ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.11.2018

Справа № 910/11376/18

Суддя Господарського суду міста Києва Ярмак О.М., розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний 1, )

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м.Київ, вул. Тверська, 5, )

про стягнення 18 332,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 18 332,49 грн. вартості недостачі вантажу при перевезенні за залізничними накладними № 49103138, № 49227671, № 49298417, № 49352156, № 49467939 по договору поставки № 18/139 від 27.02.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані незбереженням відповідачем під час перевезення вантажу, у зв’язку з чим позивачу заподіяні збитки у вигляді вартості втраченого вантажу (вугілля кам’яного).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв’язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу – для подання відповіді на відзив.

Також разом з позовною заявою позивачем було подано клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю “Збагачувальна фабрика “Свято-Варваринська” та витребування доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Так, у клопотанні позивач просить залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Товариство з обмеженою відповідальністю “Збагачувальна фабрика “Свято-Варваринська”, посилаючись на те, що останній є вантажовідправником концентрату вугільного, тому рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки.

Проте, суд зазначає, що встановлення чи спростування факту не вчинення відповідачем дій по збереженню вантажу, переданого йому на перевезення за накладними, жодним чином не впливає на права та обов’язки Товариства з обмеженою відповідальністю “Збагачувальна фабрика “Свято-Варваринська”. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю “Збагачувальна фабрика “Свято-Варваринська”.

27.09.2018 через канцелярію суду Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що в порушення ст.115 Статуту залізниці, позивачем не надано належних доказів отримання збитків, а саме, відсутні документи на підтвердження оплати оспорюваного вантажу.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2018 між Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ІНКОСТІЛ ГРУП” (постачальник) укладено договір №18/139, умовами якого передбачено, що постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти і оплатити вугільну продукцію виробництва філії "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська": вугільний концентрат марки К з граничними показниками якості: зола (макс) – 9,0%, волога (макс) – 10,5%, сірка (макс) – 0,8%, якщо інше не погоджено в додаткових угодах або специфікаціях.

Відповідно до Специфікацій від 27.03.2018 до договору № 18/139, сторони договору дійшли згоди у квітні 2018 поставити концентрат вугілля кам’яного для коксування марки К групи К1 0-100, всього 144 000 тонн, вартістю 971 215 488,00 грн., вантажоодержувачу – ЧАО “АКХЗ” станція “Авдіївка” Донецька ж/д, код станції: 482803, код отримувача: 7253, поштовий адрес: 86065, м. Авдіївка -4, пр. Індустріальний, 1.

У п. 3 специфікації від 27.03.2018 до договору поставки № 18/139 від 27.02.2018. зазначено, що ціна та вартість товару в гривнях вказана інформаційна, розрахована виходячи з офіційного курсу НБУ на 00-00 дати укладення Специфікації (26,304390 грн. за долар).

У п. 4 специфікації від 27.03.2018 до договору поставки № 18/139 від 27.02.2018 зазначено, що ціна товару в гривні встановлюється з еквіваленту доларової ціни товару по офіційному курсу НБУ гривні до долару на 00-00 дати поставки.

На виконання умов договору поставки, відповідно до залізничних накладних №№ 49103138, 49227671, 49298417, 49352156, 49467939, вантажовідправником – ТОВ “Збагачувальна фабрика “Свято-Варваринська” відправлено концентрат вугільний марки К у вагонах №№ 55484182 - 70,70 тон, 67848226 - 71,00 тон, 54780705 - 69,40 тон, 56139603 - 70,70 тон, ,30 тон., одержувачем вантажу є Приватне акціонерне товариство “Авдіївський коксохімічний завод”.

Після прибуття вагонів на станцію Авдіївка органом транспорту проведено комісійне переважування маси вантажу на підставі ст. 52 Статуту залізниць України та встановлена вагова нестача у спірних вагонах: у вагоні № 55484182 - 2600кг, у вагоні № 67848226 - 2000кг, у вагоні № 54780705 - 1600кг,у вагоні № 56139603 - 1650кг, у вагоні № 56968241 - 1800кг., про що станцією Авдіївка Донецької залізниці були складені: комерційні акта, а саме: № 482803/94 від 06.04.2018, № 482803/97 від 14.04.2018, № 482803/100 від 18.04.2018, № 482803/102 від 21.04.2018, № 482803/111 від 29.04.2018р.

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу з урахуванням норми природної втрати вантажу, становить 18 332,49 грн: за комерційним актом 482803/94 від 06.04.2018 (вагон №55484182) – 8 033,70 грн, за комерційним актом № 482803/97 від 14.04.2018 (вагон №67848226) – 4 254,41 грн, за комерційним актом № 482803/100 від 18.04.2018 вагон №54780705) – 1 538,56 грн, за комерційним актом № 482803/102 від 21.04.2018 (вагон №56139603) – 1 613,86 грн, за комерційним актом № 482803/111 від 29.04.2018 (вагон №56968241) – 2 891,96 грн.

