номер провадження справи 33/66/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2018 Справа № 908/1424/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз Збут" (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, б. 7)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, б. 15)

про стягнення суми,

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Жейнова А.І. - довіреність № Др-23-1217 від 21.12.2017 р.;

від відповідача : Волошина Є.В. - довіреність № 011.11-26 від 26.12.2017 р.;

ВСТАНОВИВ:

В господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз Збут" до відповідача Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", в якій позивач просить стягнути з відповідача 182831,76 грн., що складається з суми основного боргу в розмірі 171415,67 грн., пені в розмірі 6692,38 грн., суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 3812,26 грн., 3% річних у розмірі 911,45 грн.

В позові позивач посилається на договір № 1141005ЕЗЕАР016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 01.01.2016 р. та зазначає, що на виконання умов Договору, позивач, в період січень-грудень 2016 р., січень - грудень 2017 р., січень-березень 2018 р., передав відповідачу природний газ, який відповідач своєчасно та у повному обсязі не сплатив, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за Договором. За несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі п. 6.2.1 Договору та ст. 625 ЦК України відповідачу нараховані санкції. Посилаючись на приписи ст.ст. 525, 526, 610, 693 ЦК України, ст. 193 та умови Договору № 1141005ЕЗЕАР016 від 01.01.2016р., позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.07.2018 р. відкрито провадження у справі № 908/1424/18 за правилами загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 33/66/18. Підготовче засідання призначено на 28.08.2018р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.08.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30-ть днів - до 24.10.2018р., відкладено підготовче засідання на 09.10.2018 р.

Ухвалою суду від 09.10.2018 р., суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 06.11.2018 р.

Відповідач - у письмовому відзиві поти позову заперечив. Зокрема, зазначив, що згідно доданих до позовної заяви копій Актів приймання-передачі природного газу за період з 31.01.2016 р. по 31.03.2018 р. позивач передав, а ПАТ «ЗАлК» прийняв природний газ у обсязі 779,77 тис. куб. метрів на загальну суму 7 198 650,45 грн.

Виходячи з наданих позивачем платіжних доручень за період з 11.02.2016 р. по 28.02.2018 р. позивачем отримано від ПАТ «ЗАлК» в якості оплати за переданий природний газ у наведеному вище періоді грошові кошти на загальну суму 7 077 906,55 грн. Таким чином, сума основного боргу по Договору становить 120 743,90 грн. та визнається ПАТ «ЗАлК» саме у цьому розмірі, а не помилково визначеному позивачем у позовній заяві.

Також ПАТ «ЗАлК» не визнає у повному обсязі заявлені позивачем у позові вимоги про стягнення пені в розмірі 6 692,38 грн., суми інфляційний втрат 3 812,26 грн.; 3% річних у розмірі 911,45 грн., оскільки вказані суми були помилково розраховані позивачем внаслідок невірно визначеної суму основного боргу за Договором.

З метою врегулювання ситуації щодо погашення існуючої заборгованості ПАТ «ЗАлК» для задоволення вимог стягувачів, та враховуючи накладення Державною виконавчою службою арешту на розрахункові рахунки підприємства, що само собою унеможливлює виконання зобов'язань, відповідач просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області по справі № 908/1424/18 з оплатою суми рівними частинами щомісячно строком на дванадцять місяців.

В свою чергу, позивач у відповіді на відзив вказав на необґрунтованість доводів відповідача, викладених у відзиві, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України під час судового розгляду справи здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

У судовому засіданні 06.11.2018 р. справу розглянуто, прийнято та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 01.01.2016 р. між позивачем (Постачальником) та відповідачем (Споживачем) було укладено договір № 1141005ЕЗЕАР016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі - Договір), за умовами якого (з урахуванням Додаткових угод від 30.12.2016 р., від 26.12.2017 р. до Договору) Постачальник зобов'язується передати у власність Споживачу у 2016 р.,2017 р. та 2018 р. природний газ, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Відповідно до п. 2.9.1 Договору за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати Постачальнику копію відповідного акту про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Пунктом 2.9.2 Договору передбачено, що на підставі отриманих від Споживачаданих та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання - передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника.

Сторони домовилися, що ціна газу, розрахована відповідно до цього Договору, застосовується Сторонами при складанні актів приймання - передачі газу та розрахунках за цим Договором (пункт 3.4 Договору).

Як встановлено пунктом 4.2. Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку: 100 % місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом

розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п.3.6 Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п. 4.3 Договору датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника.

Згідно із п. 4.6 Договору у разі переплати вартості газу сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок Споживача на його письмову вимогу.

