ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м. ОдесаСправа № 916/766/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: І.Г. Філінюка, С.В. Таран,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного підприємства Новомиргородпаливо

на рішення Господарського суду Одеської області від 30.07.2018р., прийняте суддею Г.Є.Смелянець, м. Одеса, повний текст якого складено 06.08.2018р.

у справі № 916/766/18

за позовом Приватного підприємства Новомиргородпаливо

до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця

про стягнення 27 494,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

24.04.2018р. Приватне підприємство (далі ПП)"Новомиргородпаливо" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ)"Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" 27 494 грн. вартості недостачі вантажу. Крім того, позивач просив покласти на відповідача судові витрати у розмірі 1762грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виявленням нестачі товару на суму 27 494 грн., перевезення якого здійснював відповідач.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.07.2018р. в задоволенні позову ПП"Новомиргородпаливо" відмовлено, з огляду на те, що позивачем не доведено належними доказами дійсної вартості втраченого вантажу, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за нестачу вантажу у заявленому позивачем розмірі.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, ПП"Новомиргородпаливо" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скаржник вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи.

На думку скаржника, господарський суд необґрунтовано відкинув письмові докази позивача, надані на доведення вартості вантажу, а саме рахунок постачальника ТОВ "ДТЕК Трейдінг" №2412-2 від 24.12.2017р., акт приймання-передачі від 24.12.2017р. між позивачем та ТОВ "ДТЕК Трейдінг", в якому зазначено, що вантажовідправником є ТОВ "Портінвест Лоджистік" та платіжне доручення №185 від 21.12.2017р.

При цьому, скаржник вважає, що місцевий суд дійшов неправомірного висновку, що вартість втраченого майна повинна бути підтверджена документами, складеними вантажовідправником ТОВ "Портінвест Лоджистік", оскільки зазначене товариство є самостійним субєктом господарювання, і позивач не мав можливості отримати документи, які були складені товариством в процесі його господарської діяльності та подавались ним як вантажовідправником залізниці при оформленні перевезення вантажу.

Крім того, апелянт зазначає, що документи про вартість товару від вказаного товариства не є першоджерелом, а є похідними від документів, отриманих від сторін договору, і дублюють відомості, які містяться в них.

Також, апелянт стверджує, що суд першої інстанції не зважаючи на вимогу позивача, неправомірно не залучив до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ТОВ "Портінвест Лоджистік" та не витребував від останнього документи щодо вартості вказаного товару.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Станом на час прийняття даної постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2015р. між "Новомиргородпаливо" (покупець) та ТОВ «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» (постачальник) був укладений договір №1-1-2015/068 згідно з яким на умовах, викладених у розділах цього договору, Постачальник зобов'язується передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію, за марочним складом, ціною та в кількості, наведеним у відповідних специфікаціях до цього договору.

Відповідно до п.4.1 договору оплата вугілля проводиться Покупцем у національній валюті України шляхом банківського переводу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на умовах повної 100% попередньої оплати вартості вугілля, що підлягає поставці у відповідному періоді, протягом 3 банківських днів з моменту надання Постачальником рахунку на оплату.

Відповідно до специфікації №821788 від 20.12.2017р. до вказаного договору, Постачальник зобовязується поставити, а Покупець прийняти та оплатити вугілля наступних марок та наступною ціною: вугілля кам'яне, АМ (13-25) за ціною 4916,67 грн. за 1 тонну без ПДВ. Строк поставки: з 20.12.2017р. по 01.01.2017р. Вантажоодержувач: ПП "Новомиргородпаливо". Вантажовідправник: ТОВ "Портінвест Лоджистік";

При цьому, в матеріалах справи міститься рахунок №2412-2 від 24.12.2017р., в якому зазначено, що постачальником є ТОВ "ДТЕК Трейдінг", платник - ПП "Новомиргородпаливо", вантажовідправник - ТОВ "Портінвест Лоджистік", договір №1-1-2015/068 від 01.10.2015р., а також акт приймання-передачі вугільної продукції згідно договору №1-1-2015/068 від 01.10.2015р., в якому зазначено, що ТОВ "ДТЕК Трейдінг" у період з 24.12.2017р. по 24.12.2017р. передав у власність ПП "Новомиргородпаливо" на умовах, обумовлених у договорі №1-1-2015/068 від 01.1.02015р., вугілля кам'яне у загальній кількості 63 тн. Вантажовідправник - ТОВ "Портінвест Лоджистік".