Позивач зазначив, що відповідач, як перевізник, належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 18 332,49 грн., заподіяних незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничних накладних №№ 49103138, 49227671, 49298417, 49352156, 49467939.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Аналогічні положення містяться у статтях 110, 113 Статуту залізниць України.

Згідно зі ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю “Збагачувальна фабрика “Свято-Варваринська” здійснило відправлення по залізничним накладним 49103138, 49227671, 49298417, 49352156, 49467939 з концентратом вугільним марки К одержувачу - приватному акціонерному товариству “Авдіївський коксохімічний завод” з маркуванням вантажу.

Згідно даних накладних, при надходженні вагонів на станцію Авдіївка Донецької залізниці залізницею проведено комісійне переважування маси вантажу на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах 55484182, 67848226, 54780705, 56139603, 56968241 не відповідає масі, вказаній у накладних та зі слідами доступу до вантажу.

Вказані факти підтверджені комерційними актами, зокрема:

Відповідно до комерційного акту № 482803/94 по документу значиться вага: нетто 70700кг, тара 22000кг. При переважуванні виявилося: брутто 90100кг, нетто 68100кг, тара 22000кг, що менше ваги накладної на 2600кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, розрівняна, маркування поперечними борознами, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 1 люком мається поглиблення 150см*28см*60см, над 7 люком поглиблення 150см*280см*30см, маркування порушено.

Відповідно до комерційного акту № 482803/97 по документу значиться вага: нетто 71000кг, тара 22000кг. При переважуванні виявилося: брутто 91000кг, нетто 69000кг, тара 22000кг, що менше ваги накладної на 2000кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, укочена, маркування поперечними борознами, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні праворуч над 1 люком мається поглиблення 150см* 150см*30см, у місці поглиблення маркування відсутнє.

Відповідно до комерційного акту № 482803/100 по документу значиться вага: нетто 69400кг, тара 21800кг. При переважуванні виявилося: брутто 89600кг, нетто 67800кг, тара 21800кг, що менше ваги накладної на 1600кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, укочена, маркування поперечними борознами, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 1 люком мається скіс до торця 150см*280см*30см, не маркований, над 7 люками мається поглиблення 150см*280см*50см, маркування порушено.

Відповідно до комерційного акту № 482803/102 по документу значиться вага: нетто 70700кг, тара 22100кг. При переважуванні виявилося: брутто 91150кг, нетто 69050кг, тара 22100кг, що менше ваги накладної на 1650кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, укочена, маркування поперечними борознами, потоптана, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 1-2 люками мається скіс до торця 300см*280см*50см.

Відповідно до комерційного акту № 482803/111 по документу значиться вага: нетто 68300, тара 21500кг. При переважуванні виявилося: брутто 88000кг, нетто 66500кг, тара 21500кг, що менше ваги накладної на 1800кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, укочена, маркування поперечними борознами, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 1 -3 люками маркування порушено - поверхня вантажу потоптана, над 7 люком поглиблення 150см*280см*40см, у місці поглиблення маркування порушено.

При цьому, відповідачем усупереч вищевказаним положенням Закону та статті 74 Господарського процесуального кодексу України не спростовано відсутності його вини у незабезпеченні схоронності переданого йому вантажу.

Суд зазначає, що в силу положень ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України та ст.ст. 114, 115 Статуту вказані документи є належними та допустимими доказами визначення вартості вантажу.

За таких підстав, суд не приймає до уваги заперечення Відповідача щодо ненадання Позивачем належних доказів на підтвердження завданих збитків.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Всі вказані документи, які повинні бути надані одержувачем вантажу (позивачем) долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

До позовної заяви позивачем додано розрахунок вартості недостачі вантажу по кожному вагону, з урахуванням 2% норми недостачі.

Позивачем правомірно враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. “г” ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Суд перевірив правильність наданого позивачем розрахунку вартості вагової нестачі вантажу встановив, що останній проведений з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто (2%) та кількості фактичної недостачі, у зв’язку з чим сума втраченого вантажу у вагонах № № 55484182, 67848226, 54780705, 56139603, 56968241 складає 18 332,49 грн.

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав.

Відповідно до ст.ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 113 Статуту залізниць України залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Таким чином, оскільки факт порушення відповідачем правил схоронності при перевезенні вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача вартості недостачі маси вантажу у розмірі 18 332,49 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями ст.ст. 129, 238-240 ГПК України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ідентифікаційний код 00191075) 18 332 (вісімнадцять тисяч триста тридцять дві) грн. 49 коп. збитків та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору за подання позовної заяви.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 09.11.2018

Суддя О.М.Ярмак