ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2018 р. Справа№ 910/3607/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

за участю представників: не викликались

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Саргул»

на рішення Господарського суду міста Києва, ухваленого 22.08.2018

у справі № 910/3607/18 (суддя Якименко М.М)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Саргул»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Август-Україна»

про стягнення 61 555,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача пені в сумі 1 131,36 грн., 30% річних в сумі 2 423,81 грн. та штрафу в сумі 58 000 грн., нарахованих за несвоєчасне виконання договору № 11-03-2013 про надання правових послуг від 11.03.2013, а всього 61 555,17 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 910/3607/18 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду ґрунтується на тому, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вказаними вимогами, а відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності щодо вказаних вимог.

При цьому, при вирішення спору сторін ухвалою від 24.05.2018 суд першої інстанції відмовив в задоволенні заяви позивача про закриття відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України провадження у справі з огляду на те, що:

- в обґрунтування поданої заяви позивач послався на те, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором № 11-03-2013 про надання правових послуг від 11.03.2013, позивач та Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» уклали договір поруки №17-11-2017, за умовами якого останній поручився перед позивачем щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру пені, 30% - річних та штрафу у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору № 11-03-2013 про надання правових послуг від 11.03.2013, обсяг відповідальності поручителя та розмір поруки, а саме, відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру пені, 30% річних та штрафу у сумі 61 555,17 грн.;

- 15.05.2018 позивач та ТОВ «Компанія «Нотапс» уклали угоду № 15-05-2018 про припинення зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно умов якої вказані особи, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди, на підставі ст. 601 ЦК України, про залік таких зустрічних однорідних вимог, зокрема і спірної вимоги за договором № 11-03-2013 про надання правових послуг від 11.03.2013 на загальну суму 61 555,17 грн.;

- згідно наданих позивачем матеріалів, за угодою № 15-05-2018 про припинення зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог від 15.05.2018 здійснено зарахування грошових вимог, які виникли на підставі договору № 21-08-2017 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 21.08.2017, проте жодних доказів для встановлення судом матеріальної природи та юридичного змісту таких вимог позивачем суду не надано, в той час як вирішенню питання про наявність підстав для закриття провадження у справі згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України має передувати встановлення обставин правомірності здійснення позивачем згідно ст. 601 ЦК України зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 61 555,17 грн., стягнення яких є предметом спору у даній справі;

- наявність спірних питань щодо розміру нарахованих позивачем пені, штрафу та річних виключає можливість застосування до спірних правовідносин ст. 601 ЦК України та, як наслідок, свідчить про передчасність висновку позивача про припинення зобов'язання відповідача про сплату неустойки (штрафу та пені) та процентів річних, нарахованих за прострочення строків оплати послуг за договором № 11-03-2013 про надання правових послуг від 11.03.2013 року шляхом зарахування зустрічної вимоги.

Не погоджуючись з рішенням, 06.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Саргул» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 по справі № 910/3607/18 та прийняти нове рішення, яким провадження у справі закрити на підставі ч. 2 ст. 231 ГПК України.

В апеляційній скарзі заявник зазначив про те, що спірне рішення є незаконним та необ'єктивним через невідповідність висновків викладеним у ньому фактичним обставинам, що мали місце у сторін, дійсним матеріалам справи та чинному законодавству, та є таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування вказаної позиції апелянт послався на те, що:

- строк позовної давності щодо заявлених вимог переривався вчиненням відповідачем дій щодо сплати спірної заборгованості, а відтак, встановлений п. 4.3 спірного договору п'ятирічний строк позовної давності слід обраховувати не з дати укладення договору, а в порядку, встановленому ЦК України, - з моменту виникнення зобов'язання;

- вимоги позивача до відповідача є припиненими з огляду на зарахування зустрічних однорідних вимог.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2018 справа № 910/3607/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Коротун О.М. (головуючий), судді Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

При дослідженні матеріалів справи та апеляційної скарги колегією суддів встановлено, що подана заявником апеляційна скарга не відповідає вимогами ст. 258 ГПК України, яка встановлює вимоги до форми і змісту апеляційної скарги, оскільки заявником на надано доказів направлення відповідачу доданих до апеляційної скарги документів.

За таких обставин, ухвалою від 21.09.2018 апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту роз'яснено, що він має право протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали усунути наведені недоліки шляхом подання до суду відповідної заяви та доказів.