На виконання вищевикладених договірних зобовязань, 24.12.2017р. зі станції відправлення Миколаїв-вантажний Одеської залізниці ТОВ "Портінвест Лоджистік" (відправник) на адресу ПП "Новомиргородпаливо" (одержувач, позивач) до станції призначення Новомиргород Одеської залізниці відправлений вантаж - антрацит сорт АМ (13-25 мм) у вагоні №60809068 у кількості 68300 кг, що підтверджується залізничною накладною №40024739.

Відповідні відмітки у вказаній залізничній накладній свідчать, що вантаж завантажений вантажовідправником у власний вагон засобами вантажовідправника навалом нижче бортів, вантаж маркований вапном.

На станції Колосівка Одеської залізниці складені акти загальної форми:

- №4/671 від 26.12.2017р., згідно з яким: при прибутті та огляді потягу пішохідного моста виявлено в даному вагоні з правового боку по ходу виїмки вантажу над 1,2,3,5,6,7 люками, порушене маркування. З під ЛЕП не виводили;

- №4/673 від 26.12.2017р., згідно з яким після виводу з під ЛЕП в 20:20 зроблено замір поглиблення 1-2 люк - 3000 мм х 2500 мм х 700 мм, 3 люк - 1500 мм х 1500 мм х 600 мм, 5,6,7 люк - 3500 мм х 2600 мм х 500 мм. Вантаж повторно маркований вапном. Розсипання вантажу в парку станції не виявлено.

У комерційному акті №423504/3 від 29.12.2017р., який складений на станції Новомиргород Одеської залізниці встановлено наступне. На підставі актів загальної форми станції Колосівка від 26.12.2017р. №4/671, 4/673 проводилось комісійне зважування вагона на 150 тон. тензометричних вагонних вагах ТОВ "ВКФ "Велта", повірених 12.10.2017р. у присутності ДС Новомиргород ОСОБА_2, працівників станції ОСОБА_3, ОСОБА_4, менеджера ПП "Новомиргородпаливо" ОСОБА_5 По документам значиться вантаж антрацит марки 13-25 мм, навалом, вага визначена відправником на 150 тн вагонних вагах. Фактично при зважуванні встановлена маса брутто 86350 кг, тара з документа 23400 кг, вага нетто 63500 кг, що менше документа на 5350 кг. Навантаження нижче бортів на 300-400 мм. З правої сторони по ходу поїзда на 1-2 люком маються поглиблення розміром 3000 мм х 2500 мм х 700 мм, на 3 люком розміром 1500 мм х 1500 мм х 600 мм, над 5,6,7 люками розміром 3500 мм х 2600 мм х 500 мм порушене маркування. 29.12.2017р. проводилось тарування вагона. По документам тара 23400 кг, фактично встановлена тара 22850 кг. Нестача вантажу становить 4800 кг. Вагон в технічному відношенні справний, люка закриті, течії вантажу не виявлено. Посада вантажним двором по штату не значиться.

Позивач вважає, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим виникла нестача вантажу у сумі 27 494грн., що і стало підставою для звернення останнього до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них

Згідно частини 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно частини 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

За змістом ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно із ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту)

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Як вірно зазначено місцевим судом, обставини, які встановлені в актах загальної форми про наявність з правового боку по ходу виїмки вантажу над 1,2,3,5,6,7 люками, поглиблень у вантажу та порушення маркування та у комерційному акті про наявність поглиблень, порушення маркування, справність вагону у технічному відношенні, закриті люки та відсутність течії вантажу - свідчать про наявність підстав для покладення відповідальності за недостачу вантажу на перевізника.

Разом з тим, ст.ст. 114, 115 Статуту залізниць передбачено, що залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу), підписаної головним (старшим) бухгалтером .

