СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2018 р. Справа № 922/1660/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Дучал Н.М. , суддя Склярук О.І.

при секретарі Мальченко О.О.

за участю представників сторін:

позивача - адвокат Новікова О.М.

відповідача - адвокат Єфімова К.В.

розглянувши апеляційну скаргу ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (вх. № 107Х) на рішення господарського суду Харківської області від 14 серпня 2018 року по справі № 922/1660/18 (повний текст якого складено 27.08.2018 в приміщенні зазначеного суду суддею Шатерніковим М.І.)

за позовом ТОВ "Спецпромсистема", м. Харків;

до ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", м. Харків;

про стягнення 1869095,65 грн,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпромсистема" 20.06.2018 звернулось до господарського суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" про стягнення заборгованості за поставлене обладнання та виконані будівельно-монтажні роботи у розмірі 1869095,65 грн., яка складається з 1676840,76 грн. основного боргу, 153601,52 грн. інфляційних збитків, 38653,37 грн. - 3% річних.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору про закупівлю робіт № від 31.08.2016, який має змішану форму, а саме за своєю правовою природою є договором підряду та договором поставки обладнання і матеріалів.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14 серпня 2018 року по справі № 922/1660/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" на користь ТОВ "Спецпромсистема" 1676840,76 грн основного боргу, 38653,37 грн 3% річних, 153601,52 грн інфляційних збитків, а також 28036,43 грн витрат зі сплати судового збору.

Відповідач - ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" 17.09.2018 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції у повному обсязі та ухвалити в нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається, на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту поставки позивачем товару (обладнання) за договором та його прийняття відповідачем суду не надано, оскільки позивач на підтвердження поставки товару (обладнання) за договором та його прийняття відповідачем надає видаткову накладну № РН-0000011 від 02.03.2017, яка викликає у відповідача сумніви. Як зазначає відповідач, він не уповноважував особу, вказану у даній видатковій накладній, на отримання товарів за договором, та не видавав такій особі нотаріальної довіреності на вчинення таких дій. Так, апелянт зазначає, що зазначена довіреність на отримання товарно матеріальних цінностей за договором складена у простій письмовій формі. На думку відповідача, оскільки довіреність на отримання товарно матеріальних цінностей № 375/09 від 18.01.2017 була видана в порядку передоручення без нотаріального посвідчення, то така довіреність відповідно до ст. ст. 244, 245, 220, 216 ЦК України є нікчемним правочином та не породжує жодних правових наслідків, а тому не підтверджує факт уповноваження відповідачем особи, якій така довіреність видана, на отримання товару (партій товару) за договором, а отже не підтверджує і факту поставки уповноваженою особою відповідача товару за договором.

Таким чином, надана позивачем видаткова накладна № РН-0000011 від 02.03.2017 не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки підписана не уповноваженою на це зі сторони відповідача особою, а отже не може підтверджувати факт поставки відповідачем товару (обладнання) за договором, в зв'язку з цим, позовні вимоги є безпідставними.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.09.2018 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою, встановлено строк позивачу для надання відзиву.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги відповідача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2018 у даній справі призначено справу до розгляду на 06.11.2018.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 31.08.2016 між ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" філія "УМГ "ХАРКІВТРАНСГАЗ" (замовник, відповідач) та ТОВ "СПЕЦПРОМИСТЕМА" (підрядник, позивач) було укладено договір про закупівлю робіт № , відповідно до умов якого підрядник зобов'язався виконати роботи "Будівництво автоматичної пожежної сигналізації Павлоградського проммайданчика Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів (Будівельні роботи)", а замовник - прийняти і оплатити такі роботи.

Відповідно до п.1.2. склад та обсяги робіт, які підлягають закупівлі за даним договором визначені договірною ціною (додаток№2), що є невід'ємною частиною договору.