Відповідно до п. 6.2.1 Договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору позивач в період січень-грудень 2016 р., січень - грудень 2017 р., січень-березень 2018 р. поставив відповідачу природний газ у обсязі 779,77 тис. куб. метрів на загальну суму 7198650,45 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2016 р. за січень 2016 р. в обсязі 38,444 тис. куб. метрів на суму 310473,74 грн.; від 29.02.2016 р. за лютий 2016 р. в обсязі 25,292 тис. куб. метрів на суму 204258,19 грн.; від 31.03.2016 р. за березень 2016 р. в обсязі 16,319 тис. куб. метрів на суму 131792,24 грн.; від 30.04.2016 р. за квітень 2016 р. в обсязі 0,173 тис. куб. метрів на суму 1397,15 грн.; від 31.05.2016р. за травень 2016 р. в обсязі 0,178 тис. куб. метрів на суму 1437,53 грн.; від 30.06.2016 р. за червень 2016 р. в обсязі 0,173 тис. куб. метрів на суму 1397,15 грн.; від 31.07.2016 р. за липень 2016 р. в обсязі 0,178 тис. куб. метрів на суму 1437,53 грн.; від 31.08.2016 р. за серпень 2016 р. в обсязі 23,436 тис. куб. метрів на суму 189269,14 грн.; від 30.09.2016 р. за вересень 2016 р. в обсязі 110,472 тис. куб. метрів на суму 892171,87 грн.; від 31.10.2016 р. за жовтень 2016 р. в обсязі 16,643 тис. куб. метрів на суму134408,87 грн.; від 30.11.2016 р. за листопад 2016 р. в обсязі 23,946 тис. куб. метрів на суму 212486,27 грн.; від 31.12.2016 р. за грудень 2016 р. в обсязі 54,227 тис. куб. метрів на суму 497454,64 грн.: від 31.01.2017 р. за січень 2017 р. в обсязі 60,1 тис. куб. метрів на суму 551330,95 грн.; від 28.02.2017 р. за лютий 2017 р. в обсязі 45,735тис. куб. метрів на суму 480409,58 грн.; від 31.03.2017 р. за березень 2017 р. в обсязі 6,119тис. куб. метрів на суму 61815,36 грн.; від 30.04.2017 р. за квітень 2017 р. в обсязі 134,79тис. куб. метрів на суму1241820,28 грн.; від 31.05.2017 р. за травень 2017 р. в обсязі 92,638 тис. куб. метрів на суму 853473,90 грн.; від 30.06.2017р. за червень 2017 р. в обсязі 0,173тис. куб. метрів на суму 1586,06 грн.; від 31.07.2017 р. за липень 2017 р. в обсязі 6,474тис. куб. метрів на суму 59353,63 грн.; від 31.08.2017 р. за серпень 2017 р. в обсязі 0,178тис. куб. метрів на суму1631,90 грн.; від 30.09.2017 р. за вересень 2017р. в обсязі 0,173 тис. куб. метрів на суму 1586,06 грн.; від 31.10.2017 р. за жовтень 2017 р. в обсязі 0,178 тис. куб. метрів на суму 1723.22 грн.; від 31.11.2017 р. за листопад 2017 р. в обсязі 9,538 тис. куб. метрів на суму 98769,80 грн.; від 31.12.2017 р. за грудень 2017 р. в обсязі 17,582 тис. куб. метрів на суму 186035,15 грн.; від 31.01.2018 р. за січень 2018 р. в обсязі 37,157 тис. куб. метрів на суму 423366,86 грн.; від 28.02.2018 р. за лютий 2018 р. в обсязі 40,462 тис. куб. метрів на суму 447647,29 грн.; від 31.03.2018 р. за березень 2018 р. в обсязі 18,992 тис. куб. метрів на суму 210116,09 грн.

Крім того, згідно Акту про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності) від 23.03.2018 р. відповідачу було припинено газопостачання. Вартість наданих послуг складає суму 356,88 грн.

