РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2018Справа № 910/11365/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Бородині В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙДО ТРАНС ЛОГІСТІК"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 129 907, 72 грн.

Представники:

від позивача: Макарук І.В.;

від відповідача: Шукліна О.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РАЙДО ТРАНС ЛОГІСТІК" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 129 907, 72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем нараховано провізну плату з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки відповідач за договором № 07661/ЦТЛ-2018 від 08.02.2018 не надавав послуги з перевезення порожніх вагонів, а тому останнім безпідставно списано суму коштів за одну й ту саму послугу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.10.2018.

26.09.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що оскільки вагони під час оформлення перевізного документа № 33877192 були на станції відправлення (станція Путивль), позивачу було нараховано плату за повернення порожніх вагонів від станції вивантаження до станції відстою або наступного навантаження.

03.10.2018 представник позивача через відділ автоматизованого документообігу суду подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що договором передбачено лише компенсацію понесених витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, проте відповідач списав кошти з рахунку позивача в якості компенсації витрат які не здійснював.

У судовому засіданні 04.10.2018 оголошено перерву до 08.11.2018.

06.11.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що позивач не скористався своїм правом на оформлення перевізного документу до закінчення дії договору від 11.05.2017, електронний перевізний документ № 33877192 оформлено позивачем 23.02.2018, відтак, станом на 23.02.2018 у ПАТ "Українська залізниця" були відсутні правові підстави для надання послуг за договором від 11.05.2017, у зв'язку з припиненням його дії за взаємною згодою сторін.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав письмові пояснення на заперечення, в яких позивач зазначає, що відповідачем не були виконані умови договору від 11.05.2017 в повному обсязі, в частині перевезення вантажу, відповідачем здійснено списання компенсації неіснуючих витрат, що свідчить про подвійне стягнення коштів за подачу вагонів у порожньому стані.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 08.11.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.05.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РАЙДО ТРАНС ЛОГІСТІК" (далі - замовник) укладено договір № 6768-Е/471ЦТЛ-2017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, предметом якого є надання перевізником замовнику послуг, пов'язаних з організацією та перевезенням вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і проведення розрахунків за ці послуги.

За цим договором перевізник зобов'язується доставити прийнятий до перевезення вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу та надані послуги, що пов'язані з цим перевезенням (п. 1.2. договору).

Укладення цього договору перевезення вантажу підтверджується оформленням залізничних накладних відповідно до чинного законодавства (п.1.3. договору).

Пунктом 2.2. договору визначені обов'язки перевізника, зокрема:

п. 2.2.1. Приймати до перевезення та видавати вантажі замовника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками замовника та надавати йому додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору;

п. 2.2.2. здійснювати розрахунки із замовником на умовах попередньої оплати за послуги, пов'язані з організацією перевезення вантажів, відповідно до розділу 4 цього договору та додатків до нього. У строки, встановлені розділом 4 договору, своєчасно реєструвати податкові накладні у Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

п. 2.2.4. відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника № 8100067. Присвоїти замовнику код вантажовідправника/вантажоодержувача 8167.

В свою чергу, замовник зобов'язаний, зокрема пред'являти перевізнику у визначені Правилами перевезення вантажів терміни плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу. Передача замовлень на перевезення вантажовідправниками та їх узгодження перевізником здійснюється через автоматизовану систему «МЕСПЛАН» з накладенням електронного цифрового підпису. У вказаному випадку замовлення у паперовому вигляді не надається (п. 2.3.1. договору).

Крім того, замовник зобов'язаний сплачувати перевізнику за послуги, пов'язані з організацією та перевезенням вантажів та інші послуги, відповідно до розділу 4 цього договору та додатків до нього. Своєчасно реєструвати розрахунки коригувань до податкових накладних у ЄРПН у строки, встановлені розділом 4 договору (п.2.3.3. договору).

Згідно п. 3.1. договору, розмір плати та додаткових зборів за перевезення вантажів розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги із урахуванням відповідних коефіцієнтів, що затверджуються наказом Міністерства інфраструктури України. Ставки і тарифи можуть змінюватися відповідно до діючого законодавства.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається замовником, виходячи із очікуваного обсягу перевезень та послуг, на підставі діючих тарифів та умов цього договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2017. якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місця під час дії цього договору (п. 10.6. договору).

Додатком № 1 до договору № 6768-Е/471ЦТЛ-2017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги від 11.05.2017 сторони погодили Перелік додаткових послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів за вільними тарифами.

Додатком № 2 до договору № 6768-Е/471ЦТЛ-2017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги від 11.05.2017 сторони погодили Організацію електронного документообігу між перевізником та замовником.

Додатками № 3-11 до договору № 6768-Е/471ЦТЛ-2017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги від 11.05.2017 сторони погодили Умови експлуатації власних вагонів перевізника, розрахунки за перевезення в яких здійснюються за договірними цінами, узгодженими «Протоколом погодження Договірної ціни».

