ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018м. ДніпроСправа № 904/6273/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е. за участю секретаря судового засідання Сироти М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства Національної атомної енергенеруючої компанії "Енергоатом", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення штрафу у розмірі 545 216,65 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю №129/10 від 20.08.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2, представник за довіреністю №б/н від 01.06.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" (далі - відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 545 216, 65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки продукції №53-129-01-16-00659 від 12.03.2016, укладеного між сторонами, в частині своєчасної поставки продукції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2017 у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що позивачем пропущено строк позовної давності, визначений п.1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.09.2017 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2017 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2018 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.09.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2017 у справі № 904/6273/17 скасовано.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2018 справу № 904/6273/17 передано на розгляд судді Петренко Н.Е.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2018 справу прийнято до провадження суддею Петренко Н.Е., розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 11.09.2018.

10.09.2018 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з участю у судовому засіданні в Господарському суді м. Києва.

11.09.2018 від позивача до суду надійшли письмові пояснення по справі з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 16.04.2018 у справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2018 відкладено підготовче судове засідання на 09.10.2018.

08.10.2018 від відповідача до суду надійшли письмові пояснення.

22.10.2018 від відповідача до суду надійшли письмові пояснення.

25.10.2018 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті в засіданні на 14.11.2018.

В судовому засіданні 14.11.2018 представники сторін підтримали обрані правові позиції.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2016р. між Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (далі Позивач/Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД КОММОДІТІ" (далі Відповідач/Постачальник) було укладено договір поставки № 53-129-01-16-00659 (далі - Договір).

Строк поставки продукції зазначений в специфікації (пункт 5.1. договору) і складає 60 днів з моменту укладення - до 12.05.2016 року (а.с.16-18).

Згідно п. 6.3.1 Договору Постачальник зобовязаний забезпечити поставку Продукції у строки, встановлені договором.

Відповідно до п. 7.5 Договору у разі односторонньої відмови Постачальника від виконання своїх зобовязань по Договору, він зобовязаний сплатити Покупцю штраф у розмірі 20% суми Договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 року (п. 10.1. договору).

Відповідач взяті на себе зобовязання з поставки продукції не виконав, таким чином строк прострочення почав свій перебіг з 12.05.2016 р.

Позивач у позовній заяві посилався на лист від 01.06.2016 року № 01-06/16-18 стверджує, що Відповідач даним листом повідомив про неможливість здійснення поставки продукції та в односторонньому порядку відмовився від виконання умов Договору (а.с. 19).

Як вже було вищезазначено пунктом 7.5 Договору передбачено, що у разі односторонньої відмови Постачальника від виконання своїх зобовязань по Договору, Постачальник зобовязаний сплатити Покупцю штраф у розмірі 20% суми Договору.

Позивач на підставі п. 7.5 Договору нарахував Відповідачу штраф у розмірі 20% суми Договору, що становить 545 216, 65 грн., що є причиною виникнення спору.

Проте, починаючи з 01.04.2016 року (а.с. 53)посилаючись на зростання курсу долара, і рівня середньооптових цін на бензин до 19 250, 00 грн. і 19 930 грн. на бензин А-92, Є-3, А-95, Є-3 відповідно, відповідач запропонував підвищити ціну договору, з приводу чого укласти додаткову угоду (а.с. 54).

11.04.2016 року позивач відмовився від пропозиції (а.с.156).

11.04.2016 року відповідач пропонує збільшити ціни хоч на 10% (а.с. 57-58).

18.04.2016 року позивач не погоджує пропозицію (а.с. 59).

10.05.2016 року відповідач пропонує новий клас бензину А-92 і А-95 Є-4 з підвищеними цінами 22 100,00 грн. і 22 900, 00 грн. за тону (з ПДВ) відповідно.

20.05.2016 року позивач погоджує поставку без збільшення вартості (а.с. 92). Тобто, фактично відмовляє у підвищенні ціни.

Позивач наголошує на тому, що пропуску строку позовної давності не відбулось.

Порушення Відповідачем строку поставки 12.05.2016 не свідчило про його односторонню відмову від виконання зобов'язання. Згідно ст. 631 строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Отже, Відповідач міг здійснити поставку продукції у будь-який час, а Позивач був зобов'язаний прийняти її впродовж строку дії Договору.

За обставинами справи, станом на 12.05.2016 Позивач взагалі не міг бути обізнаний, що Відповідач відмовиться від виконання зобов'язання за Договором, оскільки лист №01-06/16-18, який свідчить про таку відмову, датований 01.06.2016. Таким чином, станом на 12.05.2016, права на застосування штрафу згідно п. 7.5 Договору у Позивача не могло виникнути, оскільки кому не було відомо, чи виконає Відповідач зобов'язання з постачання після спливу кінцевого строку поставки. Лише з отриманням листа від 01.06.2016 №01-06/16-18 позивачу стало відомо, що Відповідач не має наміру поставляти продукцію, яка є предметом Договору, та пропонує припинити зобов'язання за Договором.

Отже, порушення права Позивача відбулось 01.01.2017 р., оскільки станом на 11.12.2016 фактом невиконання зобов'язання з поставки Відповідач підтвердив свою відмову, зазначену у листі від 01.06.2016 р.