Додатком №1 до договору календарний план виконання робіт будівництво автоматичної пожежної сигналізації Павлоградського проммайданчика Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів (Будівельні роботи) передбачені терміни поставки підрядником обладнання, виконання будівельних робіт та виконання пусконалагоджувальних робіт.

За умовами пункту 3.1. договору ціна договору становить 2 750 914,58 грн.

Строк виконання робіт сторонами узгоджено у п. 5.1 договору, який визначено з дати укладання договору до 30.06.2017.

Зміст п.п. 2.2. та 4.2. свідчать про змішаний характер договору, оскільки вони передбачають передачу відповідачу матеріалів та обладнання і їх оплату за фактом поставки (п. 4.2.).

Як зазначає позивач, на виконання умов укладеного між сторонами договору про закупівлю робіт № , товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦПРОМИСТЕМА" було:

- передано відповідачу обладнання на суму 1340000,00 грн., що підтверджується наданою до матеріалів справи копією видаткової накладної № РН-0000011 від 02.03.2017;

- виконано за період з березня по травень 2017 будівельно-монтажні роботи на загальну суму 336 840,76 грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями: акту приймання виконаних будівельних робіт № 2 за березень 2017 від 31.03.2017 на суму 97118,27 грн.; акту приймання виконаних будівельних робіт № 2 за квітень 2017 від 28.04.2017 на суму 213644,15 грн.; акту приймання виконаних будівельних робіт № 2 за травень 2017 від 31.05.2017 на суму 26078,34 грн.

Вищезазначені акти та накладна підписані як з боку позивача, так і з боку відповідача уповноваженими особами без зауважень.

Таким чином, як зазначає позивач, товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦПРОМИСТЕМА" належним чином виконані взятих на себе зобов'язання щодо поставки відповідачу обумовленого сторонами та прийнятого відповідачем без заперечень обладнання та щодо виконання обумовлених сторонами робіт, проте останнім (ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" філія "УМГ "ХАРКІВТРАНСГАЗ") грошові кошти за отримане обладнання та виконані роботи не сплачені, чим порушені майнові інтереси позивача.

Як зазначає позивач та вбачається з наданих до матеріалів справи листів, позивач неодноразово звертався до відповідача з листами щодо погашення боргу, у тому числі, по договору про закупівлю робіт № 1 від 31.08.2016

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на адресу відповідача було направлено претензію № 3/12-17 від 08.12.2017.

Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, станом на дату подання позову жодних розрахунків за отримане обладнання та виконані роботи проведено не було, на претензію відповідач не відповів.

На підтвердження факту наявності заборгованості у загальному розмірі 1676840,76 грн. за спірним договором та визнання відповідачем вказаної заборгованості, позивачем до матеріалів справи надано копію акту звіряння, складеного сторонами станом на 30.11.2017.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку шляхом стягнення з відповідача основного боргу у розмір 1676840,76 грн. на яку позивачем нараховано три проценти річних за загальний період з 29.08.2017 р. по 15.06.2018 р. окремо по кожному акту та накладній у розмірі 38653,37 грн. та інфляційні збитки за загальний період з вересня 2017 р. по травень 2018 р. окремо по кожному акту та накладній у розмірі 153601,52 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Укладений учасниками процесу договір є змішаною формою договору, а саме за своєю правовою природою він є договором підряду та договором поставки обладнання, матеріалів.

Положеннями ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частиною першою статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною першою статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Колегією суддів встановлено, що позивачем на виконання вимог договору про закупівлю робіт № від 31.08.2016 поставлено та передано у власність відповідача обладнання за видатковою накладною РН-0000011 від 02.03.2017 на суму 1 340 000,00 грн. та виконано роботи за період березень травень 2017 , які були прийняті відповідачем, на загальну суму 336840,76 грн. що підтверджується актами №2 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2017, квітень 2017 та травень 2017.

