ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"12" листопада 2018 р.м. Одеса Справа № 2/17-4725-2011
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

дослідивши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" про вжиття заходів забезпечення позову

по справі

за заявою кредитора: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг-Майстер" (65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 2-А; )

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.11.2011р. (суддя - Бахарєв Б.О.) порушено провадження у справі № 2/17-4725-2011 про визнання банкрутом ТОВ „Торг-Майстер"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Новікова Ю.П.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2011р. визнано ПАТ "Кредитпромбанк" кредитором ТОВ "Торг-Майстер" з грошовими вимогами до боржника на суму 2 821 494,12 грн.

Ухвалою попереднього засідання від 10.05.2012р. затверджено реєстр кредиторів ТОВ „Торг-Майстер" з вказівкою розміру вимог та черговості їх задоволення.

Постановою Господарського суду Одеської області від 09.08.2012р. визнано ТОВ „Торг-Майстер" банкрутом; відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Новікова Ю.П.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.11.2015р. справу № 2/17-4725-2011 прийнято до свого провадження суддею Антощук С.І.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.02.2016р. справу № 2/17-4725-2011 прийнято до свого провадження суддею Лепеха Г.А.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.05.2017р. суддею Лепеха Г.А. заявлено самовідвід від розгляду справи №2/17-4725-2011 про визнання банкрутом ТОВ "Торг-Майстер".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.06.2017р. суддею Грабован Л.І. справу № 2/17-4725-2011 прийнято до свого провадження.

09.11.2018р. ПАТ „Дельта Банк" звернулося із заявою про визнання недійсними результати аукціону, проведеного 23.10.2018р. з реалізації заставного майна банкрута по справі №2/17-4725-2011 про банкрутство ТОВ „Торг-Майстер".

09.11.2018р. ПАТ „Дельта Банк" звернувся із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій викладено прохання накласти арешт га оголосити заборону на відчуження зазначеного нижче майна, шляхом винесення відповідної ухвали: нежитлові приміщення в будівлі літері „А" пр.пр. №4: №1-№5, загальною площею 542, 9 кв.м., розташовані за адресою: 21008, Вінницька обл., м. Вінниця, 4-ий провулок Комарова, буд.2.

В обґрунтування поданої заяви заявником вказано, що в забезпеченні кредитора ПАТ „Дельта Банк" знаходяться нежитлові приміщення в будівлі літері „А" пр.пр. №4: №1-№5, загальною площею 542, 9 кв.м., розташовані за адресою: 21008, Вінницька обл., м. Вінниця, 4-ий провулок Комарова, буд.2. Відповідно до повідомлення про результати аукціону з продажу майна ТОВ „Торг-Майстер", яке було розміщено на сайті ВГСУ 24.10.2018р. за №55029, 23.10.2018р. було проведено повторний аукціон з продажу заставного майна АТ „Дельта Банк", вартість реалізації складає 538 955, 29 грн. АТ „Дельта Банк" звернувся до суду із заявою про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника. ПАТ „Дельта Банк" вказано, що ліквідатором ТОВ „Торг-Майстер" під час проведення аукціону 23.10.2018р. було вчинено ряд порушень Закону про банкрутство, які вказані у заяві про визнання недійсними результатів аукціону. Заявник вважає, що з метою збереження майна боржника, реалізованого на аукціоні 23.10.2018р., необхідно вжити заходів у вигляді накладення арешту на реалізоване майно, оскільки невжиття вказаних заходів може призвести до незаконної державної реєстрації права власності на безпідставно придбане нерухоме майно, та втрату рухомого майна.

Ч.1 ст. 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1.1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону від 22.12.2011р., положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи те, що постанову про визнання банкрутом від 09.08.2012р. було прийнято під час дії Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 14.05.1992р. за №2343-XII, тоді як питання щодо продажу майна регулюються нормами положення Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакцій від 22.12.2011р. №4212-VI, судом застосовуються положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у зазначеній редакції.

Ч. 1 ст. 5 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.ч.1, 3, 4 ст.137 ГПК України).

Відповідно до п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Ч. 1 ст. 140 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 6 ст.140 ГПК України залежно про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Ч. 8 ст. 44 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, забезпечення позову, передбачене ст.ст. 136-140 ГПК України, може застосовуватись у справах про банкрутство тільки з врахуванням особливостей Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та такого провадження.

За положеннями Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в межах справи про банкрутство розглядаються не позовні заяви, а заяви, клопотання, скарги, а тому вжиття заходів щодо забезпечення позову є неможливим за відсутності такого.

Судом встановлено, що заявником фактично заявлено вимогу щодо вжиття заходів забезпечення саме заяви про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, тоді як положення ГПК передбачають забезпечення позову (глава 10 „Забезпечення позову"), та те, що подана заява про забезпечення позову в порушення вимог ст. 139 ГПК України не містить предмету заяви та обґрунтування необхідності її забезпечення та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Заявником в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову зазначено про здійснення ліквідатором банкрута ТОВ „Торг-Майстер", на його думку, ряд порушень Закону про банкрутство.

Враховуючи те, що заявником не доведено обставин, що невжиття таких заходів істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, суд відмовляє у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" про вжиття заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що у випадку незгоди із діями ліквідатора банкрута заявник може звернутися до суду в порядку, визначеному Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", із заявою про оскарження дій ліквідатора в межах ліквідаційної процедури у справі про банкрутство відповідно до ст. 24 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Керуючись ст.ст.136, 137, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили 12.11.2018р. у відповідності до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу.

Ухвала про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу.

Копію ухвали надіслати: ПАТ „Дельта Банк" (01014, м. Київ, вул. Дружби Народів, 38).

Суддя Л.І. Грабован