ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.11.2018 Справа № 905/1571/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Г.Є. Курило

при секретарі судового засідання Конько В.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Гусейнова Раміза Тофіка Огли, м. Слов'янськ

до відповідача Дочірнього підприємства "Санаторно-курортний реабілітаційний центр "Слов'янський курорт" Закритого акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", м. Слов'янськ

про стягнення основного боргу в розмірі 42638,08грн., пені в розмірі 4154,84грн., 3 % річних в розмірі 366,60грн.

Представники сторін:

Від позивача: Малушко Г.Ю. - адвокат;

Від відповідача: не з'явився

Суть спору: Позивач, фізична особа-підприємець Гусейнов Раміз Тофік Огли, м. Слов'янськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», м. Слов'янськ про стягнення основного боргу в розмірі 76240,56грн., пені в розмірі 4154,84грн., 3 % річних в розмірі 366,60грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №06-11/05-1 від 11.05.2018 в частині несвоєчасної оплати товару.

Ухвалою суду від 27.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1571/18; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

28.09.2018 представник позивача до канцелярії суду надав письмові пояснення та додаткові документи.

Ухвалою суду від 11.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі №905/1571/18 на 30 (тридцять) днів; відкладено підготовче засідання.

У відповідності до заяви відповідача від 30.10.2018, відповідач визнав суму боргу та 3 відсотки річних у повному обсязі, крім того відповідач погоджується частково з сумою витрат на правничу правову допомогу в розмірі 7000,00грн., заявлених позивачем до стягнення з відповідача.

23.10.2018 представник позивача надав заяву від 19.10.2018, в якій зазначив, що відповідач частково сплатив суму боргу у розмірі 33602,48грн., в докази чого надав платіжні доручення. У зв'язку з чим, просить суд закрити провадження у справі в цій частині.

Матеріалами справи підтверджено, що після відкриття провадження у даній справі відповідач здійснив оплату у сумі 33602,48грн. Таким чином відсутній предмет спору у цій частині позовних вимог. Суд ухвалою від 30.10.2018 провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 33602,48грн. закрив у зв'язку з відсутністю предмету спору, провадження у справі в частині решти вимог продовжив на загальних підставах, закрив підготовче провадження у справі № 905/1571/18, призначив розгляд справи по суті на 14.11.2018 о 12:00 год.

Представник позивача в судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в підготовчому засіданні 30.10.2018 визнав позов в частині стягнення боргу та 3 відсотків річних, проти задоволення вимоги про стягнення пені заперечив, просив зменшити витрати на професійну правничу допомогу.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

11.05.2018 між Фізичною особою-підприємцем Гусейновим Рамізом Тофік Огли (позивач, Постачальник) та Дочірнім підприємством "Санаторно-курортний реабілітаційний центр "Слов'янський курорт" Закритого акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (відповідач, Покупець) був укладений договір поставки товару №06-11/05-1 (договір), згідно п.1.1. якого постачальник зобов'язується постачати покупцю певний товар, а покупець зобов'язуються приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Предметом поставки є наступний товар: продукти харчування, напої, засоби гігієни, дезінфікуючи і знезаражувальні засоби, витрати матеріали для рентген обладнання, канцелярські товари (п.1.2. договору).

Асортимент товару передбачається у специфікації (накладна), яка додається до даного договору. Постачальник гарантує якість товару, що постачається у відповідності до санітарних норм (п.1.3. договору).

Відповідно до п.2.1. договору товар повинен бути поставлений покупцю згідно його замовлення не пізніше п'яти днів після отримання заявки.

Згідно з п.3.1. договору Покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною, що передбачена в специфікації до договору.

Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок продавця, в термін до 10 днів (п. 3.2.договору).

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018 (п.6.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог договору постачальником поставлений покупцю товар, що підтверджується видатковими накладними №УТГРТ000027 від 09.07.2018 на суму 10272,70грн., №УТГРТ000026 від 14.06.2018 на суму 11302,04грн., №УТГРТ000025 від 11.06.2018 на суму 8142,19грн., №УТГРТ000024 від 07.06.2018 на суму 6801,54грн., №УТГРТ000023 від 04.06.2018 на суму 6622,61грн., №УТГРТ000022 від 31.05.2018 на суму 6733,13грн., №УТГРТ000021 від 29.05.2018 на суму 11507,09грн., №УТГРТ000020 від 24.05.2018 на суму 6877,59грн., №УТГРТ000019 від 21.05.2018 на суму 8484,67грн., №УТГРТ000017 від 18.05.2018 на суму 1113,75грн., №УТГРТ000016 від 17.05.2018 на суму 4023,12грн., №УТГРТ000015 від 14.05.2018 на суму 1095,00грн., №УТГРТ000013 від 02.04.2018 на суму 1471,50грн. З урахуванням часткової оплати відповідачем сума боргу склала 76240,56грн.