27.09.2018 від апелянта через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків, до якої додані фіскальний чек № 0814 від 26.09.2018 та опис вкладення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2018 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Саргул» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 910/3607/18, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, відповідачу роз'яснено, що він має право подати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, але не пізніше 10.10.2018, позивачу роз'яснено право подати заперечення на відзив (в разі його надання) протягом п'яти днів з дня його отримання, але не пізніше 22.10.2018, учасників справи попереджено, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

25.06.2018 на виконання Указу Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 20.09.2018 № 475, за актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу № 910/3607/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

09.10.2018 від відповідача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив залишити рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 910/3607/18 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з посиланням на ті саме обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме, на пропуск позивачем строків позовної давності для звернення до суду з цим позовом та на те, що спірний договір підписаний неуповноваженою особою, додатково зазначивши про те, що подана позивачем до суду першої інстанції заява про закриття провадження у справі свідчить про відсутність у позивача вимог до відповідача.

Аналогічний за змістом відзив подано до суду 02.11.2018.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2018 справа № 910/3607/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 16.10.2018 колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Саргул» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 910/3607/18.

Станом на 12.11.2018 інших відзивів, пояснень та клопотань до суду не надходило.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у цьому випадку 176 200 грн. (1 762 грн.*100).

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (глава 1. Апеляційне провадження Розділу IV ГПК України - прим суду).

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100=176 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді справи № 910/3607/18 колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої за 176 200 грн., тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

За правилом ч. 2 ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 273 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Саргул» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 910/3607/18 прийнято до свого провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду 16.10.2018, розгляд справи в суді апеляційної інстанції розпочався з 02.11.2018, апеляційна скарга має бути розглянута, з урахуванням вихідних днів, по 17.12.2018 включно.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

11.03.2013 позивач як виконавець та відповідач як замовник уклали Договір №11-03-2013 про надання правових послуг (далі Договір) (а.с. 113-15), в п. 1.1 якого погодили, що позивач зобов'язується за замовленням відповідача надавати останньому правові послуги, передбачені Договором, а відповідач зобов'язується прийняти правові послуги та оплачувати дані послуги позивача, а також виконувати інші дії, передбачені Договором.

Послуги за Договором вважаються наданими після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг (п.1.3. Договору).

Вартість 1 (однієї) години роботи позивача щодо наданої послуги (виконаної роботи) відповідачу, відповідно до даного Договору, становить 400 грн. без ПДВ (п. 3.2 Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору вартість виконання передбачених Договором комплексу правових послуг визначається в актах здачі-приймання виконаних правових послуг.

Факт надання комплексу правових послуг, які передбачені цим Договором, може оформлюватися актом здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг, що також підтверджує відсутність будь-яких претензій (п.3.5. Договору).

31.05.2013 сторонами підписано акт здачі-приймання виконаних правових послуг (робіт) (а.с. 16), в якому погоджено, що на виконання умов Договору позивачем надані, а відповідачем прийняті в повному обсязі та без жодних зауважень послуги вартістю 232 000 грн.

Інших актів сторонами підписано не було, що ними не заперечується.

Пунктом 3.4 Договору сторони передбачили порядок оплати, відповідно до якого оплата за надані правові послуги згідно Договору, проводиться наступним чином:

- 50% від суми, вказаної в п.3.1 Договору, відповідач повинен сплатити позивачу в строк до 10.06.2013 без обов'язкового виставлення рахунку-фактури;

- 40% від суми, вказаної в п.3.1. Договору, відповідач повинен сплатити позивачу в строк до 12.06.2013 без обов'язкового виставлення рахунку-фактури;

- 10% від суми, вказаної в п.3.1. Договору, відповідач повинен сплатити позивачу до 13.06.2013 без обов'язкового виставлення рахунку-фактури.

Відповідно до п. 3.6. Договору розрахунки за Договором здійснюються шляхом перерахування відповідачем грошових коштів на поточний рахунок позивача.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем послуги оплачені в повному обсязі в розмірі 232 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з банку, а саме:

- банківська виписка від 14.06.2013 на суму 50 000,00 грн.;

- банківська виписка від 20.06.2013 на суму 50 000,00 грн.;

- банківська виписка від 26.06.2016 на суму 50 000,00 грн.;

- банківська виписка від 02.07.2013 на суму 50 000,00 грн.;

- банківська виписка від 11.07.2013 на суму 32 000,00 грн.

Отже, які вірно встановлено судом першої інстанції, зобов'язання щодо оплати спірних послуг, хоча і виконане відповідачем у повному обсязі, проте з порушенням встановлених п. 3.4 Договору строків, адже, виходячи з умов Договору, відповідач мав перехвату позивачу:

- 116 000 грн. в строк до 10.06.2013,

- 92 800 в строк до 12.06.2013,

- 23 200 в строк до 13.06.2018.

З огляду на несвоєчасне виконання відповідачем свого обов'язку по оплаті наданих за Договором послуг, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

В силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем обов'язку з оплати наданих послуг у встановлений Договором строк, є підстави для застосування встановленої Договором та законодавством відповідальності.

Відповідно до п. 4.1 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим договором згідно з чинним законодавством та Договором.

