час обшуку, який був проведений 07.05.2015 на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 29.04.2015 по справі №639/3999/15-к.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд вказав, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх доводів стосовно належного виконання обов'язку з надання інформації на вимогу відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

У зв'язку з розглядом справи №2/01-33-17, що знадилась у Харківському обласному територіальному відділенні Антимонопольного комітету України, розпочатої за ознаками вчинення ТОВ «Дніпропетровський механічний завод» та ТОВ «Дніпропетровський завод спеціального обладнання та матеріалів» (далі по тексту - позивач) порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, на підставі статті 3, пункту 5 частини першої статті 7, пункту 5 частини першої статті 17, статей 22, 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України», Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 № 32-р, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.03.2001 за № 291/5482 (із змінами), Відділенням рекомендованим листом направлено позивачу вимогу стосовно надання інформації щодо участі у відкритих торгах на закупівлю «деталей змінних до ручних інструментів з механічним урухомлювачем/приводом чи без нього, або до верстатів (свердла)», код ДК 016:2010:25.73.4, проведених ДП «Південна залізниця» в лютому 2013 року з відповідним переліком питань.

Вимогу до позивача надіслано 28 липня 2017 року за його місцезнаходженням: 49000, м. Дніпро, вул. Квітки-Основ'яненка, 5 рекомендованим листом №028 з поштового відділення № 22 м. Харкова.

Згідно відповіді Дніпропетровської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» листом від 13.11.2017р. №9-А-07-10501/4882 (аркуш справи №58) повідомлено, що рекомендований лист №028 вручено 15.08.2017 уповноваженій особі ТОВ «ДЗСОМ» Серпіченко В.А. на підставі довіреності від 01.01.2017р. (аркуші справи № 59).

Направленою вимогою попереджено позивача, що відповідь необхідно надати у 14 денний строк та неподання інформації або подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки або подання недостовірної інформації тягне за собою відповідальність згідно зі статтями 50, 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також зазначалось, що вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо надання інформації є обов'язковими для виконання у визначені ним строки.

Отже, запрошувану відповідачем інформацію позивачу необхідно було надати в строк до 29.08.2017 (включно).

Позивачем зазначено, що 20.08.2018р. він направив на адресу відповідача вмотивовану та обґрунтовану відповідь про неможливість надання вказаної у вимозі інформації, у зв'язку із вилученням відповідної інформації ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 29.04.2015 по справі №639/3999/15-к. В підтвердження направлення вказаної відповіді позивачем надано копію журналу вихідної кореспонденції Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод спеціального обладнання та матеріалів" за 2017 рік.

Як зазначав Вищий господарський суд України, ч.2 п.13.2 Постанови Пленуму від 26.12.2011р. №15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", з іншого боку, законодавством України не передбачено і якоїсь спеціальної форми, а так само і порядку надсилання відповіді на запит про надання інформації. Отже, така інформація може надаватися в будь-якій не забороненій законом формі та спосіб, з огляду, водночас, на те, що заперечення органом Антимонопольного комітету України подання суб'єктом господарювання інформації потребує подання останнім належних доказів на підтвердження своїх доводів стосовно належного виконання обов'язку з надання витребуваної інформації.

Як вже було досліджено та правомірно зазначено судом першої інстанції, що копії журналу вихідної кореспонденції позивача не є належним доказом підтвердження доводів стосовно належного виконання обов'язку з надання Харківському обласному територіального відділенню Антимонопольного комітету України витребуваної вимогою інформації виходячи з наступного.

В наданих позивачем копіях журналу вихідної кореспонденції, зокрема вихідної кореспонденції за серпень 2017 року, не вбачається про направленні відповіді на вимогу саме до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (зазначено найменування кореспондента (кому - АМКУ) та не зазначена адреса кореспондента, тобто з інформацією, що лист від 20.08.2017 №20-07 адресований на юридичну адресу саме Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Місцевим судом вірно вказано, що журнал вихідної кореспонденції позивача є одностороннім доказом направлення, та доказом направлення є фіксація такого направлення органами поштового зв'язку: квитанція опис, тощо.

Позивач зазначає, що ним було направлено лист від 20.08.2017р. №20-08 про надання інформації на вимогу 20.08.2017р.

Відповідачем у справі з урахуванням Розділу II Нормативів і нормативних строків пересилань поштових відправлень, затверджених від 28.11.2013р. №958, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.01.2014р. за №173-24950 надано копію журналу вхідної кореспонденції за період з 19.08.2017р. по 02.10.2017р. на предмет дослідження прийняття відповіді від 20.08.2017р. про яку зазначає позивач в обґрунтування позовних вимог.

Дослідивши журнал вхідної кореспонденції за період з 19.08.2017р. по 02.10.2017р. суд першої інстанції встановив, що у вказаний період до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод спеціального обладнання та матеріалів" листа від 20.08.2018р. не надходило, отже враховуючи те, що позивачем доказів направлення зазначеного листа за допомогою установи поштового зв'язку до суду не надано, суд першої інстанції правомірно визнав недоведеною обставину щодо належного направлення позивачем на адресу відповідача листа від 20.08.2017р.

Таким чином, позивачем у справі належних доказів на підтвердження своїх доводів стосовно належного виконання обов'язку з надання інформації на вимогу відповідача не надано.

Стосовно посилань апелянта, що судом не було враховано заперечення стосовно попередніх висновків по справі №2/12-24-18 від 05.04.2018 за вих.№05-04, колегія суддів зазначає, що вказаний лист жодний чином не підтверджує виконання позивачем вимог Закону щодо подання відповідної інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України за його вимогою у встановлений строк.

Також безпідставними є посилання позивача щодо неможливості надання запитуваних документів у зв'язку з їх вилученням на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 29.04.2015р. по справі № 639/3999/15-к.

З матеріалів справи вбачається, що торги на закупівлю «деталей змінних до ручних інструментів з механічним урухомлювачем/приводом чи без нього, або до верстатів (свердла)», код ДК 016:2010:25.73.4, у зв'язку з якими ХОТВАМКУ була запитана відповідна інформація, проведені ДП «Південна залізниця» в лютому 2013 року.

З надісланою позивачу ХОТВАМКУ вимоги вбачається, що ним запитувалась інформація щодо підготовки підприємства до торгів, тобто за проміжок часу, що передував торгам. Також ним запитувалась інформація про дохід підприємства за 2016 рік та перелік банківських установ, в яких підприємство має банківські рахунки на період часу з 2013-2016 роки.

З наявної в матеріалах справи копії ухвали Жовтневого районного суду міста Харкова від 15.05.2015р. по справі № 639/3999/15-к вбачається, що в ході обшуку на підприємстві було вилучено, зокрема, документи починаючи з 2 кварталу 2013 року. Тобто вилучені документи датовані пізніше, проведених в лютому 2013 року торгів.

Відтак, посилання позивача, що він не міг надати запитувану інформацію з об'єктивних причин, судова колегія вважає безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія зазначає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що відповідачем доведено бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод спеціального обладнання та матеріалів" по неподанню інформації, передбаченої вимогою, у встановлений строк, що відповідно є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

За змістом ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою "Совтрансавто-Холдинг" проти України визначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової впевненості, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в закону силу, не може бути поставлено під сумнів. Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Апелянту була надана можливість довести ті обставини, на які він посилається, належними та допустимими доказами.

Питання справедливості розгляду не обов'язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 16.08.2018 у справі №922/1603/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, через Східний апеляційний господарський суд або безпосередньо до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 14.11.2018.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя Н.М. Дучал

Суддя В.В. Россолов