ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" листопада 2018 р.м. Одеса справа № 916/1817/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання Бачур А.В.,

розглянувши справу № 916/1817/18

за позовом: публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (, адреса - м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, адреса листування - 61002, м. Харків, вул. Свободи, 10, e-mail: )

до відповідача: спільного українсько-індійського підприємства "Кораса" (, адреса - 65490, Одеська обл., м. Теплодар, вул. Комунальна, 4)

про розірвання договору та стягнення заборгованості

за участю представників:

від позивача: Прокофєва Л.В., довіреність в матеріалах справи;

від відповідача: не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

ВСТАНОВИВ:

28.08.2018 року публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (ПАТ "УкрСиббанк") звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № 1963/18) до спільного українсько-індійського підприємства "Кораса" (СП „Кораса") про:

- розірвання договору № 3 про спільне утримання адміністративного будинку, укладеного 01.05.2013 року між публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та спільним українсько-індійським підприємством "Кораса";

- стягнення з спільного українсько-індійського підприємства "Кораса" суми заборгованості за договором № 3 про спільне утримання адміністративного будинку від 01.05.2013 року у розмірі 4 541,32 грн., з яких: заборгованість за комунальні послуги -

3 892,55 грн., пеня - 497,03 грн., інфляційні втрати - 97,61 грн., 3 % річних - 54,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач з червня 2016 року всупереч положень договору № 3 про спільне утримання адміністративного будинку від 01.05.2013 року не відшкодовує витрати на обслуговування та утримання будівлі і прибудинкової території. Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду на підставі ст.ст. 509, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 651 ЦК України та ст.193 ГК України.

Ухвалою суду від 19.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1817/18; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін призначено на 17.10.2018 року.

В судовому засіданні 17.10.2018 року судом була оголошена протокольна ухвала відкладення судового засідання на 14.11.2018 року.

У судовому засіданні представник позивача - ПАТ "УкрСиббанк" - Прокофєва Л.В. позовні вимоги підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити.

Представник відповідача - спільного українсько-індійського підприємства "Кораса" до судового засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

До повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Всі ухвали суду по справі № 916/1817/18, зокрема про відкриття провадження у справі від 19.09.2018 року (а.с. 1-2) та про відкладення розгляду справи від 17.10.2018 року направлялись учасникам справи в порядку, визначеному положеннями Господарського процесуального кодексу України, зокрема відповідачу, за адресою, вказаною в позовній заяві (65490, Одеська область, м. Тепло дар, вул. Комунальна, 4, яка є його місцезнаходженням, що підтверджується Витягом в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), про що свідчить відтиск штампу вихідної кореспонденції на зворотньому боці другої сторінки цих ухвал з зазначенням адреси відповідача, рекомендованим листом з повідомленням про вручення з позначкою на конверті „Судова повістка".

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідач по справі отримав 26.09.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 918, яке одержано судом 09.10.2018 року (а.с. 80).

08.11.2018 року на адресу господарського суду Одеської області повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 318 з відміткою відділення поштового зв'язку Укрпошта - "за закінченням строку зберігання", з ухвалою суду про відкладення судового засідання від 17.10.2018 року на 14.11.2018 року о 12:30 год. (а.с. 85-87).

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Також суд звертає увагу, що положеннями ч. 7 ст. 120 ГПК України визначено, що учасники судового засідання зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою в вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за відповідною адресою не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв'язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду у справі № 910/15442/17 від 16.05.2018 року).

Також необхідно зазначити, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 17.10.2018 року було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/77149192), а тому відповідач, обізнаний про розгляд справи № 916/1817/18, міг ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Оскільки відповідач по справі, отримавши ухвалу суду про відкриття провадження у справі не надав суду відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, суд в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 01.05.2013 року між ПАТ "УкрСиббанк" та спільним українсько-індійським підприємством "Кораса" укладено договір №3 про спільне утримання адміністративного будинку /а.с. 12-23/.

