ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2018 р. Справа№ 910/6732/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н від 03.09.2018 (вх. №09.1-04.1/442/18 від 18.10.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю «Артмакс Інжиніринг» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2018

у справі № 910/6732/18 (суддя - Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Артмакс-Інжиніринг»

до Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України»

про стягнення 590 130, 48 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача - Данилевич Д.О.; ордер серія ЛВ №006220 від 06.11.2018

від відповідача - Бурвікова І.Ю.; довіреність № 01-23/94 від 09.07.2018

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Артмакс Інжиніринг» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про стягнення 590 130, 48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 73-67/4 від 29.03.2017 в частини повної оплати вартості наданих послуг, а тому, на переконання позивача, за ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» рахується заборгованість, на яку нараховано пеню, інфляційні та річні.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.07.2018 (повний текст складено 13.08.2018) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, з посиланням на приписи ст. ст. 509, 526, 527, 626-629, 837, 846, 854, 857 ЦК України, ст. 193 ГК України та відсутності документального підтвердження виконання позивачем в повному обсязі послуг згідно умов договору, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Артмакс Інжиніринг», 03.09.2018 подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу б/н від 03.09.2018, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/6732/18 від 23.07.2018 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Так, позивач зазначає, що місцевим господарським судом не вірно було надано юридичну оцінку правовідносинам сторін, оскільки укладений між сторонами договір має ознаки правочину про надання послуг, а не підряду. Також апелянт зауважує, що згідно акту наданих послуг № 11 від 20.12.2017 у відповідача відсутні будь-які зауваження щодо обсягу наданих послуг.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 колегією суддів у складі: головуючого судді Коротун О.М., суддів: Майданевич А.Г., Сулім В.В., відкрито апеляційне провадження у справі №910/6732/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Артмакс Інжиніринг» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2018 у справі №910/6732/18. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 09.10.2018. Розгляд справи призначено на 12.11.2018.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

За актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу №910/6732/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

08.10.2018 до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив №01-8/2830 від 01.10.2018 на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Артмакс Інжиніринг», який згідно Акту прийняття-передачі додаткових документів до апеляційної скарги від 09.10.2018 передано до Північного апеляційного господарського суду.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу відповідач вказує на те, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування, на переконання відповідача, відсутні. Також відповідач зазначає, що місцевим господарським судом вірно було встановлено обставини щодо виконання позивачем умов договору на загальну суму 1 366 302,00 грн, що підтверджується актом наданих послуг № 11 від 20.12.2017.

17.10.2018 до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в яких сторона вказує на неправомірність доводів відповідача щодо суми виконаних позивачем послуг, які в дійсності відповідають загальній вартості послуг, а також посилаючись на приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України зазначає про встановлення цих обставин в рішенні Господарського суду Львівської області від 05.07.2018, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.09.2018, у справі № 914/226/18.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2018 справа та апеляційна скарга б/н від 03.09.2018 (вх. №09.1-04.1/442/18 від 18.10.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю «Артмакс Інжиніринг» передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів: Мальченко А.О., Дикунської С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 справу №910/6732/18 прийнято до провадження визначеним складом суду, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Артмакс Інжиніринг», розгляд справи призначено на 07.11.2018. Встановлено сторонам строк на подання клопотань, пояснень, тощо.

02.11.2018 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів, зокрема, рішення Господарського суду Львівської області від 05.07.2018 у справі № 914/226/18, а також постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у названій справі. В обґрунтування причин неможливості представлення вказаних судових рішень в суді першої інстанції заявник посилається на те, що рішення було оскаржено до суду апеляційної інстанції, а тому не набрало законної сили, тоді як, постанова прийнята апеляційним господарським судом вже після ухвалення рішення у даній справі.

Судова колегія розглянувши подане позивачем клопотання встановила, що оскільки неможливість подання вищенаведених судових рішень під час розгляду справи в суді першої інстанції об'єктивно не залажали від позивача, клопотання позивача підлягає задоволенню, а вказані докази, в порядку ч. 3 ст. 269 ГПК України, прийняттю до розгляду апеляційною інстанцією.

Представник позивача в судовому засіданні 07.11.2018 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2018 у даній справі скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.11.2018 заперечив проти доводів апелянта та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

29.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Артмакс Інжиніринг» (виконавець за договором, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (замовник за договором, відповідач у справі) укладено договір №73-67/4 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов'язується, у зумовлений термін, забезпечити килимовим покриттям павільйон №1, (встановлення, обслуговування, демонтаж) для Пісенного конкурсу Євробачення 2017, за адресою м. Київ, Броварський пр-т., 15 (39530000-6 килимові покриття, килимки та килими) (послуги), а замовник зобов'язується прийняти послуги і сплатити за них певну грошову суму.

Згідно п. 1.2. договору предметом договору є надання послуг визначених виконавцем та замовником у специфікації, із зазначенням номенклатури, найменування та кількості, ціни за одиницю.

У п. 3.1. договору зазначено, що обсяг послуг, одиниці вимірювання, їх часткове співвідношення визначаються специфікацією за згодою сторін.

