СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2018 р. Справа № 922/1975/18

Cхідний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (доповідача): судді: при секретарі судового засідання: справу розглянуто в порядку письмового провадження без виклику учасників справиОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Харківська вагонна дільниця" регіональної філії "Південна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Харків
на рішення господарського суду Харківської області
від10.09.2018 року (повний текст складено 14.09.2018 року у м. Харкові)
у справі№ 922/1975/18 (суддя Хотенець П.В.)
за позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД РЕСУРС", м. Харків Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Харківська вагонна дільниця" регіональної філії "Південна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Харків
простягнення 11173,75 грн.

В С Т А Н ОВ И В:

У липні 2018 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД РЕСУРС", м. Харків (далі Позивач) з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Харківська вагонна дільниця" регіональної філії "Південна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Харків (далі Відповідач) про стягнення 11173,75 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.09.2018 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти новее, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права України, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства та дійшов помилкового висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог, оскільки Договір на поставку товару між сторонами не укладався, що суперечить приписам ч. 5 ст. 265 Господарського кодексу України, а видаткові накладні оформлені без дотримання правил двох підписів, що суперечить статутутним документам Відповідача та відповідно не мають юридичної сили.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2018р. у справі № 922/1975/18 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Харківська вагонна дільниця" регіональної філії "Південна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 10.09.2018 та встановлено строк учасникам справи до 15.11.2018 включно надати до Східного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи. Вказаною ухвалою також повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі ч.10 ст.270 цього Кодексу, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Інших клопотань від учасників справи не надходило.

За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

На адресу суду від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Зокрема, Позивач зазначив, що спірні видаткові накладні відповідають вимогам первинної бухгалтерської документації та статутним вимогам Відповідача, оскільки не перевищують 50 тисяч гривень.

Враховуючи положення ч.ч.13, 14 ст.8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

здійснення поставки товару Відповідачу та прийняття останнім поставленного товару за видатковими накладними від 22 червня 2017 року № 19013 та від 27 липня 2018 року № 22792 товару на загальну суму 10418,10 грн.;

відображення здійснених господарських операцій на загальну суму 10418,10 грн. у податковому обліку за податковою накладною від 22.06.2017р. та від 27.07.17 (а.с.29-34);

направлення Позивачем на адресу Відповідача претензій з вимогами про сплату заборгованості, докази направлення яких наявні в матеріалах справи (а.с. 15-28);

порушення Відповідачем строків оплати вартості поставленого товару.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару, у звязку з чим просив суд стягнути з Відповідача на користь Позивача суму заборгованості у розмірі 10 418,10грн., а також нарахованих на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач у суді першої інстанції не скористався правом на подання відзиву на позов.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту поставки Позивачем та отримання Відповідачем товару за спірними накладними на загальну суму 10 418,10грн. в період червня липня 2018р. та неналежного виконання Відповідачем зобов'язань щодо своєчасної оплати вартості поставленого товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як стверджує апелянт, між сторонами не укладалось Договору поставки, що суперечить приписам ч. 5 ст. 265 Господарського кодексу України, а тому вимоги Позивача є необґрунтованими. Однак, такі доводи апеляційної скарги щодо порушення судом приписів чинного законодавства спростовуються наступним.

У відповідності до норм ст. ст. 202, 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Дії сторін (поставка товару Позивачем, оплата товару Відповідачем) свідчать про виникнення між сторонами правовідносин, що випливають з Договору поставки, узгодження умов якого відповідно до закону може бути вчинено в спрощеній формі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згыдно зі статтею 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Фактичне отримання відповідачем поставленого товару підтверджується підписом представника Відповідача в графі „отримав(ла)" на видаткових накладних та засвідченням підпису представника Відповідача печаткою підприємства на іншій частині видаткових накладних, отже прийнятий Відповідачем без заперечень.

Факт отримання поставленого Позивачем товару не спростовано Відповідачем.

Таким чином, надані Позивачем в підтвердження його вимог копії видаткових накладних оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. Ці видаткові накладні та надані в обґрунтування вимог по стягненню заборгованості відповідні товарно-транспортні накладні є первинними документами у розумінні статті 9 Закону та підставою для виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Зобов'язанням, у свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Разом з тим, за приписами частини 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Перебіг строку виконання грошового зобов'язання покупцем, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару, або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої ст. 530 ЦК України до відповідних правовідносин не застосовується. При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, при цьому строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частинами першої та другої ст. 692 ЦК України.

З огляду на викладене, враховуючи те, що інший строк оплати за видатковими накладними не встановлено, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк оплати Відповідачем отриманого від Позивача товару є таким, що настав в силу приписів ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України.

Твердження апелянта стосовно необхідності підписання видаткових накладних двома представниками Відповідача, як це передбачено статутом та положенням про його філію, не звільняє його від оплати отриманого товару, оскільки наведені документи є виключно внутрішніми документами Відповідача. Крім того, належним чином засвідчені копії вказаних документів відповідачем до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, враховуючи невиконання Відповідачем зобов'язань стосовно здійснення оплати вартості поставленого товару, наявність підстав для стягнення суми основної заборгованості у розмірі 10 418,10грн., 3% річних у розмірі 3 191,81 грн. та інфляційних втрат у розмірі 563,84 грн., висновок суду першої інстанції про задоволення позову є правомірним.

З урахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 10.09.2018 у справі № 922/1975/18 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Харківська вагонна дільниця" регіональної філії "Південна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 10.09.2018 у справі № 922/1975/18 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Харківська вагонна дільниця" регіональної філії "Південна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Харків

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.11.2018р.

Головуючий (суддя - доповідач) О.В. Стойка

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя В.І. Пушай