Згідно з п. 4.2 Договору, у випадку порушення відповідачем строків оплати послуг позивача, які передбачені Договором, відповідач сплачує позивачу за кожен день прострочення в якості штрафної санкції пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент порушення за кожний день прострочення.

Крім того, відповідач, у випадку порушення умов оплати вартості наданих послуг, сплачує на користь позивача штраф в розмірі 25% від загальної вартості наданих послуг (п. 4.4 Договору).

Частина 2 ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 4.5 Договору сторони погодили, що, згідно п. 2 ст. 625 ГПК України дійшли згоди, що відповідач у випадку прострочення оплати за користування коштами позивача сплачує на користь останнього 30% річних від суми простроченого зобов'язання.

З огляду на вказані приписи чинного законодавства та норми закону, позивач обґрунтовано нарахував відповідачеві пеню в сумі 1 131,36 грн., 30% річних в сумі 2 423,81 грн. та штраф в сумі 58 000 грн.

Однак суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив з посиланням на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вказаними вимогами, а відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності щодо вказаних вимог, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

У п. 4.3 Договору сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій становить 5 (п'ять) років з моменту підписання Договору.

При цьому строк позовної давності для вимог про стягнення 30% річних від суми простроченого зобов'язання сторонами не змінювався та становить 3 роки, а відтак, сплив у червні 2016 року.

Отже, у Договорі сторони погодили збільшення строку позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, якими є штраф та пеня, та встановили, що такий строк становить 5 (п'ять) років з моменту підписання Договору, тобто вказаний строк закінчується, з врахуванням вихідних днів, 12.03.2018 в той час як позивач звернувся до суду з цим позовом 23.03.2018, тобто з пропуском строку позовної давності .

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

25.04.2018 року через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому просив суд застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені, штрафу та 30% річних.

За таких обставин, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що з цим позовом позивач звернувся з пропуском встановленого строку позовної давності.

При цьому колегія суддів вважає помилковими посилання позивача на те, що такий строк переривався вчиненням відповідачем дій щодо сплати спірної заборгованості, а відтак, встановлений п. 4.3 спірного договору п'ятирічний строк позовної давності слідує обраховувати не з дати укладення договору, а в порядку, встановленому ЦК України, - з моменту виникнення зобов'язання.

Щодо зави позивача про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв'язку з тим, що спірні вимоги позивача до відповідача є припиненими з огляду на зарахування зустрічних однорідних вимог, колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи слідує, що:

- в обґрунтування поданої заяви позивач послався на те, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором № 11-03-2013 про надання правових послуг від 11.03.2013, позивач та Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» уклали договір поруки №17-11-2017 від 17.11.2017 за умовами якого останній поручився перед позивачем щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру пені, 30% річних та штрафу у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору № 11-03-2013 про надання правових послуг від 11.03.2013, обсяг відповідальності поручителя та розмір поруки, а саме відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру пені, 30% річних та штрафу у сумі 61 555,17 грн.;

- 15.05.2018 позивач та ТОВ «Компанія «Нотапс» уклали угоду № 15-05-2018 про припинення зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно умов якої вказані особи, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди, на підставі ст. 601 ЦК України, про залік таких зустрічних, однорідних вимог, а саме, спірної вимоги за договором № 11-03-2013 про надання правових послуг від 11.03.2013 на загальну суму 61 555,17 грн. та вимоги за договором № 21-08-2017 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 21.08.2017.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, виходячи зі змісту ст. 601 ЦК України вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Водночас, як вірної встановлено судом першої інстанції, вирішенню питання про наявність підстав для закриття провадження у справі згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України має передувати встановлення обставин правомірності здійснення позивачем згідно ст. 601 ЦК України зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 61 555,17 грн., стягнення яких є предметом спору у даній справі, проте позивачем жодних доказів для встановлення матеріальної природи та юридичного змісту зарахованих вимог суду не надано, як не надано і доказів наявності відповідної вимог за договором №21-08-2017 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 21.08.2017.

Слід зазначити і про те, що наявність спірних питань щодо розміру нарахованих позивачем пені, штрафу та річних виключає можливість застосування до спірних правовідносин ст. 601 ЦК України та, як наслідок, свідчить про передчасність висновку позивача про припинення зобов'язання відповідача про сплату неустойки (штрафу та пені) та процентів річних, нарахованих за прострочення строків оплати послуг за Договором, шляхом зарахування зустрічної вимоги з поручителем.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви позивача про закриття провадження у справі.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 1 131,36 грн., 30% річних в сумі 2 423,81 грн. та штрафу в сумі 58 000 грн. у зв'язку зі спливом позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Саргул» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 910/3607/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі, в тому числі і за звернення з апеляційною скаргою, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Саргул» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 910/3607/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 910/3607/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/3607/18.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк