РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018Справа № 910/9299/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ЕСКО-ПІВНІЧ» (04073, м.Київ, ВУЛИЦЯ РИЛЄЄВА, будинок 10-А, 5 ПОВЕРХ, офіс 518)
до проГоловного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 13) стягнення заборгованості у розмірі 122 398 грн. 86 коп.
Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ЕСКО-ПІВНІЧ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 122 398 грн. 86 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов'язань за Договором №26Г/03-17 від 31.03.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

21.08.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позов, у якому заявлено вимогу про проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2018 року вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.10.2018 року.

05.10.2018 через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Відповідача надійшли докази направлення відзиву.

В судове засідання 10.10.2018 року представники сторін не з'явились.

Представник Позивача заявив усне клопотання про оголошення перерви в підготовчому судовому засіданні для надання можливості ознайомитись з відзивом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання Позивача про оголошення перерви в підготовчому судовому засіданні, надано Позивачу строк до 5 днів з дня отримання відзиву для надання відповіді на відзив, надано Відповідачу строк до 3 днів з дня отримання відповіді на відзив для надання заперечень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче судове засідання на 07.11.2018 року.

01.11.2018 через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Відповідача надійшли пояснення до відзиву.

В судове засідання 07.11.2018 року представники сторін не з'явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.11.2018 року.

В судове засідання 14 листопада 2018 року представники Сторін не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 07.11.2018 року.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивач та Відповідач про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 14 листопада 2018 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, підписано вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

31.03.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ЕСКО-ПІВНІЧ» (Постачальник) та Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (Замовник) було укладено Договір №26Г/03-17, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався постачати Споживачу товар: «ДК 021:2015 код 09123000-7 Природний газ» в обсягах і порядку, передбачених Договором, а Споживач зобов'язався прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість в розмірі, строках та на умовах, передбачених цим Договором. (а.с. 11-16)

Згідно з п.2.2 Договору загальна сума договору становить 1250742 грн. 87 коп.

Споживач зобов'язаний сплатити вартість спожитого обсягу газу на рахунок Постачальника протягом 15 банківських днів з дня отримання акту приймання передачі товару. (п.3.1 Договору)

Відповідно до п. 4.2 Договору приймання - передача газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних актів приймання - передачі, які є невід'ємними частинами цього Договору, і які є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Згідно з п.4.4 Договору Споживач протягом 10 днів з дати одержання Актів приймання - передачі природного газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання - передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовий формі мотивовану відмову від підписання акту приймання - передачі природного газу.

Додатковими угодами №1 від 12.10.2017 року, №2 від 13.10.2017 року, №3 від 21.11.2017 року, №4 від 18.12.2017 року, №5 від 21.12.2017 року до Договору №26Г/03-17 від 31.03.2017 року Сторони внесли зміни до п.п.1.2, 2.1, 2.2, 2.3 Договору. (а.с.17-26)

Додатковою угодою №6 від 29.12.2017 року до Договору №26Г/03-17 від 31.03.2017 року Сторони продовжили строк дії Договору до 31.01.2018 р. (а.с.27)

Додатковою угодою №7 від 02.01.2018 року до Договору №26Г/03-17 від 31.03.2017 року Сторони погодили плановий обсяг постачання газу у 2018 році - до 14,6885 тис.куб.м., вартість договору у 2018 році становить 154130 грн. 54 коп.(а.с.28)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №26Г/03-17 від 31.03.2017 року Позивач поставив Відповідачу у січні 2018 року природний газ за період з 01.01.2018 р. по 18.01.2018 р. в обсязі 14,689 тис.куб.м., що підтверджується Актом прийому - передачі природного газу на суму в розмірі 154 130 грн. 54 коп. (а.с.30)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що на виконання умов Договору він здійснив поставку газу, що підтверджується Актом прийому - передачі природного газу в обсязі 11,664 тис.куб.м. за період з 19.01.2018 року по 31.01.2018 року на суму в розмірі 122 398 грн. 86 коп., проте Відповідачем не була здійснена оплата за отриманий товар. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ЕСКО-ПІВНІЧ» становить 122 398 грн. 86 коп.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначав, що проводити розрахунки за поставку природного газу з 19.01.2018 року у Відповідача не має правових підстав, а за Актом прийому - передачі природного газу за січень 2018 року в розмірі 154 130 грн. 54 коп. Відповідач розрахувався у повному обсязі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ЕСКО-ПІВНІЧ» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору №26Г/03-17 від 31.03.2017 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що на виконання умов Договору він здійснив поставку газу, що підтверджується Актом прийому - передачі природного газу в обсязі 11,664 тис.куб.м. за період з 19.01.2018 року по 31.01.2018 року на суму в розмірі 122 398 грн. 86 коп., проте Відповідачем не була здійснена оплата за отриманий товар. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ЕСКО-ПІВНІЧ» становить 122 398 грн. 86 коп.