Відповідно до п. 3.2. договору специфікація, після погодження сторонами, є невід'ємною частиною до цього договору.

Надання послуг здійснюється на умовах та в строки визначені та затверджені сторонами у специфікації (п. 4.1. договору).

Згідно п. 4.2. договору надання послуг здійснюється за адресою: м. Київ, Броварський пр-т., 15, Міжнародний Виставковий Центр.

У п. 7.1. договору сторони погодили, що загальна вартість послуг за цим договором становить 2 350 000,00 грн, в тому числі ПДВ 391 666, 67 грн.

29.03.2017 сторони погодили та підписали специфікацію, яка є додатком №1 до договору, відповідно до якої сторони погодили статті витрат: покриття килимове у кількості 10 500 кв.м., вартістю 2 028 600, 00 грн з ПДВ, скотч двосторонній у кількості 10 500 кв.м., вартістю 126 000, 00 грн з ПДВ, транспортні витрати у кількості 2 шт., вартістю 6 400, 00 грн з ПДВ, витрати на монтаж/демонтаж у кількості 10 500 кв.м., вартістю 189 000, 00 грн з ПДВ. Загальна вартість послуг становить 2 350 000, 00 грн, в тому числі ПДВ 391 666, 67 грн.

Відповідно до п. 8.1. договору замовник сплачує виконавцю передплату у розмірі 80% вартості послуг зазначеної у п. 7.1. цього договору шляхом перерахування передплати на рахунок виконавця протягом 5 (п'яти ) робочих днів після підписання даного договору та 20% вартості послуг протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання уповноваженими представниками сторін Акту прийому - передачі наданих послуг та Акту прийому - передачі матеріальних цінностей в обсягах визначених цим договором.

У п. 8.2. договору зазначено, що Акт прийому - передачі наданих послуг та Акт прийому-передачі матеріальних цінностей підписуються одночасно, після демонтажу та доставки демонтованого, бувшого у використанні, килимового покриття за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 42.

У п. 9.3. договору сторони погодили, що у разі несплати вартості послуг замовником у термін, встановлений розділом 8 цього договору, на вимогу виконавця замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої частини послуг за кожний день прострочення.

Даний договір набуває юридичної сили з моменту його підписання сторонами та діє до 31 травня 2017 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 11.1. договору).

Публічним акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на виконання умов договору перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «Артмакс Інжиніринг» передплату в сумі 1 880 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2 від 03.04.2017 (а.с. 19 том І).

ТОВ «Артмакс Інжиніринг» звернувся до ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» з листом №01/20170530 від 30.05.2017, в якому просив підписати Акт надання послуг на суму 2 350 000, 00 грн (а.с. 23-24 том І).

Згідно представлених позивачем документів, ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» подано ТОВ «Артмакс Інжиніринг» пропозицію щодо укладення додаткової угоди про зміну ціни договору, яка не була підписана позивачем (а.с. 25 том І).

22.08.2017 Державною аудиторською службою України проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» щодо використання бюджетних та інших коштів, виділених на підготовку та проведення пісенного конкурсу «Євробачення-2017» за період з 01.01.2016 по 01.08.2017, за результати якої складено Акт № 03-21/9 (а.с. 69-72 том І).

02.08.2017 Західний офіс Держаудитслужби надав Довідку № 03-01-35/16 зустрічної звірки в ТОВ «Артмакс Інжиніринг» щодо документального підтвердження виду, обсягу, якості операцій та розрахунків з ПАТ "НСТУ" в межах підготовки та проведення пісенного конкурсу "Євробачення-2017" за період з 01.10.2016 по 01.08.2017 (а.с. 73-78 том І).

Вищенаведеними перевірками встановлено, що з надання послуг за договором №73-67/4 від 29.03.2017 прибуток позивача не планувався, а фактично позивач передбачив його отримання в розмірі 773 180, 77 грн.

29.09.2017 сторонами підписано Акт приймання-передачі матеріальних цінностей №22-1 на суму 1 172 080,00 грн без ПДВ (а.с. 67 том І).

20.12.2017 сторонами підписано Акт надання послуг №11 на суму 1 366 302,00 грн., з змісту якого вбачається, що позивач надав, а відповідач прийняв без заперечень та зауважень послуги за договором №73-67/4 від 29.03.2017, на загальну суму 1 366 302,00 грн.

Вищенаведений акт підписаний позивачем із запереченнями.

Спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що відповідач вартість послуг, визначених умовами договору оплатив не в повному обсязі, а тому, на переконання позивача, за ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» рахується заборгованість в сумі 470 000, 00 грн, за прострочення якої нараховано 59 966, 85 грн пені, 13 636, 44 грн, 3% річних, 46 527, 19 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 173 ГК України, що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Дослідивши зміст договору №73-67/4 від 29.03.2017, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Артмакс Інжиніринг» (позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (відповідач у справі), колегія суддів дійшла висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що особливою ознакою договорів про надання послуг, є його об'єкт, який має нематеріальний характер, тобто предметом послуги є не сам результат певних дій/робіт, а самі дії, які до нього призвели, в той час як за договором підряду його предметом є саме конкретний матеріальний результат, який може полягати у створенні речі, її заміні, відновленні, а не дії виконавця. Враховуючи умови укладеного між сторонами договору, апеляційний господарський суд погоджується з доводами апелянта про те, що місцевим господарським судом надано невірну юридичну оцінку правовідносинам сторонам, що випливають із договору №73-67/4 від 29.03.2017.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Сторонами правочину узгоджено, що замовник сплачує виконавцю 20% вартості послуг протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання уповноваженими представниками сторін Акту прийому - передачі наданих послуг та Акту прийому - передачі матеріальних цінностей в обсягах визначених цим договором.

Вирішуючи спір у даній справі, місцевий господарський суд вірно встановив, що позивач на виконання умов договору надав, а відповідач прийняв роботи згідно Акту наданих послуг №11 від 20.12.2017 на загальну суму 1 366 302,00 грн.

Вказаний акт підписаний позивачем із зауваженнями в частині вартості ціни, претензій щодо обсягу наданих послуг відповідачем не наведено. Отже, вказаний первинний бухгалтерський документ підтверджує факт здійснення господарської операції та досягнення між сторонами згоди щодо обсягу наданих послуг, проте, як вірно зауважив суд першої інстанції, не в частині вартості таких послуг.

Так, позивач, наполягаючи на задоволенні позову, вказує на те, що підписання акту наданих послуг зі сторони ТОВ «Артмакс Інжиніринг» має місце лише у випадку наявності заперечень, в яких останній вказує на вартості наданих послуг саме в сумі 2 350 000, 00 грн.

Натомість, відповідач в суді апеляційної інстанції, звертав увагу суду на те, що заперечення до Акту приймання наданих послух не надсилались йому супровідним листом №171221/10 (вх. відповідача № 3966/3 від 22.12.2017).

Вказані доводи не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відсутність документального підтвердження надіслання вказаних заперечень відповідачу не спростовують факту наявності відповідного напису про застереження на вказаному акті та наявності зауважень позивача на час його підписання.

Крім того, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про необґрунтованість доводів відповідача в частині посилань на акт Державної аудиторської служби України № 03-21/9 від 22.08.2017, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати (аналогічна позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22.01.2013 року у справі № 3-69гс12).

Місцевим господарським судом підставно зауважено, що акт ревізії, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень (що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта ревізії), не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 10.09.2013 у справі № 21-237а13).

Водночас, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного.

Так, матеріалами справи підтверджується, що сторонами у специфікації, яка є додатком №1 до договору, сторони погодили послуги: «покриття килимове у кількості 10 500 кв.м., скотч двосторонній у кількості 10 500 кв.м., транспортні витрати у кількості 2 шт., витрати на монтаж/демонтаж у кількості 10 500 кв.м., загальна вартість яких становить 2 350 000, 00 грн.

Зі змісту Акту наданих послуг вбачається, що позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги за статтями: покриття килимове у кількості 10 500 кв.м.; скотч двосторонній у кількості 170,5 кв.м.; витрати на монтаж/демонтаж у кількості 10 500 кв.м. Тобто, у вказаному акті відсутні відомості щодо транспортних витрати у кількості 2 шт., а також об'єм використаного скотчу менший, ніж був заявлений у специфікації.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору.

Згідно із ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги ту обставину, що на час підписання акту №11 від 20.12.2017 у відповідача були відсутні заперечення по визначеному у ньому обсягу наданих виконавцем послуг, судова колегія зазначає, що згідно приписів чинного процесуального законодавства на позивача покладено тягар доказування повного виконання ТОВ «Артмакс Інжиніринг» послуг.

Проте, позивачем, в порядку приписів ст. ст. 13, 74 ГПК України, не надано належних і допустимих доказів в підтвердження обставин надання послуг на загальну суму 2 350 000,00 грн, а тому судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання апелянта на встановлені у справі № 914/226/18 Господарського суду Львівської області обставини, як такі що не підлягають доведенню у даній справі, приймаються судом апеляційної інстанції. Проте, судові рішення у названій справі не встановлюють преюдиційного факту виконання ТОВ «Артмакс Інжиніринг» договірних зобов'язань на загальну суму договірного зобов'язання (2 350 000,00 грн), а тому вказані доводи апелянта не можуть бути підставою для задоволення позову у даній справі.

Суд апеляційної інстанції, з урахуванням вищевикладеного, а також з огляду на те, що оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову, хоч і було прийнято, зокрема, на підставі невірної юридичної оцінки договірних зобов'язань між сторонами, проте наведене не вплинуло на правильність вирішення спору, оскільки позивачем не надано достатніх доказів в контексті приписів ст. 79 ГПК України на підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Артмакс Інжиніринг» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2018 підлягають залишенню без задоволення.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Артмакс Інжиніринг» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2018 у справі № 910/6732/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2018 у справі № 910/6732/18 залишити без змін.

3. Справу № 910/6732/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська

Повний текст постанови складено 13.11.2018