ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року Справа № 923/835/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А., при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариство «Укргазвидобування», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ідентифікаційний код: 30019775

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталькор», місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Домобудівна, 14, ідентифікаційний код: 40396694

про стягнення 321804,06 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

25.09.2018 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталькор», на підставі ст. ст. 526, 610, 611, 629, 712 ЦК України, ст. ст. 193, 216 ГК України, штрафних санкцій за невиконання зобовязань із поставки товару за договором поставки № УГВ 689311/17 від 17.10.2017 року у розмірі 321804,06 грн., з яких: 89746,13 грн. штраф, 232057,93 грн. - пеня.

Справа на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2018 року була розподілена судді Остапенко Т.А.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Херсонської області від 28.09.2018 року. Розгляд справи, на підставі ст. ст. 12, 247 ГПК України, здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження.

Справу розглянуто в судових засіданнях 24.10.2018 року, 08.11.2018 року з оголошенням перерви, в межах строку, визначеного ст. 248 ГПК України.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов, зазначила про не виконання відповідачем договірних зобовязань з поставки у строки, передбачені договором. Також, просила суд вирішити питання про покладення на Відповідача понесених ними витрат на оплату судового збору. Обставини, які спонукали звернутись Позивача до суду за захистом порушеного права викладені у позові та відповіді на відзив.

Заперечення проти позовних вимог, проголошені представником Відповідача у судових засіданнях викладені ним у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Зокрема, Відповідач зазначив, що Позивач безпідставно відмовився від прийняття останніх партій товару, посилаючись на неналежну якість товару. Тому, Відповідач листом повідомив Позивача про розірвання договору.

В судовому засіданні 08.11.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про дату підготовки повного судового рішення, розяснено процедуру оскарження рішення.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення сторін, суд

в с т а н о в и в:

17.10.2017 року між ТОВ Сталькор (постачальник) та ПАТ «Укргазвидобування» (покупець) укладено договір поставки № УГВ 6893/11-17 (далі Договір) (а.с. 11-21).

За умовами, визначеними у п. п. 1.1., 1.2, 2.1. Договору, постачальник зобовязався, поставити покупцю товар, зазначений в специфікаціях, що додаються до договору і є його невідємними частинами, а Покупець прийняти і оплатити товар. Найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується у специфікаціях. Постачальник повинен поставити Покупцю товар, передбачений цим Договором, якість якого відповідає сертифікатам якості або паспорту виробника, Держстандартарм, технічним або іншим умовам, які предявляються до товару даного виду та підтверджується відповідними документами.

Ціна цього Договору вказується у специфікаціях в гривнях з урахуванням ПДВ (для резидента) або в іноземній валюті (для нерезидента). Загальна вартість Договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікаціях до цього Договору. (п.п. 3.1., 3.2 Договору).

За змістом п. 5.1. Договору, строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікаціях до цього договору.

Відповідно до п. 5.2. Договору, обсяг поставки товару визначається в рознарядках покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється.

Згідно п. 5.3. Договору датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної.

Приймання товару по кількості проводиться відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості затвердженої постановою Держарбітражу №П6 від 15.05.1965 р., по якості - відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітражу №П7 від 25.04.1966 р. (далі Інструкція №П7) та сертифікату якості та/або паспорту заводу-виробника. У разі виявлення невідповідності в якості або нестачі товару, виклик представників постачальника обовязковий.

Права та обовязки сторін викладені в розділі 6 Договору. Зокрема, покупець зобовязаний приймати поставлений товар, у разі відсутності зауважень, згідно з актом приймання-передачі товару або видатковою накладною, а постачальник забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом 2 Договору, у строки, встановлені цим Договором та специфікаціями.

Пунктом 7.11. Договору встановлена відповідальність постачальника за невиконання зобовязань з поставки товару у строки, зазначені у специфікаціях до даного Договору, у вигляді пені у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Договір набирає чинності з дати підписання та скріплення печатками і діє до повного виконання сторонами зобовязань. Договір може бути змінений чи розірваний лише за згодою сторін, крім випадків, встановлених цим договором та чинним законодавством України. (п.п. 10.1., 11.1. Договору). Пунктом 11.3. Договору передбачене право покупця на односторонню відмову від договору.

У Додатку № 1 до Договору специфікації №1 від 17.10.2017 р. (а.с. 22) сторони узгодили поставку Відповідачем товару кутику в асортименті, у кількості 376,6 тонн, на загальну суму 7819100 грн. Граничний строк поставки - 31.12.2017 р.