Зокрема відповідно до додатку 3-8 до договору, вартість послуг з організації перевезення вантажів у власних хопер-зерновозах перевізника, згідно із наданими заявками по кожному вагону включає в себе:

1) плата за організацію перевезення Збірником Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги на час відправлення вантажу для власних вагонів перевізника.

2) плату за повернення цього порожнього вагона від станції вивантаження вагонів до станції відстою або наступного навантаження, у розмірі встановленим Збірником Тарифів на час відправлення для власних вагонів.

3) плату за перевезення порожнього вагона від станції відстою до станції навантаження, у розмірі встановленому Збірником Тарифів на час відправлення для власних вагонів.

4) вартість додаткових зборів, пов'язаних з перевезенням вантажів, що встановлені Збірником Тарифів.

5) інші додаткові послуги надані замовнику, згідно із додатком 1 цього договору.

6) розрахункову вагонну складову, яка складає 154, 67 грн. (крім того ПДВ у розмірі 30, 93 грн. за добу). Розрахункова вагонна складова нараховується замовнику за кожну добу використання вагонів для перевезення по території України з моменту прибуття вагону на станцію навантаження (а у випадку, якщо станція навантаження знаходиться на території іншої держави - з моменту передачі вагону на іноземну залізницю) до моменту повернення вагону (прибуття) на станцію приписки або тимчасового відстою, з округленням не повної доби (час користування понад 12 годин) до повної. За період знаходження вагонів на станціях приписки або тимчасового відстою моменту прибуття вагону на станцію навантаження (а у випадку, якщо станція навантаження знаходиться на території іншої держави - до моменту передачі вагону на іноземну залізницю), розрахункова вагонна складова не нараховується. Час перебування вагону на під'їзних коліях, який відображено у пам'ятках ГУ-45 і відомостях ГУ-46, виключається з загального часу користування в межах України, що підлягає оплаті.

Так, 05.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РАЙДО ТРАНС ЛОГІСТІК" (далі - замовник) укладено додаткову угоду № 1 до договору № 6768-Е/471ЦТЛ-2017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги від 11.05.2017, відповідно до якої сторони вирішили, що дія договору припиняється за взаємною згодою сторін з 19.02.2018, а в частині проведення розрахунків діє до повного здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди, обов'язки сторін, виконання яких розпочалося до моменту набрання чинності цією додатковою угодою, повинні бути виконані сторонами в порядку, передбаченому умовами договору.

З матеріалів справи вбачається, що 08.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РАЙДО ТРАНС ЛОГІСТІК" (далі - замовник) укладено договір № 07661/ЦТЛ-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ» або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги (п. 12.1. договору).

Як зазначає позивач, ТОВ «Райдо Транс Логістік» було надано відповідачу план перевезень на лютий 2018 року із зазначенням станції відправлення - Путивль, найменування вантажу - зерно кукурудзи, призначення: на станцію - Одеська, Аккаржа, Україна, а також заявку, в якій зазначено відправника ТОВ «Райдо Транс Логістік», станція відправлення - Путивль, вантаж - зерно кукурудзи, кількість вагонів - 12 штук.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем були оформлені наступні накладні:

- 11.02.2018 року оформлено накладну №41607011 на власні порожні вагони у кількості 4-х штук ( №95758942, №95539003, №95346466, №95793675 ), на станцію Путивль, за які знято та списано згідно довідки ТОВ «Райдо Транс Логістік» кошти в сумі 14 288, 40 грн., без ПДВ;

- 13.02.2018 року оформлено накладну №41684036 на власні порожні вагони у кількості 7-ми штук (№95447140, №95448841, №95455176, №95753075, №955207024, №95635462, №95693318), на станцію Путивль, за які знято та списано згідно довідки ТОВ «Райдо Транс Логістік» кошти в сумі 26 303, 90 грн., без ПДВ;

- 13.02.2018 року оформлено накладну №41678780 на власні порожні вагони №95646683, на станцію Путивль, за які знято та списано згідно довідки ТОВ «Райдо Транс Логістік» кошти в сумі 3 757, 70 грн., без ПДВ.

Таким чином, з позивача списано плату зв власні порожні вагони на загальну суму 44 350, 00 грн., без ПДВ.

Крім того, відповідно до доданого до позовної заяви Переліку у період з 12.02.2018 року по 21.02.2018 року з ТОВ «Райдо Транс Логістік» також списано плату за розрахункову вагонну складову в сумі 17 323, 04 грн., без ПДВ.

Разом з тим, як зазначає позивач, 23.02.2018 було оформлено накладну № 3877192, згідно якої було доставлено вантаж - зерно кукурудзи із станції відправлення - Путивль на станцію призначення - Аккаржа, одержувач вантажу - ТОВ «Агро-Долина», загальна кількість вагонів - 12 штук, вантаж було отримано 02.03.2018 року, на загальну суму 311 382, 00 грн., без урахування ПДВ, яка, як стверджує позивач, включає в себе наступні послуги: плата за перевезення навантажених вагонів перевізника - 192 144, 00 грн.. без урахування ПДВ, плата за використання вагонів перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки - 78 600, 00 грн., без урахування ПДВ та компенсацію витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до Договору - 40 638, 00 грн., без урахування ПДВ.

Сума, зазначена у накладній №33877192 сплачена ТОВ «Райдо Транс Логістік» у повному обсязі.

Проте, як зазначає позивач, за вказаною накладною було нараховано та знято гроші з рахунку позивача згідно тарифів та на умовах договору № 07661/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 08.02.2018 року, який діє з 20.02.2018 року, проте, як стверджує позивач за даним договором не були надані послуги за перевезення порожніх вагонів.

Так, позивачем на адресу відповідача направлялась претензія № 25/1603 від 16.03.2018, в якій позивач вимагав у відповідача в семиденний строк з дня отримання претензії повернути грошові кошти в сумі 129 907, 72 грн. на користь ТОВ "РАЙДО ТРАНС ЛОГІСТІК".

Листом від 20.04.2018 № ЦТЛ-19/532 відповідач надав відповідь на вищезазначену претензію позивача, в якому зазначив, що відповідачем правомірно списані з особового рахунку ТОВ "РАЙДО ТРАНС ЛОГІСТІК" провізні платежі за перевезення у лютому 2018 року порожніх власних хопер-зерновозів та вантажу за накладною № 33877192 у розмірі 129 907, 72 грн.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач не надавав послуги з перевезення порожніх вагонів за договором № 07661/ЦТЛ-2018 від 08.02.2018, а тому ним було безпідставно нараховано та списано з рахунку позивача кошти за одну й ту саму послугу двічі, у зв'язку з чим кошти у розмірі 129 907, 72 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 1-3 ст. 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 «Про затвердження Статуту залізниць України»).

Відповідно до ст. 7 Статуту залізниць України, залізниці здійснюють перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти між станціями, відкритими для виконання відповідних операцій. Станції здійснюють операції, пов'язані з перевезенням пасажирів, багажу і вантажобагажу з прийняттям видачею вантажів вагонними, дрібними відправками та в контейнерах, а за договорами з відправниками та одержувачами - їх навантаження і вивантаження. Станції можуть відкриватися для проведення усіх або окремих операцій.

Як встановлено судом, за період з 11.02.2018 по 13.02.2018 відбулося перевезення власних порожніх хопер-вантажів зерновозів №№ 95646683, 95758942, 95539003, 95346466, 95793675, 95447140, 95448841, 95455176, 95753075, 95527024, 95635462, 95493318 згідно накладних №№ 41678780, 41607011, 41684036 по маршруту Одеса-Порт Одеської залізниці - Путивль Південно-Західної залізниці.

Так, з позивача (код 8100067) було стягнуто плату за перевезення порожніх вагонів у розмірі 53 220, 00 грн., а також стягнуто розрахункову вагонну складову за власні вагони перевізника у розмірі 23 756, 80 грн. (з ПДВ).

З матеріалів справи вбачається, що вищевказана послуга з перевезення вантажу була надана відповідачем на підставі договору № 6768-Е/471ЦТЛ-2017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги від 11.05.2017.

Так, 23.02.2018 при перевезенні у вагонах №№95646683, 95758942, 95539003, 95346466, 95793675, 95447140, 95448841, 95455176, 95753075, 95527024, 95635462, 95493318 вантажу «зерно кукурудзи» за накладною № 33877192 по маршруту Путивль Південно-Західної залізниці - Аккаржа Одеської залізниці позивачу нараховано та в подальшому стягнуто окремі складові тарифу, а саме компенсацію витрат на перевезення у порожньому стані вагонів перевізника та плату за використання вагонів перевізника у вантажному і порожньому рейсах за нормативний термін доставки у розмірі 129 907, 72 грн. (з ПДВ).

З матеріалів справи вбачається, що нарахування окремих складових здійснено відповідачем на підставі п. 3.2. договору № 07661/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 08.02.2018 року.

Так, відповідно до п. 3.2. договору № 07661/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 08.02.2018 року, розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з:

- плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом визначеним у Збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника;

- компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку з до цього договору;

- плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

Відповідно до ст. 17 Статуту залізниць України, перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами. Для забезпечення виконання договірних зобов'язань здійснюється місячне планування перевезень.

Згідно зі ст. 18 Статуту залізниць України, місячне планування перевезення вантажів здійснюється залізницями відправлення на основі поточних або довгострокових договорів про організацію перевезення вантажів та замовлень відправників.

Статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частиною 3 ст. 909 Цивільного кодексу України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Суд зазначає, що навантаження у вагонах №№95646683, 95758942, 95539003, 95346466, 95793675, 95447140, 95448841, 95455176, 95753075, 95527024, 95635462, 95493318 відбулося 23.02.2018, що підтверджується залізничною накладною № 33877192.

Так, відповідно до п. 12.1. договору № 07661/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 08.02.2018 договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ» або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018.

Таким чином, приймаючи до уваги приписи ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що відносини з перевезення вантажу почалися з моменту складення транспортної накладної, а саме 23.02.2018, тобто після початку набрання юридичної сили укладеного між сторонами договору № 07661/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 08.02.2018, умовами якого передбачено, що він діє з 20.02.2018.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на п. 2.8. Правил планування перевезень вантажів, затверджений наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, оскільки даний пункт визначає момент виконання плану перевезень для реалізації пункту 106 Статуту залізниць України, щодо нарахування штрафу за невиконання заявлених планів вантажовідправниками, що не є предметом спору у даній справі.

Таким чином, суд зазначає, що залізницею було правомірно нараховано та списано провізну плату за перевезення порожніх вагонів у розмірі 129 907, 72 грн. на підставі договору № 07661/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 08.02.2018, оскільки у період з 02.02.2018 по 18.02.2018 виникли відносини лише з планування перевезень вантажів та подачі вагонів на станцію навантаження, а навантаження у вагонах №№95646683, 95758942, 95539003, 95346466, 95793675, 95447140, 95448841, 95455176, 95753075, 95527024, 95635462, 95493318 відбулося саме 23.02.2018.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження позивача стосовного того, що наявні у матеріалах справи залізничні накладні є додатковими угодами до договору від 11.05.2017, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом наказом Міністерства транспорту України від 21.11.200 № 644, накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Згідно п. 1.3. договору № 6768-Е/471ЦТЛ-2017 від 11.05.2017, укладення цього договору перевезення вантажу підтверджується оформленням залізничних накладних відповідно до чинного законодавства.

В той же час, відповідно до п. 1.2. договору № 07661/ЦТЛ-2018 від 08.02.2018, перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, Збірника Тарифів тощо.

Враховуючи наведені вище приписи чинного законодавств та умови укладених між сторонами договорів, суд зазначає, що залізнична накладна є документом, який підтверджує надання послуги з перевезення, а не документом, який будь-яким чином змінює чи доповнює умови договорів.

Відтак, висновок позивача, що додані до позовної заяви залізничні накладні є додатковими угодами до договору № 6768-Е/471ЦТЛ-2017 від 11.05.2017, є безпідставним.

Суд зазначає, що у даному випадку сторони за взаємною згодою погодили у додатковій угоді №1 від 05.02.2018 до договору № 6768-Е/471ЦТЛ-2017 від 11.05.2018, що дія договору № 6768-Е/471ЦТЛ-2017 від 11.05.2017 припиняється з 19.02.2018, а в частині здійснення розрахунків діє до повного здійснення розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

Однак, залізнична накладна №33877192 була оформлена позивачем 23.02.2018, що не заперечується позивачем.

Тож, станом на 23.02.2018 у відповідача була відсутня правова підстава для надання послуг за договором № 6768-Е/471ЦТЛ-2017 від 11.05.2017 у зв'язку з припиненням його дії за взаємною згодою Сторін.

Крім того, суд зазначає, що на підставі накладних №№41678780, 41607011, 41684036 з позивача стягнуто плату за перевезення порожніх вагонів від станції відстою до станції навантаження у розмірі, встановленим Збірником тарифів на час відправлення для власних вагонів відповідно до умов договору № 6768-Е/471ЦТЛ-2017 від 11.05.2017.

Проте, після закінчення дії договору № 6768-Е/471ЦТЛ-2017 від 11.05.2017 - 19.02.2018, позивачем 23.02.2018 замовлено послугу з перевезення вантажу та оформлено перевізний документ №33877192, до вартості послуг з перевезення за накладною увійшла, крім інших складових вартості послуг, передбачених у п.3.2 договору від 08.02.2018, вартість компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника.

Тож, вказана компенсація є складовою вартості послуг за договором № 07661/ЦТЛ-2018 від 08.02.2018, який підписано сторонами без зауважень, відтак, має бути оплачена замовником послуг.

Таким чином, підсумовуючи викладене вище, суд доходить висновку, що відповідачем правомірною нараховано вартість послуг за накладною №33877192, враховуючи умови діючого на момент замовлення послуг договору, а саме договору № 07661/ЦТЛ-2018 від 08.02.2018.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙДО ТРАНС ЛОГІСТІК" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 129 907, 72 грн. не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 12.11.2018

Суддя Щербаков С.О.