ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" листопада 2018 р. Cправа № 902/312/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Нешик О.С., секретар судового засідання Резніченко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Віолана-ТЕК", м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД", м.Вінниця

про стягнення 111725,72 грн заборгованості згідно договору про надання транспортно-експедиційних послуг

сторони правом участі у судовому засіданні не скористались

В С Т А Н О В И В :

У провадженні господарського суду Вінницької області знаходиться справа №902/312/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Віолана-ТЕК" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" 111725,72 грн заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про транспортно-експедиційне обслуговування вантажів №180/Е від 29.01.2018 в частині неповної оплати за отримані послуги, а саме: 96961,50 грн основного боргу, 9117,04 грн пені, 804,91 грн - 3 % річних, 1842,27 грн інфляційних втрат та 3000,00 грн штрафу за неочищення вагонів.

17.10.2018 надійшла заява позивача №110 від 14.09.2018 (вх. № 02.1-34/7119/18 від 17.09.2018) про зменшення розміру позовних вимог в частинні стягнення основного боргу, інфляційних втрат та збільшення в частині стягнення пені, 3% річних. Дана заява прийнята судом до розгляду, вирішено подальший розгляд справи здійснювати в межах предмету позову, яким є стягнення 76961,50 грн основного боргу; 16790,02 грн пені; 2932,63 грн - 3% річних; 1159,12 грн інфляційних втрат та 3000,00 грн штрафу за неочищення вагонів.

Відповідач у поданому до суду 22.10.2018 відзиві на позовну заяву просить суд в задоволенні позову в частині стягнення 20000,00 грн основного боргу; 2023,89 грн пені; 178,68 - 3% річних; 380,01 грн інфляційних; 3000,00 грн штрафу та 514,85 грн судового збору відмовити у зв'язку з безпідставністю їх нарахування, а також відмовити у задоволенні 15000,00 грн судових витрат з огляду на необґрунтованість заявлених позивачем до стягнення зазначених витрат.

На визначену судом дату (24.10.2018) сторони не з'явились, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджується наявними у справі доказами.

24.10.2018 до суду надійшла заява вх.№02.1-34/8439/18 від 24.10.2018 за підписом представника позивача Даниленка Є.В., якою останній просить розглянути справу за наявними у ній матеріалами за відсутності позивача; вирішити питання щодо судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги, в порядку ч.8 ст.129, ч.1 ст.221 ГПК України з призначенням відповідного судового засідання. Представник відповідача Далєвський А.М. стосовно задоволення судом зазначених клопотань позивача не заперечив, про що свідчить запис останнього на зворотній стороні заяви (вх.№02.1-34/8439/18 від 24.10.2018).

Також 24.10.2018 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів сплати відповідачем суми основного боргу у розмірі 76961,50 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 29.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Віолана-ТЕК" (Експедитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (Клієнт, відповідач) укладено договір про транспортно-експедиційне обслуговування вантажів №180/Е від 29.01.2018 (Договір), з Додатками, відповідно до п.1.1. якого Клієнт доручає, а Експедитор, за дорученням Клієнта і за його рахунок, організовує транспортно-експедиційне обслуговування внутрішніх, експортно-імпортних і транзитних вантажів Клієнта та порожнього рухомого складу (далі - Вантажі Клієнта) при їх перевезенні територіями України та інших країн, відповідно до Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" від 01.07.2004 року, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Правилами Угоди про міжнародне вантажне сполучення, міжурядовими та прикордонними Угодами і національним транспортним правом країни, по території якої здійснюється перевезення (а.с.20-25, т.1).

Згідно п.3.1. Договору вартість перевезення вантажу, транспортно-експедиційного обслуговування та інших додаткових послуг згідно заявки Клієнта, зазначаються в Додатках, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктами 3.3., 3.4. Договору сторони визначили, що Клієнт здійснює на розрахунковий рахунок Експедитора 100% (стовідсоткову) попередню оплату вартості перевезення і транспортно-експедиційного обслуговування вантажів, суми страхової премії, якщо перевезення, вантаж або рухомий склад повинні бути застраховані, вартості митно-брокерських послуг на підставі рахунків Експедитора, не менш ніж за 5 (п'ять) банківських днів до початку перевезення. Попередня оплата вважається здійсненою в день надходження коштів на банківський рахунок Експедитора).