Відповідно до ст.133 Статуту залізниць України до претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника. До претензії або позову щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження крім документів, які обґрунтовують їх пред'явлення (подання), додається документ, який засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до п. 2.7 Розяснення Президії ВГСУ №04-5/601 від 29.05.2002 р. Про деякі питання вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею (в редакції роз'яснення Президії ВГСУ від 29.09.2008 за № 04-5/225), вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Крім того, положення п.6 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130 - 137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334, передбачає, що до претензійної заяви додаються документи, передбачені статтями 130, 133 Статуту залізниць України, а також розрахунок суми претензії, якщо його не наведено в претензійній заяві. Паперова накладна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються тільки в оригіналах. У разі оформлення перевезення вантажу шляхом електронного документообігу до претензійної заяви додається паперова копія накладної, роздрукована на підставі електронної накладної та засвідчена календарним штемпелем станції призначення або суб'єктом перевезення згідно з чинним законодавством. Кількість і вартість відправленого вантажу підтверджуються згідно зі статтею 115 Статуту залізниць України документом відправника із зазначенням у ньому номера залізничної накладної, за якою відправлено вантаж. Якщо вантажовідправником є транспортно-експедиторське підприємство, яке не є виробником або постачальником вантажу, для підтвердження вартості відправленого вантажу заявником до претензії може бути додана завірена копія договору транспортного експедирування, укладеного між вантажовідправником (експедитором) і фактичним постачальником (виробником) вантажу, та рахунок або інший документ фактичного постачальника (виробника), що підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що місцевим судом підставно не взято до уваги наданий позивачем рахунок постачальника вантажу ТОВ «ДТЕК Трейдінг», акт приймання передачі та специфікацію до договору поставки №1-1- 2015/068 від 01.10.2015р., оскільки не власник, а відправник, як того вимагає закон, повинен засвідчити вартість вантажу, за яку залізниця несе відповідальність.

Надання позивачем на підтвердження вартості вантажу документів фактичного постачальника (власника) вантажу - ТОВ «ДТЕК Трейдінг» не передбачено вимогами чинного законодавства.

При цьому в матеріалах справи відсутній і договір транспортного експедирування, укладений між вантажовідправником (експедитором) і фактичним постачальником (виробником) вантажу.

Відтак, судом першої інстанції зроблено підставний висновок, з яким погоджується і апеляційний господарський суд, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи відправника, які б підтверджували вартість відправленого вантажу, а отже, при оформленні документів відправник порушив ст. 115 Статуту залізниць, що унеможливлює встановлення дійсної вартості вантажу, в межах якої залізниця несе відповідальність.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що надані позивачем до матеріалів справи документи не є належними доказами, які встановлюють вартість вантажу та правомірно відмовив ПП "Новомиргородпаливо"у задоволенні позову. (Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного суду від 30.05.2018р. у справі 910/963/17).

Що ж стосується доводів скаржника викладених в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції повинен був витребувати документи які підтверджують вартість відправленого вантажу у вантажовідправника ТОВ "Портінвест Лоджистік" та залучити останнього до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, то судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведеного вбачається, що обов'язок доказування правомірності заявлених позовних вимог законодавством покладено саме на позивача.

Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом, то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Позивачем до суду першої інстанції не було заявлено клопотання про витребування у вантажовідправника - ТОВ "Портінвест Лоджистік" документів, які підтверджують вартість відправленого вантажу та не доведено неможливість подання зазначених документів, а тому місцевий суд правомірно розглянув справу за наявними у ній доказами.

В матеріалах справи відсутнє і відповідне клопотання про залучення ТОВ "Портінвест Лоджистік" до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, при цьому лише зазначення в позовній заяві ТОВ "Портінвест Лоджистік" в якості третьої особи не є безумовною підставою для залучення вказаної особи до участі у справі. Крім того, позивачем не зазначено, які права чи обовязки такої особи були порушені та яким чином рішення у даній справі може вплинути на них, а посилання на те, що участь ТОВ "Портінвест Лоджістік" у справі в якості третьої особи необхідна для повного і всебічного розгляду справи в силу вимог ст.50 ГПК України, як вірно зазначено місцевим судом, не є підставою для залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються обставинами викладеними у мотивувальній частині цієї постанови.

За таких обставин, апеляційна скарга Приватного підприємства Новомиргородпаливо підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 30.07.2018 - без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 30.07.2018 року у справі №916/766/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного підприємства Новомиргородпаливо без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12.11.2018 о 10.00.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя І.Г. Філінюк

Суддя С.В. Таран