За отриманий природний газ відповідач розрахувався частково, що підтверджується долученим до матеріалів справи копіями платіжних доручень: № 56 від 11.02.2016 р. на суму 444180,00 грн.: № 87 від 23.02.2016 р. на суму 14800.00 грн.; № 89 від 23.02.2016 р. на суму77800.00 грн.; № 122 від 02.03.2016 р. на суму41900.00 грн.; № 182 від 07.06.2016 р. на суму1437.53 грн.; № 183 від 07.06.2016 р. на суму198824. грн. (з яких згідно листа відповідача № 011-0517 від 07.06.2016 р. на Договір № 1141005ЕЗЕАР016 від 01.01.2016 р. зараховано суму 72076,00 грн.); № 444 від 28.07.2016 р. на суму170000.00 грн.: № 453 від 02.08.2016 р. на суму153040.00 грн.; № 599 від 22.08.2016 р. на суму565320.00 грн.; № 714 від 13.09.2016 р. на суму201900.00 грн.; № 817 від 28.09.2016 р. на суму164529.23 грн.; №924 від 25.10.2016 р. на суму200000.00 грн.; № 1116 від 24.11.2016 р. на суму 200000.00 грн.; № 1154 від 29.11.2016 р. на суму 225932.00 грн.; № 1244 від 09.12.2016 р. на суму 98028.52 грн.: № 24 від 21.12.2016 р. на суму200000.00 грн.; № 1312 від 22.12.2016 р. на суму180000.00 грн.; № 18 від 13.01.2017 р. на суму100000.00 грн.; № 38 від 23.01.2017 р. на суму200000.00 грн.: № 58 від 25.01.2017 р. на суму300000.00 грн.; № 126 від 14.02.2017 р. на суму90850.79 грн.: № 173 від 24.02.2017 р. на суму100000.00 грн.; № 207 від 02.03.2017 р. на суму 50000.00 гун.; № 215 від 28.03.2017 р. на суму848584.80 грн.; № 369 від 21.04.2017 р. на суму540470.00 грн.: № 410 від 28.04.2017 р. на суму650000.00 грн.: № 468 від 04.05.2017 р. на суму650000.00 грн.; № 29506634 від 30.01.2018 р. на суму95709.60 грн.: № 29669399 від 06.02.2018 р. на суму 95709.60 грн.; № 29943072 від 16.02.2018 р. на суму95709.60 грн.; № 30234658 від 28.02.2018 р. на суму123180.53 грн.: № 30399258 від 07.03.2018 р. на суму76433.46 грн.

Решта боргу в сумі 171415,67 грн. відповідачем сплачена не була.

Позовні вимоги про стягнення з ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" суми основного боргу в розмірі 171415,67 грн., пені в розмірі 6692,38 грн., суми втрат від інфляції в розмірі 3812,26 грн., 3% річних в розмірі 911,45 грн., стали предметом судового розгляду у даній справі.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України, згідно з якою господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного ними Договору, який породив взаємні обов'язки: обов'язком позивача стало передання відповідачу природного газу, а обов'язком відповідача - прийняття газу і оплата його вартості на умовах, визначених Договором.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 статті 193 ГК України).

За приписами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов Договору в період січень-грудень 2016 р., січень - грудень 2017 р., січень-березень 2018 р. позивач поставив відповідачу природний газ у обсязі 779,77 тис. куб. метрів на загальну суму 7198650,45 грн.,, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу, які є узгодженими, мають підписи уповноважених осіб сторін, містять печатки підприємств та відповідно до яких наданий природний газ прийнято відповідачем без зауважень та претензій. Зазначені акти, відповідно до договору, є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Таким чином, позивач виконав умови Договору належним чином та в повному обсязі.

Крім того, згідно з постановою КМУ від 08.12.2006 р. № 1687 «Про затвердження порядку пооб'єктного припинення (обмеження) газопостачання споживачем, крім населення», у зв'язку з наявністю заборгованості за природний газ, припинено (обмежено) газопостачання та опломбовано на ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» шляхом опломбування вхідної засувки у газовому колодязі, про що, в присутності генерального директора підприємства відповідача було складено Акт про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності) від 23.03.2018 р.

Вартість витрат з відключення споживачів від газопостачання в розмірі 356,88 грн. відповідачем не компенсовано.

Відповідач у визначені Договором строки оплату отриманого природного газу у повному обсязі не здійснив.

У зв'язку з цим, у відповідача утворилась заборгованість в загальній сумі 171415,67 грн. (сума 171058,79 грн. боргу за спожитий природний газ + сума 356,88 грн. відшкодування витрат на припинення газопостачання).

Відповідач проти несвоєчасного виконання грошового зобов'язання не заперечив. Наявність заборгованості в сумі 171415,67 грн. не заперечив та не спростував.

За таких обставин, суд констатує наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача суми 171415,67 грн. основного боргу у повному обсязі.

Правові наслідки порушення грошового зобов'язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України. Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов'язання.

При цьому, суд відзначає, що сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на вимоги чинного законодавства господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи викладене, судом перевірено розрахунки позивача із урахуванням приписів законодавства та за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство". При цьому, суд виходив з дати початку порушення грошового зобов'язання та суми боргу, що існувала у спірний період.

Перевіривши розрахунок 3% річних в сумі 911,45 грн. (за період з 11.04.2016 р. - 10.05.2016 р., з 11.05.2016 р. - 06.06.2016 р., з 11.04.2018 р. - 22.05.2018 р.) та втрат від інфляції в сумі 3812,26 грн. (за період квітень-травень 2016 р., квітень 2018 р.) за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», суд вважає, що вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Вимога про стягнення пені заявлена позивачем на підставі п. 6.2.1 Договору, згідно з яким у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За порушення грошового зобов'язання, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 6692,38 грн. (за період з 11.04.2018р. - 22.05.2018 р.).