У разі, якщо за згодою Експедитора, перевезення вантажу Клієнта розпочато до надходження 100% попередньої оплати за здійснення даного перевезення, Клієнт повинен зробити 100% оплату за фактично відвантажені вагони, в рамках даного Договору, протягом, 5 (п'яти) банківських днів з дати початку перевезення певної партії вантажу. Датою початку перевезення вважається календарний штемпель на залізничній накладній.

Цей Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до « 31» грудня 2018 року. У тих випадках, коли перевезення заявленого Клієнтом вантажу розпочато в межах терміну дії Договору, а закінчується після 31 грудня 2018 року, дія Договору автоматично продовжується на весь період перевезення даного вантажу, а в частині взаєморозрахунків за Договором, до повного їх завершення. У разі, якщо за один місяць до закінчення терміну Договору жодна із сторін не зробить повідомлення про розірвання цього Договору, його дія продовжується на кожний наступний календарний рік (п.7.1. Договору).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивачем надано відповідачу послуги з транспортно-експедиційного обслуговування внутрішніх, експортно-імпортних і транзитних вантажів та порожнього рухомого складу на загальну суму 201371,50 грн на підтвердження чого у справі містяться залізничні накладні, рахунки-фактури (а.с.26-69, т.1).

Разом з тим відповідач розрахунків за товар у повному обсязі не провів, порушивши зобов'язання по оплаті товару за Договором про транспортно-експедиційне обслуговування вантажів №180/Е від 29.01.2018 на загальну суму 96961,50 грн, що підтверджується обопільно підписаними та скріпленими печатками сторін актами виконаних робіт та звірки взаєморозрахунків № 1 від 21.02.2018 та №2 від 28.02.2018 (а.с. 70-75 т.1), банківських виписок (а.с.76-79, т.1).

Вказані вище обставини стали підставою звернення ТОВ "Віолана-ТЕК" з даним позовом до суду.

Відповідач заявлену до стягнення суму основної заборгованості в розмірі 76961,50 грн погасив під час здійснення провадження у справі №902/312/18, що підтверджується платіжним дорученням №828 від 24.10.2018.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку, коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення позивача з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

За вказаних обставин, враховуючи, що під час розгляду справи в суді відповідач сплатив позивачу суму основного боргу, що підтверджується наданими до суду доказами, провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу необхідно закрити за відсутністю предмету спору відповідно до п.2 ч.1ст.231 ГПК України.

Також, позивач просить за порушення строків оплати наданих послуг стягнути з відповідача 16790,02 грн пені; 2932,63 грн - 3% річних; 1159,12 грн інфляційних втрат та 3000,00 грн штрафу за неочищення вагонів.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що у разі прострочення платежів, Клієнт сплачує Експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Також згідно пункту 3 Додатку №2 від 20.02.2018 до Договору, ст.123 Статуту залізниць України сторони передбачили, що у разі неочищення вагонів від залишків вантажу, елементів кріплення та сміття після вивантаження Клієнт сплачує штраф у розмірі - 1500,00 грн за вагон (одна тисяча п'ятсот грн 00 коп.).

При цьому судом враховується, що факт непромивки, неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача засвідчується залізницею актом загальної форми, який підписується особами, що беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, про що зокрема зазначено в абз.3 п.5.4 роз'яснень Президії Вищого господарського суду України за №04-5/601 від 29.05.2002.

Факт неочищення вагонів від залишків вантажу, елементів кріплення та сміття після вивантаження, зокрема підтверджується накопичувальною карткою від 21.02.2018 (а.с.91).

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник є таким що прострочив виконання зобов'язання, що підтверджується наявними у справі доказами.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

З огляду на викладене, суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум пені, штрафу, інфляційних та 3% річних, встановив що заявлені суми позивачем обраховано вірно, а відтак вимоги про стягнення 16790,02 грн пені, 3000,00 грн штрафу за неочищення вагонів, 1159,12 грн інфляційних втрат та 2932,63 грн - 3% річних підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.129 ГПК України.

Заява представника позивача б/н від 24.10.2018 про вирішення питання розподілу судових витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги, після ухвалення рішення у справі, підлягає задоволенню на підставі ч.2 ст.221 ГПК України з призначенням відповідного судового засідання з огляду на відпустку судді на 13.12.2018.

Щодо заяви позивача по забезпечення позову суд зауважує наступне.

20.09.2018 товариство з обмеженою відповідальністю "Віолана-ТЕК" звернулось до суду із заявою про забезпечення позову №111 від 19.09.2018 (вх.канц.суду №02.1-50/88/18) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належить відповідачу.