Вказаний акт виконаних робіт та видаткова накладна підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та приймаються судом як належні первинні докази виконання позивачем робіт та поставки обладнання за договором про закупівлю робіт № від 31.08.2016р. на загальну суму 1676840,76 грн.

Таким чином у відповідача, внаслідок поставки обумовленого сторонами обладнання та виконання робіт, виник кореспондуючий обов'язок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.2. договору передбачені умови оплати: оплата здійснюється поетапно, протягом 180 календарних днів після підписання акту виконаних робіт по кожному етапу (форма КБ-2в, КБ-3) або за фактом поставки обладнання або матеріалів шляхом перерахування грошових коштів на рахунок підрядника.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи встановлені факти, не надання відповідачем доказів здійснення своєчасної оплати поставленого обладнання та виконаних робіт, у строки визначені п. 4.2. договору, відповідач визнається таким, що прострочив виконання взятого на себе за договором про закупівлю робіт № від 31.08.2016 зобов'язання на суму 1676840,76 грн.

В цій частині колегія суддів зазначає, що відповідач заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що строк оплати не настав, оскільки, на його думку, позивач зобов'язаний скласти окремий акт приймання - передання матеріалів, який і буде підставою їх оплати. До складення такого акту, на думку відповідача, обов'язок оплати не настає.

Колегія суддів відкидає ці заперечення, опираючись, по-перше, на приписи п. 4.2. договору, де зазначено про виникнення обов'язку оплати обладнання за фактом поставки; по-друге, на приписи ч.1 ст. 692 ЦК України, яка встановлює, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З приписами статей 13, 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи містять докази виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за договором про закупівлю робіт № від 31.08.2016 та не містять доказів в підтвердження оплати відповідачем заборгованості за поставлене обладнання та виконані роботи, що є предметом позову, при цьому учасниками справи не зазначено про існування таких доказів.

Щодо тверджень відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем матеріальних цінностей по видатковій накладній № РН-0000011 від 02.03.2017, оскільки, як зазначає відповідач, ним не було видано особі, вказаній у видатковій накладній, нотаріально посвідченої довіреності на отримання товарно матеріальних цінностей, колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що у постанові Верховного Суду України від 29 квітня 2015 року у справі № 903/679/14 (№ 3-77гс15) викладено висновок про те, що з огляду на положення ст. 692 Цивільного кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відсутність довіреності за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію, а тому твердження відповідача про те, що лише довіреність представника покупця на отримання товару є первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції з відпуску товару саме відповідачеві, є помилковим.

Крім того, в матеріалах справи міститься акт звірки взаєморозрахунків за період з 31.08.2016 по 30.11.2017, у відповідності до якого відповідачем сума боргу підтверджена.

Також в матеріалах справи містяться відповідь № 2101 вих17-1180 від 04.12.2017 відповідача на лист позивача щодо погашення заборгованості за спірним договором, в якому зазначено про те, що кошти на оплату заборгованості передбачені у фінансовому плані на 2017 рік.

Оскільки факт поставки та отримання відповідачем товару за договором є доведеним та підтвердженим належними доказами - видатковою накладною, тому у відповідача у відповідності з вимогами чинного законодавства виникло зобов'язання по оплаті отриманого товару у розмірі 1676840,76 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивачем за загальний період з вересня 2017 по травень 2018 окремо по кожному акту виконаних робіт та накладній зроблений розрахунок інфляційних втрат, сума яких складає 153601,52 грн., а також розраховано 3% річних за загальний період з 29.08.2017 по 15.06.2018 окремо по кожному акту та накладній, сума яких складає 38653,37 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегією суддів встановлено, що він відповідає вимогам чинного законодавства та відносинам, що склалися між сторонами, а тому нараховані суми інфляційних втрат та 3% річних підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" на рішення господарського суду Харківської області від 14 серпня 2018 року по справі № 922/1660/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 14 серпня 2018 року по справі № 922/1660/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 12.11.2018.

Постанова суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.М. Дучал

Суддя О.І. Склярук