Таким чином позивач вважає, що перебіг строку позовної давності щодо стягнення штрафу, передбаченого п. 5 Договору, розпочався 01.01.2017 р., і саме з цього моменту у позивача з'явились безперечні підстави для подання цього позову.

Відповідач у письмових поясненнях заперечував проти позовних вимог з таких підстав.

Як стверджує відповідач, що чинним законодавством України не передбачено право постачальника на односторонню відмову від виконання зобовязань у випадку неможливості виконання умов договору.

Також, відповідач вважає, що відсутнє право на односторонню відмову від договору №53-129-0-16-00659 від 12.03.2016 року, оскільки таке право відповідача не передбачено ані договором, ані положеннями цивільного законодавства, таким чином Відповідач позбавлений і можливості реалізації такого права у відповідності з положеннями ст. 13 Цивільного кодексу України, з огляду на його відсутність

Окрім цього, відповідач погоджується з позицією Верховного суду щодо виникнення у Позивача права на нарахування пені у зв'язку з простроченням відповідачем своєчасної поставки товару, як належних правових наслідків, передбачених договором.

Враховуючи викладене, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог Позивача у зв'язку з відсутністю факту односторонньої відмови від договору, оскільки таке твердження позивача суперечить обставинам справи.

В свою чергу, позивач у додаткових поясненнях не погоджується з аргументами відповідача, вважає їх хибними та безпідставними, враховуючи наступне.

Дійсно, відповідно до ст. 525 ЦКУ одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, за відсутності у Відповідача такого права, він фактично відмовився без згоди на те Позивача, виконувати зобов'язання з поставки на умовах, визначених Договором.

Відповідач підтвердив, що він не виконав зобов'язання з поставки за договором у повному обсязі, отже порушив зобов'язання за Договором.

Позивач вважає, що порушення зобов'язання не може бути формою здійснення права, оскільки це суперечить нормам цивільного права; відповідальність настає саме за порушення зобов'язання, а не за реалізацію права, тому ці доводи Відповідача є безпідставними.

У листі від 01.06.2016 №01-06/16-18 Відповідач повідомляє, що виконання зобов'язання є неможливим, просить припинити договірні відносини, тобто з листа вбачається, що Відповідач відмовляється виконувати зобов'язання.

Оскільки Відповідач не виконав зобов'язання станом на дату закінчення строку дії договору, враховуючи його намір не виконувати зобов'язання, відображений у листі від 01.06.2016 №01-06/16-18, ця бездіяльність Відповідача є фактичною відмовою від зобов'язання, яка не була погоджена з боку Позивача, тобто односторонньою відмовою.

Враховуючи, що за Договором наявний факт невиконання зобов'язання, тобто обставина порушення зобов'язання Відповідачем, а умовами п. 7.5 встановлений певний захід відповідальності саме за порушення зобов'язання, яке відбувається у вигляді односторонньої відмови від зобов'язання. Позивач вважає правомірним застосування штрафу за п. 7.5 саме за відсутності у Відповідача права на односторонню відмову.

Щодо доводів Відповідача, що це є простроченням зобов'язання та він має внести відповідальність за п. 7.2 Договору, дійсно, Позивач мав право скористатися цією умовою та стягнути пеню за п. 7.2, проте, це не є предметом розгляду цього спору та не спростовує того, що має місце при цьому все ж таки факт невиконання зобов'язання, яке є наслідком односторонньої відмови Відповідача виконувати свій договірний обов'язок, а також не спростовує того, що Позивач має право скористатися п. 7.5 Договору.

При цьому, Позивач посилається на те, що «погоджується з позицією Верховного суду щодо виникнення у Позивача права на нарахування пені у зв'язку з простроченням Відповідачем своєчасної поставки товару, як належних правових наслідків, передбачених договором».

Тобто, позиція Верховного суду розмежовує різні підстави порушення права Позивача та види відповідальності за Договором, яку має нести Відповідач на підставі п. 7.2 та на підставі п. 7.5 Договору, а також визначив, що існують різні моменти виникнення підстав для застосування відповідальності за п. 7.2 та за п. 7.5 Договору та моменти, коли відбулось порушення того чи іншого права Позивача.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що спір у справі виник з правовідносин, врегульованих сторонами у договорі поставки продукції №53-129-01-16-00659 від 12.03.2016, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань з поставки визначеного таким договором товару.

Відповідно до ст. 509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

За змістом ст. ст. 525, 526 цього Кодексу зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Окремим видом зобовязання є договір поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін ( ч. 2 ст. 712 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обовязків. Тобто з укладенням такого договору продавець приймає на себе обовязок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобовязаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача штрафу за односторонню відмову виконати свої зобов'язання з поставки продукції за договором.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12 березня 2016 року між Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (далі Позивач/Покупець, ДП "НАЕК "Енергоатом") та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД КОММОДІТІ" (далі Відповідач/Постачальник, ТОВ "Трейд Коммодіті") укладено договір поставки № 53-129-01-16-00659 (далі - Договір).