В матеріалах справи також міститься акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2018 по 31.07.2018, з якого вбачається, що сторонами даний акт підписаний та скріплений печатками підприємств, у графі "Сальдо кінцеве" у позивача (за дебетом) зазначена сума 76240,56грн, та у відповідача (за кредитом) зазначена сума 76240,56грн.

Позивач звернувся до суду з позовом (з урахуванням заяви про закриття частини провадження у справі) про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 42638,08грн., пені в розмірі 4154,84грн., 3 % річних в розмір 366,60грн. за невиконання зобов'язань за договором поставки №06-11/05-1 від 11.05.2018 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, які у певних умовах ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до п.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.3.2. договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок продавця, в термін до 10 днів.

Як вбачається з матеріалів справи, товар був поставлений відповідачу, відповідач здійснив частково оплату до подачі позивачем до суду позову, протягом розгляду справи також сплатив борг у сумі 33602,48грн., та з урахуванням часткових оплат сума боргу склала 42638,08грн. Суд встановив, що на момент подачі позову строк оплати за договором є таким, що настав.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню в розмірі 42638,08грн., при цьому судом враховано, що відповідачем визнаний позов в цій частині.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 4154,84грн., 3 % річних в розмір 366,60грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до приписів ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне невиконання грошових зобов'язань" (далі - Закон) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 Закону).

Пунктом 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Таким чином, неустойка, у вигляді пені, є санкцією договірною, яка обов'язково має бути письмово (вираження згоди сторін) узгоджена сторонами, окрім випадків встановлення її розміру і бази певним нормативним актом.

Судом встановлено, що відповідальність відповідача за порушення строків виконання грошового зобов'язання (оплати виконаних робіт) у вигляді пені, не передбачена договором.

При цьому, з огляду на характер правовідносин, які склались між сторонами, відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати за отриманий товар не передбачена певними законодавчими актами.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення пені у розмірі 4154,84грн. заявлені безпідставно та задоволенню не підлягають.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позивач нарахував 3% річних в загальному розмірі 366,60грн., проте за розрахунком суду 3% річних за вказаний період склали 360,33грн.

З огляду на вищевикладене, задоволенню підлягають 3% річних у розмірі 360,33грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126).

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (у редакції з 15.12.2017) передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач просить стягнути з відповідача 10000,00грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В підтвердження факту надання правничої допомоги та понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10000,00грн., позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги №13/18/01 від 13.08.2018, укладеного між позивачем та адвокатом Малушко Г.Ю., копію ордера серія АА №125019 від 13.08.2018, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ДН №4833 від 21.06.2017,

копію видаткового касового ордеру від 10.09.2018 на суму 10000,00грн.

Відповідно до приписів частини 4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що інтереси позивача представляла адвокат Малушко Г.Ю.

У даному випадку суд приймає до уваги той факт, що спір у справі не є складним, підготовка позову не займає великого обсягу правових знань та часу, отже, суд застосовує співрозмірність винагороди за адвокатські послуги обсягу наданих послуг в межах даної справи адвокатом

На підставі вищевикладеного, суд робить висновок, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Малушко Г.Ю. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих останнім послуг, завищеним, а відтак, необґрунтованими вимоги про стягнення 10000,00грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді, з огляду на що вважає за можливе задовольнити суму витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7000,00грн.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає віднесенню відповідача оскільки з його вини виник спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 231, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Гусейнова Раміза Тофіка Огли, м. Слов'янськ до відповідача, Дочірнього підприємства "Санаторно-курортний реабілітаційний центр "Слов'янський курорт" Закритого акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", м. Слов'янськ про стягнення основного боргу в розмірі 42638,08грн., пені в розмірі 4154,84грн., 3 % річних в розмірі 366,60грн., задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Санаторно-курортний реабілітаційний центр "Слов'янський курорт" Закритого акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (84110, Донецька обл., Слов'янськ, вул.Пушкінська, 2, ) на користь Фізичної особи-підприємця Гусейнова Раміза Тофіка Огли (84122, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) основний борг в розмірі 42638,08грн., 3 % річних в розмірі 360,33грн., а також судовий збір в сумі 1762,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач (стягувач) - Фізична особа-підприємець Гусейнов Раміз Тофік Огли (84122, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1).

Відповідач (боржник) - Дочірнє підприємство "Санаторно-курортний реабілітаційний центр "Слов'янський курорт" Закритого акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (84110, Донецька обл., м. Слов'янськ, вул. Пушкінська, 2, ).

У судовому засіданні 14.11.2018 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 19.11.2018.

Суддя Г.Є. Курило