Згідно п.1.2.1 Договору зміна обсягів постачання/споживання газу визначається в додаткових угодах до даного Договору.

Додатковою угодою №7 від 02.01.2018 року до Договору №26Г/03-17 від 31.03.2017 року Сторони погодили плановий обсяг постачання газу у 2018 році - до 14,6885 тис.куб.м., вартість договору у 2018 році становить 154130 грн. 54 коп.(а.с.28)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №26Г/03-17 від 31.03.2017 року Позивач поставив Відповідачу у січні 2018 року природний газ за період з 01.01.2018 р. по 18.01.2018 р. в обсязі 14,689 тис.куб.м., що підтверджується Актом прийому - передачі природного газу на суму в розмірі 154 130 грн. 54 коп. (а.с.30), а Відповідач в свою чергу здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №908 від 11.06.2018 р. на суму 37316 грн. 07 коп., №909 від 11.06.2018 р. на суму 81468 грн. 30 коп. (а.с.32-33), а також не заперечувалось представниками Сторін у поданих заявах по суті спору.

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

За таких підстав, Суд зазначає, що оскільки факт здійснення оплати Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві за отриманий товар за Актом прийому - передачі природного газу на суму в розмірі 154 130 грн. 54 коп. не заперечувалось представниками Сторін, вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України. А тому Суд приходить до висновку, що на виконання умов Додаткової угоди №7 від 02.01.2018 року до Договору №26Г/03-17 від 31.03.2017 року Позивачем у січні 2018 року було поставлено газ в обсязі 14,689 тис.куб.м. на суму в розмірі 154130 грн. 54 коп., погоджений Сторонами, а Відповідачем в свою чергу було прийнято вказаний товар й здійснено оплату у повному обсязі.

Проте, Суд зазначає, що Позивачем не надано суду, а матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження погодження Сторонами обсягів поставки газу у січні 2018 року в обсязі 11,664 тис.куб.м. на суму 122 398 грн. 86 коп. шляхом оформлення відповідної додаткової угоди відповідно до п.1.2.1 Договору №26Г/03-17 від 31.03.2017 року.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Сторонами у Договорі №26Г/03-17 від 31.03.2017 року не було погоджено обсягів постачання/споживання газу у січні 2018 року в обсязі 11,664 тис.куб.м. на суму 122 398 грн. 86 коп.

Крім того, відповідно до п. 4.2 Договору приймання - передача газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних актів приймання - передачі, які є невід'ємними частинами цього Договору, і які є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Згідно з п.4.4 Договору Споживач протягом 10 днів з дати одержання Актів приймання - передачі природного газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання - передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовий формі мотивовану відмову від підписання акту приймання - передачі природного газу.

Однак, матеріали справи не містять, а Позивачем в свою чергу не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження направлення на адресу Відповідача Акту прийому - передачі природного газу в обсязі 11,664 тис.куб.м. за період з 19.01.2018 року по 31.01.2018 року на суму в розмірі 122 398 грн. 86 коп. відповідно до п.п.4.2, 4.4 Договору й отримання вказаного акту Відповідачем.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що Акт прийому - передачі природного газу в обсязі 11,664 тис.куб.м. за період з 19.01.2018 року по 31.01.2018 року на суму в розмірі 122 398 грн. 86 коп. не є належним, допустимим та достовірним доказом в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження постачання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ЕСКО-ПІВНІЧ» природного газу Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві на виконання умов Договору №26Г/03-17 від 31.03.2017 року, а тому у Відповідача не виникло зобов'язання з оплати природного газу на підставі визначеного Позивачем акту прийому - передачі природного газу у розмірі 122 398 грн. 86 коп.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ЕСКО-ПІВНІЧ» до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві про стягнення заборгованості у розмірі 122 398 грн. 86 коп. є недоведеними та задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ЕСКО-ПІВНІЧ» до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві про стягнення заборгованості у розмірі 122 398 грн. 86 коп. - відмовити у повному обсязі.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 21 листопада 2018 року.

Суддя О.В. Чинчин