Постачальник зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, поставити бензини автомобільні (далі - продукція) для ВП ЮУАЕС ДП НАЕК Енергоатом, а Покупець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію (п. 1.1 договору).

Найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціни і строки поставки зазначені в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору (пункт 1.2 договору).

Сума Договору складає 2 726 083, 26 грн у т.ч. ПДВ 20% - 454 347, 21 грн (п.3.1 Договору).

Строк поставки продукції зазначений в специфікації (пункт 5.1 договору) і складає 60 днів з моменту укладення - до 12.05.2016.

У пункті 5.2 договору сторони погодили, що поставка продукції згідно з Специфікацією здійснюється залізничним та автомобільним транспортом на умовах DDP ВП ЮУАЕС ДП НАЕК Енергоатом згідно з Інкотермс 2000. Датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача (п. 5.4 договору).

Згідно з п. 6.3.1 договору постачальник зобовязаний забезпечити поставку продукції у строки, встановлені договором.

Відповідно до п. 7.5 договору у разі односторонньої відмови постачальника від виконання своїх зобовязань по договору, він зобовязаний сплатити покупцю штраф у розмірі 20% суми договору.

Стягнення штрафу на підставі п.7.5 договору і є предметом спору у цій справі.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 (п. 10.1 договору).

Поставка продукції за договором повинна була бути здійснена відповідачем до 12.05.2016 (п.2.4.5 постанови).

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Тобто, не здійснивши поставку спірної продукції позивачеві до 12.05.2016, відповідач не виконав взяте на себе зобовязання у строк, визначений договором. Відтак, з 13.05.2016 вважається таким, що прострочив виконання зобовязання.

Водночас серед прав постачальника (ТОВ "Трейд Комодіті"), визначених у п.6.4 договору, відсутнє право на одностороннє розірвання договору чи односторонню відмову від виконання своїх зобов'язань за договором, що цілком узгоджується з приписами зазначених вище статей 625, 626 ЦК України.

Зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

За загальним правилом зобовязання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України, ст. 202 ГК України). Ці підстави наведено у ст. ст. 599 601, 604 609 ЦК України.

Відповідно до п.6.2.1 договору позивач був наділений правом розірвати договір у разі невиконання зобов'язань постачальником, повідомивши про це останнього не менш ніж за 20 календарних днів. Проте матеріали справи доказів такого повідомлення не містять.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу (ст. 260 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частинами 3-5 статті 267, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Надаючи оцінку листуванню сторін з квітня по травень 2016 суд зазначає наступне.

Посилаючись на зростання курсу долара і рівня середньооптових цін на бензин А-92, Є-3, А-95, Є-3, відповідач пропонував позивачу підвищити ціну договору шляхом укладення додаткової угоди. Проте позивач від пропозиції відмовився.

11 квітня 2016 року відповідач пропонував збільшити ціну хоч на 10%, проте і ця пропозиція позивачем не погоджена.

10 травня 2016 року відповідач запропонував новий клас бензину А-92 і А-95 Є-4 з підвищеними цінами 22 100,00 грн і 22 900, 00 грн за тонну (з ПДВ) відповідно.

20 травня 2016 року позивач погодив поставку без збільшення вартості. Тобто, фактично відмовив у підвищенні ціни.

Вищезазначене листування сторін у період квітня-травня 2016 року не свідчить про односторонню відмову ТОВ "Трейд Коммодіті" від виконання зобов'язань за договором, оскільки, починаючи з 12.05.2016 позивач міг достеменно усвідомити лише одну обставину - факт прострочення виконання зобов'язання зі сторони постачальника.

Твердження відповідача, щодо порушення строків позовної давності, викладені у відзиві на позовну заяву (арк. с 75-78, Том №1), суд вважає необґрунтованим, оскільки з 13.05.2016 розпочався перебіг строку позовної давності для стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язання за договором, розмір якої погоджений сторонами у п.7.2 договору, а не перебіг строку позовної давності щодо стягнення штрафу за односторонню відмову від виконання зобов'язань за договором згідно з п.7.5 Договору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 124, 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ) в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства Національної атомної енергенеруючої компанії "Енергоатом" (01032, м. Київ, Жилянська, 108, літ. А; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" (51900, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, пр. Аношкіна, б. 80/1, кв. 24, 41, 42; ) про стягнення штрафу у розмірі 545 216,65 грн. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" (51900, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, пр. Аношкіна, б. 80/1, кв. 24, 41, 42; ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ) в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства Національної атомної енергенеруючої компанії "Енергоатом" (01032, м. Київ, Жилянська, 108, літ. А; ) штраф у розмірі 545 216,65 грн. (пятсот сорок пять тисяч двісті шістнадцять грн. 65 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 178,25 грн. (вісім тисяч сто сімдесят вісім грн. 25 коп).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ) в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства Національної атомної енергенеруючої компанії "Енергоатом" (01032, м. Київ, Жилянська, 108, літ. А; ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" (51900, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, пр. Аношкіна, б. 80/1, кв. 24, 41, 42; ).

Повний текст рішення складено 16.11.2018.

Суддя ОСОБА_3