Враховуючи наведені норми права та встановлений факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань суд констатує обґрунтованість правового характеру вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», суд дійшов висновку, що вимога про її стягнення підлягає задоволенню у повному обсязі.

Отже, позов задовольняється повністю.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В даному випадку відповідач не надав суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання ним своїх договірних зобов'язань.

При цьому, суд залишає без задоволення клопотання відповідача про надання розстрочки строком на 12 місяців, з огляду на наступне:

Пунктом 2 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Частинами 1, 3, 4 ст. 331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При вирішенні питання про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення, суд виходить з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. При цьому, при прийнятті рішення про надання розстрочки та відстрочки суд має враховувати, що відстрочка або розстрочка виконання рішення допускається лише у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Відповідач обґрунтовуючи свою заяву про надання розстрочки виконання рішення на 12 місяців, посилається на те, що впродовж останніх двох років у ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» існує кредиторська заборгованість в розмірі понад 5 мільярдів гривень, до якої входить, зокрема, заборгованості перед Пенсійним фондом України і перед Державною податковою інспекцією, та відкриті відповідні виконавчі провадження щодо примусового стягнення цієї заборгованості. Наслідком наявності заборгованості перед ДПІ є перебування більш ніж 60% рухомого та нерухомого майна у податковій заставі.

До такого скрутного становища призвела ціла низка факторів, що жодним чином не залежали від ПАТ «ЗАлК», ключовими з яких було підвищення цін на електроенергію майже на 60%, зниження ринкових цін на алюміній у зв'язку зі Світовою економічною кризою 2008 року, несвоєчасне перерахування бюджетної заборгованості з ПДВ, наслідком чого ставало знецінення (до моменту повернення підприємству) чималих на час заявлення до відшкодування сум грошових коштів.

В той же час, ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» є підприємством державного сектору економіки, частка Держави у статутному капіталі становить 68,0095 %, тому його господарська діяльність, контролюється, координується та узгоджується Фондом державного майна України, відповідно до вимог чинного законодавства України.

28.12.2016 р. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1057-р «Про внесення змін до деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України з питань приватизації» ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» було включено до переліку підприємств, які підлягають приватизації у 2017 році з метою підвищення ефективності державного сектору економіки.

Наприкінці червня 2018 року Фондом державного майна України включено ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» до переліку об'єктів великої приватизації, частка Держави в яких підлягає приватизації у 2018 році.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», основною метою приватизації є прискорення економічного зростання, залучення іноземних і внутрішніх інвестицій, зменшення частки державної або комунальної власності у структурі економіки України шляхом продажу об'єктів приватизації ефективному приватному власнику.

Виконання запланованої у 2018 році приватизації є фактичною реалізацією затвердженої Програми Уряду з покращення економічної ситуації в Країні та підвищення ефективності підприємств державного сектору економіки.

З метою врегулювання ситуації щодо погашення існуючої заборгованості ПАТ «ЗАлК» для задоволення вимог стягувачів, та враховуючи накладення Державною виконавчою службою арешту на розрахункові рахунки підприємства, що само собою унеможливлює виконання зобов'язань, відповідач просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області по справі № 908/1424/18 з оплатою суми рівними частинами щомісячно строком на дванадцять місяців.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Ноrnsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Іmmobiliare Saffi v. Italy), [GС], N 22774/93, п. 66. ЕСНR 1999-V).

При розгляді заяви про надання розстрочки виконання рішення у даній справі на 12 місяців, судом враховуються, можливі негативні наслідки для відповідача при виконанні рішення у встановлений строк, але суд також враховує такі ж наслідки і для позивача при затримці виконання рішення.

Слід зазначити, що саме лише посилання відповідача на наведені у заяві обставини не є підставою для надання розстрочки виконання рішення згідно зі ст. 331 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем не надано доказів відсутності грошових коштів на рахунках підприємства, доказів збитковості підприємства, доказів можливості виконання рішення за умови надання розстрочки тощо.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, посилаючись на конкретні обставини не довів суду їх винятковість та не надав належних та допустимих доказів, на підтвердження наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2742,48грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, б. 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз Збут" (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, б. 7, , р/р № 6 ПАТ АБ «Кліринговий Дім» м. Київ, МФО 300647) суму 171415 (сто сімдесят одна тисяча чотириста п'ятнадцять) грн. 67 коп. основного боргу, суму 6692 (шість тисяч шістсот дев'яносто дві) грн. 38 коп. пені, суму 3812 (три тисячі вісімсот дванадцять) грн. 26 коп. втрат від інфляції, суму 911 (дев'ятсот одинадцять) грн. 45 коп. 3% річних та суму 2742 (дві тисячі сімсот сорок дві) грн. 48 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - 13 листопада 2018 р.

Суддя М.В. Мірошниченко