Згідно п. 2 специфікації №1 до Договору, поставка товару мала відбутись на умовах DDP, станція (склад) призначення (згідно з Міжнародними правилами ІНКОТЕРМС (2010)). Пункти поставки визначені п. 12 специфікації №1: ГПУ «Шебелінкагазвидобування» (ШГВ), БУ «Укрбургаз» (УБГ), УГВ-Сервіс (УГВС), ГПУ «Полтавагазвидобування» (ПГВ).

Згідно договору поставки № УГВ 6893/11-17 від 17.10.2017 р. та специфікації №1 Позивачем надана Відповідачеві рознарядка за вих.. №11/2-09-9065 від 23.10.2017 р. на відвантаження металопродукції із зазначенням реквізитів вантажоотримувачів філій Позивача (а.с. 23-24).

На виконання умов, визначених у договорі та специфікації №1, відповідно до рознарядки Відповідач поставив товар-кутик на суму 6537012,39 грн., що підтверджено видатковими накладними від 09.11.2017 р. №РН-0003428, від 16.11.2017 р. №РН-0003521, від 16.11.2017 р. №РН-0003522, від 24.11.2017 р. №РН-0003620/136, від 27.11.2017 р. №РН-0003647, від 04.12.2017 р. №РН-0003729, від 04.12.2017 р. №РН-0003730, від 08.12.2017 р. №РН-0003793, від 08.12.2017 р. №РН-0003794, від 08.12.2017 р. №РН-0003789, від 12.12.2017 р. №РН-0003842, від 12.12.2017 р. №РН-0003843, від 14.12.2017 р. №РН-0003871, від 15.12.2017 р. №РН-0003885, від 20.12.2017 р. №РН-0003945, від 21.12.2017 р. №РН-0003947, від 21.12.2017 р. №РН-0003974, від 26.12.2017 р. №РН-0004009, від 28.12.2017 р. №РН-0004035 (а.с. 25-43).

Однак, до граничного строку поставки 31.12.2017 р., Відповідач повністю договірні зобовязання не виконав, не поставив товар загальною вартістю 1282087,61 грн.: кутик 40*40*4ст.3сп, пс, ДСТУ2251-93, 8509-93, L=нд або L=12 м; кутик 50*50*4/5ст.0-3сп, пс,кп ДСТУ2251-93, 8509-93, L=нд або L=12 м; кутик 80*80*5ст.3сп, пс, ДСТУ2251-93, 8509-93, L=нд або L=12 м.

У п. 7.11. Договору сторони узгодили зобовязання постачальника виплатити покупцю за невиконання зобовязань з поставки товару у строки, зазначені у специфікаціях до даного Договору, пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково - штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Позивач звернувся до Відповідача із претензією про те, що станом на 23.03.2018 р. ним в порушення п. 5.1. Договору не виконано зобовязання з поставки товару на суму 1282087,61 грн., в звязку із чим Позивачем, на підставі п.7.11. Договору, нараховані штрафні санкції в сумі 193595,23 грн.

У відповідь на претензію, Відповідач, листом за вих. № 58/04/18 від 10.04.2018 року, повідомив про не врегулювання Позивачем питання щодо відмови у прийнятті товару ГПУ «Шебелінкагазвидобування» 21.12.2017 р. на суму 326748,65 грн. Разом з тим, штрафні санкції за прострочення виконання зобовязань за договором останнім сплачено не було, що зумовило звернення Позивача до суду із цим позовом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За своєю правовою природою, укладений між Позивачем та Відповідачем договір є договором поставки, а правовідносини сторін, відповідно, врегульовано нормами статей 264-271 ГК України, ст. 712 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом ст. 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

За змістом положень статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення містяться й у статтях 525, 526 ЦК.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Так, судом відхиляються посилання Відповідача на безпідставну відмову позивача від поставки товару на ГПУ «Шебелінкагазвидобування» 21.12.2017 р. на суму 326748,65 грн., оскільки актом не приймання ТМЦ від 21.12.2017 р., складеним на виконання п.16 Інструкції №П7, встановлена не відповідність поставленого товару вимогам ДСТУ 8509-93, визначеним в договорі та відсутність оригіналу сертифікату якості. Присутність представника постачальника при складенні цього акту Інструкцією №П7 та умовами Договору не вимагається. Отримання зазначеного акту із запізненням Відповідачем не підтверджено.

Водночас, показання свідка ОСОБА_3, який був присутнім та підписав акт не приймання ТМЦ від 21.12.2017 р. в складі комісії, викладені останнім в заяві свідка судом не приймаються. Всупереч ст. 88 ГПК України, заява свідка не містить підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність зявитись до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень (а.с. 102).