Відповідними розділами договору сторони узгодили предмет договору, обов'язки сторін, права сторін, відповідальність сторін і вирішення спорів, конфіденційність, обставини непереборної сили, інші умови, термін дії даного договору.

Відповідно до п. 1.1 договору позивач та відповідач є співвласниками адміністративного будинку за адресою: м. Полтава, вул. Пушкіна, 45. Позивач забезпечує обслуговування цієї будівлі, в т.ч. місць загального користування, а також забезпечує утримання прибудинкової території адміністративної будівлі, а відповідач бере участь у відшкодуванні позивачу витрат на обслуговування та утримання будівлі і прибудинкових територій.

Загальна площа приміщень, що займає відповідач в адміністративному будинку складає 15,0 кв.м., в загальному користуванні - 2,3 кв.м. загальної площі приміщення.

Згідно п.2.1. договору позивач зобов'язувався та проводив весь комплекс робіт по утриманню адміністративної будівлі, прибиранню місць загального користування та прибудинкової території, вів щомісячний облік комунальних витрат по утриманню адміністративної будівлі та своєчасно розраховувався з відповідними комунальними службами за надані послуги і розподіляв витрати по теплопостачанню та вивозу побутових відходів пропорційно площі, яку займає відповідач із врахуванням окремого обліку витрат відповідача по енерго- та водоспоживанню.

Пунктом 2.2.1 договору передбачено, що за виконання робіт, передбачених п.1.1 даного договору, відповідач зобов'язаний щомісяця перераховувати на рахунок позивача кошти згідно додатку-1, який є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.2.2 відповідач зобов'язаний не пізніше 25 числа кожного місяця наступного за розрахунковим вносити оплату на рахунок позивача згідно наданого рахунку(ків) - акту(ів) наданих послуг за послуги, які передбачені даним договором. При несвоєчасному внесенні платежів сплачувати пеню із розрахунку 10% від несплаченої суми за кожен день прострочки.

Положеннями п. 8.1. договору врегульовано, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє по 31.12.2013 року. Якщо за 20 діб до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не вимагатиме припинення його дії, термін дії договору вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах.

Таким чином, враховуючи положення п. 8.1. договору, строк дії договору встановлено по 31.12.2018 року.

02.06.2014 року укладено договір про зміни до договору №3 про спільне утримання адміністративного будинку від 01.05.2013 року, яким внесено зміни в п.1 додатку № 1 до договору (а.с. 15).

01.07.2014 року укладено договір про зміни до договору №3 про спільне утримання адміністративного будинку від 01.05.2013 року, яким в новій редакції викладений додаток № 1 до договору (а.с. 16).

01.07.2015 року укладено договір про зміни №3 до договору №3 про спільне утримання адміністративного будинку від 01.05.2013 року, яким в новій редакції викладений п.2.2.1 договору (а.с. 18).

Відповідач порушує умови договору та не відшкодовує позивачу витрати на обслуговування та утримання будівлі і прибудинкових територій. Вказана обставина підтверджується рішенням господарського суду Одеської області від 04.09.2017 року у справі № 916/1461/17, яким стягнуто з спільного українсько-індійського підприємства "Кораса" на користь ПАТ "УкрСиббанк" 3230,66грн. - основної заборгованості, 271,98грн. - пені, 33,50грн.- 3% річних, 193,04грн. - індексу інфляції та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. (а.с. 60-61).

Судом встановлено, що станом на 31.07.2018 року сума основного боргу відповідача перед позивачем за договором складає 3 892,55 грн., що підтверджується копіями рахунків-актів наданих послуг за договором №3 від 01.05.2013 року за період з травня 2017 року по липень 2018 року та доказами їх направлення (а.с. 24-59).

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено існування заборгованості відповідача, у зв'язку з чим позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 3 892,55 грн. є обґрунтованою та підлягає судом задоволенню.