Обґрунтовуючи дану заяву позивач вказує, що відповідач визнає заборгованість, про що ним було заявлено у попередньому судовому засіданні та надано час, за його клопотанням, для проведення розрахунків, однак станом на день розгляду справи у суді розрахунків ним проведено не було, що на думку позивача свідчить про затягування відповідачем процесу, зловживання ним своїми правами та про ухилення від виконання договірних зобов'язань. Заявник вважає, що невжиття вказаного вище заходу забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист і відновлення порушених прав ТОВ "Віолана-ТЕК".

Враховуючи, що наданих останнім пояснень та доказів було недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову від 19.09.2018 в строки, визначені ч.1 ст.140 ГПК України, вона була призначена до розгляду в судовому засіданні на 18.10.2018, про що судом постановлена відповідна ухвала, та її розгляд 18.10.2018 було відкладено до 24.10.2018.

Станом на 24.10.2018 до господарського суду від позивача не надходило додаткових доказів та пояснень в обґрунтування зазначеної заяви.

Розглядаючи заяву №111 від 19.09.2018 (вх.канц.суду №02.1-50/88/18) про забезпечення позову, суд враховує наступне.

Згідно із ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Слід зазначити, що з огляду на положення ст.ст. 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини такого звернення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Пунктом 4 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22.12.2006 роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, дослідивши та надавши оцінку матеріалам заяви щодо забезпечення позову в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, суд дійшов висновку про відхилення заявленої вимоги про вжиття заходів до забезпечення позову, як непідтвердженої належними доказами.

На переконання суду, позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання.

Як вже зазначено вище: саме лише посилання позивача в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому судом враховується, що відповідач майже в повному обсязі позов визнав, сплатив суму основного боргу у розмірі 76961,50 грн та клопотав у судових засіданнях перед судом про надання часу для погашення заборгованості в добровільному порядку.

З огляду на викладене у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Віолана-ТЕК" №111 від 19.09.2018 (вх.канц.суду №02.1-50/88/18) про забезпечення позову слід відмовити.

Слід також роз'яснити, що відповідно до положень частин 4 та 5 статті 240 ГПК України в зв'язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписав рішення у справі №902/312/18 без його проголошення. Датою ухвалення рішення у дані справі, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 136, 137, 221, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення 76961,50 грн основного боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (Хмельницьке шосе, 13, кімната 214, м.Вінниця, 21000; ідентифікаційний код 34455332) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віолана-ТЕК" (вул.Нижній Вал, буд.3, м.Київ, 04071; ідентифікаційний код 36632829) 16790,02 грн пені.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (Хмельницьке шосе, 13, кімната 214, м.Вінниця, 21000; ідентифікаційний код 34455332) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віолана-ТЕК" (вул.Нижній Вал, буд.3, м.Київ, 04071; ідентифікаційний код 36632829) 1159,12 грн інфляційних втрат.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (Хмельницьке шосе, 13, кімната 214, м.Вінниця, 21000; ідентифікаційний код 34455332) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віолана-ТЕК" (вул.Нижній Вал, буд.3, м.Київ, 04071; ідентифікаційний код 36632829) 2932,63 грн 3% річних.

6. 5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (Хмельницьке шосе, 13, кімната 214, м.Вінниця, 21000; ідентифікаційний код 34455332) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віолана-ТЕК" (вул.Нижній Вал, буд.3, м.Київ, 04071; ідентифікаційний код 36632829) 3000,00 грн штрафу.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (Хмельницьке шосе, 13, кімната 214, м.Вінниця, 21000; ідентифікаційний код 34455332) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віолана-ТЕК" (вул.Нижній Вал, буд.3, м.Київ, 04071; ідентифікаційний код 36632829) 1762,00 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

8. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

9. Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат позивача на 13 грудня 2018 року на 12:30 в приміщенні Господарського суду Вінницької області (вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, 3-й поверх), про що повідомити сторони в тому числі шляхом направлення їм телефонограм.

10. У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Віолана-ТЕК" №111 від 19.09.2018 (вх.канц.суду №02.1-50/88/18) про забезпечення позову відмовити.

11. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 05 листопада 2018 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2, 3 - ТОВ "Віолана-ТЕК", вул.Нижній Вал, буд.3, м.Київ, 04071; а/с-84, м.Київ, 02068;

4 - ТОВ "Мего ЛТД", Хмельницьке шосе, буд.13, кім.214, м. Вінниця, 21000.