Не обґрунтованими є доводи Відповідача щодо ігнорування Позивачем п.5.1. Договору та не виклику постачальника для складення двостороннього акту, відповідно до п.16 Інструкції №П7, оскільки перевізником поставлений товар не залишено вантажоодержувачу ГПУ «Шебелінкагазвидобування» на зберігання, а повернуто вантажовідправнику Відповідачу, що останнім не заперечувалось.

Судом критично сприймаються аргументи Відповідача щодо безпідставної відмови від прийняття товару 21.12.2017 р. ГПУ «Шебелінкагазвидобування», який без зауважень прийнято 21.12.2017 р. ГПУ «Полтавагазвидобування». Докази, подані Відповідачем не підтверджують тотожність поставленого товару та наявність супровідних документів, а саме сертифікату якості. Так, ТТН №000249 від 20.12.2017 р. в розділі «відомості про вантаж» містить інформацію про поставку ГПУ «Шебелінкагазвидобування» за видатковою накладною РН-0003947 від 20.12.2017 р. кутика 40*40*4ст.3сп, пс, ДСТУ2251-93, 8509-93, L=нд або L=12 м масою 2,48 т та кутика 50*50*4/5ст.0-3сп, пс,кп ДСТУ2251-93, 8509-93, L=нд або L=12 м масою 13,94 т на загальну вартість 326748,65 грн. Натомість, 21.12.2017 р. до ГПУ «Полтавагазвидобування» за видатковими накладними від 21.12.2017 р. №РН-0003947, від 21.12.2017 р. №РН-0003974 поставлено кутик 40*40*4ст.3сп, пс, ДСТУ2251-93, 8509-93, L=нд або L=12 м масою 2,49 т та кутик 50*50*4/5ст.0-3сп, пс,кп ДСТУ2251-93, 8509-93, L=нд або L=12 м масою 13,928 т на загальну вартість 326709 грн.

Також, суд зазначає, що Відповідачем не надано доказів поставки у строки обумовлені Договором, специфікацією №1 та рознарядкою від 23.10.2017 р. кутика 80*80*5ст.3сп, пс, ДСТУ2251-93, 8509-93, L=нд або L=12 м масою 3 т на ГПУ «Шебелінкагазвидобування» (а.с. 103).

Таким чином, одностороння відмова Відповідача від зобовязань з поставки товару за договором № УГВ 6893/11-17 від 17.10.2017 р., про яку останній повідомив Позивача листом за вих. №28/12/2 від 28.12.2017 р., надісланим електронною поштою, не ґрунтується на законі та договорі, суперечить приписам ст. 193 ГК України, 525 ЦК України (а.с.112-114).

Судом до уваги не беруться посилання Відповідача на пропозицію розірвати Договір № УГВ 6893/11-17 від 17.10.2017 р., надіслану Позивачеві, отримання якої останнім заперечується. Копія листа наданого суду не містить підпису керівника Відповідача, докази надсилання цього листа відсутні (а.с. 77).

Отже, Відповідачем не дотримано вимог ст. 188 ГК України щодо порядку розірвання договорів.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд зазначає, що Позивачем доведено порушення Відповідачем договірних зобовязань щодо обсягів та строків постачання товару. Натомість, Відповідачем зазначені обставини в установленому процесуальним законом порядку не спростовані та не доведено наявність підстав для односторонньої відмови від виконання зобовязань.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання, як пеня, та її розмір встановлено ст. 549 ЦК України, ст. 230, 231 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Так, Відповідачем порушено строки поставки товару. Проаналізувавши зміст п.п. 5.1., 7.11. Договору, суд визнає обґрунтованим нарахування позивачем пені за 181 день, період прострочення з 01.01.2018 по 30.06.2018, оскільки граничний строк поставки товару визначений 31.12.2017 р.

Враховуючи наведені норми права та встановлений факт прострочення виконання відповідачем договірних зобовязань з поставки, суд, перевіривши розрахунок позивача здійснений у відповідності до умов договору, визнає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені за порушення строків поставки товару з 01.01.2018 по 30.06.2018 за 181 день в сумі 232057,93 грн.

Оскільки, прострочення поставки товару перевищила 30 днів правомірним є і нарахування штрафу в розмірі 7% від вартості непоставленого товару в сумі 89746,13 грн.

Таким чином, задоволенню підлягають позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача штрафних санкцій 232057,93 грн. пені та 89746,13 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, Позивачу за рахунок Відповідача відшкодовується 4827,06 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Укргазвидобування»- задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталькор» (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Домобудівна, 14, ідентифікаційний код: 40396694) на користь Акціонерного товариство «Укргазвидобування» (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ідентифікаційний код: 30019775) штраф у розмірі 89746,13 грн., пеню у розмірі 232057,93 грн. та судовий збір 4827,06 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням по справі законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 13.11.2018 року

Суддя Т.А. Остапенко