Стосовно позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" про стягнення пені у розмірі 497,03 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно до п.2.2.2 відповідач зобов'язаний не пізніше 25 числа кожного місяця наступного за розрахунковим вносити оплату на рахунок позивача згідно наданого рахунку(ків)-акту(ів) наданих послуг за послуги, які передбачені даним Договором. При несвоєчасному внесенні платежів сплачувати пеню із розрахунку 10% від несплаченої суми за кожен день прострочки.

Враховуючи, що розмір пені 10% від несплаченої суми за кожен день прострочки більший ніж подвійна облікова ставка НБУ, то за основу при розрахунку пені позивачем взято подвійну облікову ставку НБУ

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що позивачем вірно здійснено розрахунок пені у розмірі 497,03 грн., який підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" про стягнення інфляційних втрат у розмірі 97,61 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 54,13 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних, суд зазначає, що позивачем вірно здійснено розрахунок, які підлягають задоволенню.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки відповідачем всупереч положень ч. 1 ст. 74 ГПК України не надано доказів сплати боргу та доказів на спростування позовних вимог в частині стягнення коштів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" в цій частині підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Стосовно позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" про розірвання договору, суд зазначає наступне.

Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В обґрунтування позовних вимог в цій частині позивач зазначає, що невиконання зобов'язання відповідачем з оплати послуг протягом тривалого часу є істотним порушенням договору, у зв'язку із чим на думку позивача наявні підстави для розірвання договору.

Суд звертає увагу, що визначаючи істотність порушення договору, суд має виходити з того, що як підставу для розірвання договору на вимогу однієї сторони закон передбачає не тільки факт порушення умов договору другою стороною, а й обов'язково наявність шкоди, завданої потерпілій стороні цим порушенням.

Між тим сам по собі факт наявності шкоди і навіть її значний розмір ще не дає права визнати таке порушення істотним у розумінні ст. 651 ЦК України. У цьому разі вирішальне значення має не розмір шкоди як такий, а те чи є дійсно істотною різниця між тим, на що вправі була розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Факт порушення договору і його істотний характер має бути доведений стороною, яка посилається на істотність порушення.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, розглядаючи справу за правилами ч. 1 ст. 14 ГПК України, тобто на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" в частині розірвання договору, так як судом встановлено факт порушення відповідачем умов договору, що має істотний характер в силу системності порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором та тривалого часу цих порушень.

З урахуванням вказаного, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" підлягають задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при пред'явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 3524,00 грн., що вбачається із платіжного доручення № від 31.07.2018 року (а.с. 8) та № від 21.0.82018 року (а.с. 9).

Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" у повному обсязі, судовий збір у розмірі 3524,00 грн. підлягає стягненню з відповідача спільного українсько-індійського підприємства "Кораса".

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241, 248-252 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" - задовольнити у повному обсязі.

2. Договір № 3 про спільне утримання адміністративного будинку, укладений 01.05.2013 року між публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та спільним українсько-індійським підприємством "Кораса" - розірвати.

3. Стягнути з спільного українсько-індійського підприємства "Кораса" /, адреса - 65490, Одеська обл., м. Теплодар, вул. Комунальна, 4/ на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" /, адреса - м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, адреса листування - 61002, м. Харків, вул. Свободи, 10, e-mail: / заборгованість за договором № 3 про спільне утримання адміністративного будинку від 01.05.2013 року у розмірі 4 541,32 грн. /чотири тисяч п'ятсот сорок одна гривня 32 копійки/, з яких: заборгованість за комунальні послуги - 3 892,55 грн., пеня - 497,03 грн., інфляція - 97,61 грн., 3 % річних - 54,13 грн.

4. Стягнути з спільного українсько-індійського підприємства "Кораса" /, адреса - 65490, Одеська обл., м. Теплодар, вул. Комунальна, 4/ на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" /, адреса - м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, адреса листування - 61002, м. Харків, вул. Свободи, 10, e-mail: / судовий збір у розмірі 3 524,00 грн. /три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні 00 копійок/.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 листопада 2018 р.

Суддя Н.Д. Петренко