ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" листопада 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2511/13

Суддя Господарський суд Одеської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання Арзуманян В.А. розглянувши матеріали скарги Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (65070, м. Одеса, вул.. Інглезі, 1, ) (№ 2-5409/18 від 01.11.2018 р.) на дії Старшого державного виконавця Другого Київського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 у справі № 916/2511/13

за позовом: Комунального підприємства Теплопостачання міста ОСОБА_2 (65110, м. Одеса, вул.. Балківська, 1-Б, )

до відповідача: Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (65070, м. Одеса, вул.. Інглезі, 1, )

про стягнення

Представники:

Від позивача: ОСОБА_4 за довіреністю №01-19/225 від 20.08.2018

Від відповідача (скаржника): ОСОБА_5 за довіреністю №09/01/18 від 09.01.2018р.

Від суб`єкта оскарження: ОСОБА_6 за довіреністю №23312 від 10.0.2018р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 16.12.2013р. по справі № 916/2511/13 позов Комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_5 задоволено в повному обсязі, стягнуто з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на користь Комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_5 383017,95грн. заборгованості за спожиту теплову енергію та 7660,36грн. судового збору, а також з Комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_5 стягнуто до Державного бюджету судовий збір у розмірі 1710,90грн.

09.01.2014р. на виконання рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2014р. по справі № 916/2511/13, були видані відповідні накази.

01 листопада 2018р. до господарського суду Одеської області надійшла скарга Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на дії старшого державного виконавця Другого Київського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 у справі №916/2511/13, в якій скаржник просить суд визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Другого Київського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 31.10.2018р. про арешт коштів та зобовязати старшого державного виконавця Другого Київського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 усунути перешкоди шляхом винесення постанови про зняття арешту з коштів на рахунках Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства .

Обґрунтовуючи скаргу Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство зазначає, що 01.11.2018р. боржник дізнався, що 31.10.2018р. старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 по виконавчому провадженні № 56298150 винесено постанову про арешт коштів боржника у банківських установах на загальну суму 680 967,54грн. у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

Скаржник вважає вищезазначену постанову старшого державного виконавця про розшук майна Боржника неправомірною оскільки, не зазначено з чого складається сума 680 967, 54 грн. Як не зазначено зокрема сума звернення стягнення, сума виконавчого збору, сума витрат виконавчого провадження. Як вбачається з постанови загальний розмір суми, що підлягає стягненню 680 967, 54 грн., тобто значно більше ніж загальна сума стягнення за наказами № 916/2511/13, № 916/2582/14 - 618 572, 36 грн. Різниця складає: 62 395, 18 грн., яка не обґрунтована відповідними розрахунками. Згідно п.2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/51 «Витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення».

В порушення зазначеної у норми Державний виконавець постанову про стягнення витрат виконавчого провадження на адресу Боржника не надіслав (не вручив), що є також порушенням абз. 1-3 ч.І ст.28 Закону України «Про виконавче провадження»

Крім того скаржник зазначає, що оскаржувальна постанова винесена з порушення п. 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Міністерсовм юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, зокрема номер виконавчого провадження в оскаржуваній постанові мав відповідати номеру зведеного виконавчого провадження і в ній мало бути зазначено дату об'єднання виконавчих проваджень у зведене. Крім того, Державним Виконавцем не виконано вимоги щодо строку і порядку оскарження постанови, а в оскаржуваній постанові зазначено лише посилання на Закон України «Про виконавче провадження» замість розяснення строку і порядку оскарження постанови

Субєкт оскарження надав відзив на скаргу, який судом був залучений до матеріалів справи проте до уваги судом не приймається, оскільки наданих за іншою скаргою.

Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами при розгляді скарги та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 341 ГПУ України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ч. 1 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Згідно ч. 2 вказаної вище статті неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно частини 1 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст.1 Закону України „Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

26.06.2018р. Старшим державним виконавцем Другого Київського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №56298150, щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 09.01.2014р. по справі №916/2511/13.

10.09.2018р. Старшим державним виконавцем Другого Київського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 була винесена постанова про обєднання виконавчого провадження у зведене виконавче провадження, згідно якої обєднані виконавчі провадження №56298150, №56312757 у зведення виконавче провадження №57172795.

В подальшому 31.10.2018р. Старшим державним виконавцем Другого Київського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження №56298150 при примусовому виконанні наказу №916/2582/14 від 22.09.2014р. та наказу №916/2511/13 від 09.01.2014р. була винесена постанова арешт грошових коштів, що містяться на всіх рахунках боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 680967,54грн.

Згідно п.7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/51) зазначено, що постанова Державного Виконавця як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити, зокрема: «номер виконавчого провадження: ..за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене...: строку і порядку оскарження постанови...».

В той же час в порушення наведеної норми в постанові від 31.10.2018р. про арешт коштів боржника не зазначено дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене. Більш того не зважаючи на той факт що постановою від 10.09.2018р. про обєднання виконавчого провадження у зведене виконавче провадження, виконавчі провадження №56298150, №56312757 були обєднані у зведене виконавче провадження №57172795, в оскаржувальной постанові зазначені інший номер виконавчого провадження, а саме №56298150.

Проте, субєктом оскарження, не надано до суду жодних належним доказів на спростування факту порушення старшим державним виконавцем Другого Київського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 вимог п.7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, під час винесення постави від 31.10.2018р.

Отже, на думку суду винесення старшим державним виконавцем Другого Київського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 постанови про арешт кошів боржника з порушенням вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/51) є неправомірним.

Крім того, ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини девятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Проте, субєктом оскарження в розумінні положень ст.ст. 73, 74 ГПК України не надано до суду доказів на підтвердження виконання Державним виконавцем вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», щодо своєчасного надсилання на адресу боржника постанови від 31.10.2018р. про розшук майна боржника.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що вимоги скаржника - Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства, викладені у скарзі на дії Старшого державного виконавця Другого Київського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 у справі № 916/2511/13, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 234, 340, 343, 344 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (65070, м. Одеса, вул.. Інглезі, 1, ) (№ 2-5409/18 від 01.11.2018 р.)на дії Старшого державного виконавця Другого Київського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 у справі № 916/2511/13 задовольнити.

2. Визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Другого Київського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 31.10.2018р. про арешт коштів Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства за наказом господарського суду Одеської області №916/2511/13 та №916/2582/14

3. Зобовязати старшого державного виконавця Другого Київського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 усунути порушення шляхом винесення постанови про зняття арешту з коштів на рахунках Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства за наказом господарського суду Одеської області №916/2511/13 та №916/22582/14 у банківських установах:

ЮЖНЕ ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» МФО 328704

Акціонерний банк «Південний» МФО 328209 АТ «Райффайзен банк ОСОБА_6» МФО 380805 АТ «УкрСиббанк» МФО 351005

Філія - Одеське обласне управління ВАТ "Ощадбанк" МФО 328845

Філія ПАТ Промінвестбанк МФО 328135

Філія "Одеське РУ" АТ "Банк" Фінанси та Кредит" МФО 32823

та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Повний текст ухвали складно та підписано 15.11.2018р.

Ухвала набирає відповідно до положень ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя К.Ф. Погребна