УХВАЛА

м. Київ

05.11.2018Справа № 910/174/17

За позовомФізичної особи-підприємця Минди Василя Юрійовича
доПублічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивачаМинди Юрія Васильовича
провизнання договору нікчемним
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився;
від відповідача:Терещенко Т.М.;
від третьої особи:не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Минда Василь Юрійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання договору нікчемним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2017, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018, позов задоволено, визнано нікчемним договір поруки від 26.12.2007, укладений між Фізичною особою-підприємцем Миндою Василем Юрійовичем та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк», стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» на користь Фізичної особи-підприємця Минди Василя Юрійовича витрати зі сплати судового збору у сумі 1 378,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 08.08.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 скасовано, справу №910/174/17 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/1555 від 23.08.2018 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/174/17.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2018 справу №910/174/17 передано для розгляду судді Босому В.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2018 прийнято справу №910/174/17 до свого провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.09.2018.

Підготовче засідання 24.09.2018 відкладено на 17.10.2018.

17.10.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла заява, в якій заявник просить суд залучити до участі у справі Фізичну особу - підприємця Минду Юрія Васильовича в якості відповідача, проте заява не містить підпису заявника, у зв'язку з чим залишається судом без розгляду таприєднується до матеріалів справи.

В судовому засіданні 17.10.2018 судом оголошено перерву на 05.11.2018.

Представник позивача та третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання з'явилась, надала пояснення по справі.

Суд відзначає, що справа не підсудна Господарському суду міста Києва, а тому підлягає передачі на розгляд іншого суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Наведена норма кореспондується з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України згідно якого господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Верховний Суд України у постанові №16/047 від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14 зазначив, що системний аналіз положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша статті 20 Закону); за позовом розпорядника майна (частина дев'ята статті 22 Закону); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статті 26 Закону); за заявою керуючого санацією (частина п'ята статті 28 Закону); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону).

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Положення пункту 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України та частини четвертної статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» застосовуються незалежно від суб'єктного складу сторін лише у тому випадку, коли майнові вимоги пред'являються саме до особи (боржника), яка перебуває у процедурах банкрутства.

Частиною першою статті 29 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з частиною дев'ятою статті 30 Господарського процесуального кодексу України справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Відповідно до пункту 2 Правових висновків Верховного Суду у справах про банкрутство за січень - лютий 2018 року від 19.03.2018, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, особливість вирішення майнових спорів з вимогами до боржника, у тому числі про визнання договорів недійсними, полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси і проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Як встановлено судом, в провадженні Господарського суду Закарпатської області знаходяться справи №907/553/16 про банкрутство Фізичної особи-підприємця Минди Василя Юрійовича та справа №907/491/17 про банкрутство Фізичної особи-підприємця Минди Юрія Васильовича.

За таких обставин, з урахуванням того, що предметом позову у даній справі є вимоги про визнання недійсним правочину, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Фізичною особою-підприємцем Миндою Василем Юрійовичем та Миндою Юрієм Васильовичем, а справи про банкрутство Фізичної особи-підприємця Минди Василя Юрійовича та Фізичної особи-підприємця Минди Юрія Васильовича, як сторін оспорюваного правочину, перебуває у провадженні Господарського суду Закарпатської області, суд дійшов висновку, що дана справа підсудна Господарському суду Закарпатської області.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п'яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п'яти днів після залишення її без задоволення.

За таких обставин, позовні матеріали підлягають передачі на розгляд до Господарського суду Закарпатської області.

На підставі викладеного та керуючись статтями 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Передати матеріали справи №910/174/17 за позовом Фізичної особи-підприємця Минда Василя Юрійовича до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», третя особа - Минда Юрій Васильович, про визнання договору нікчемним на розгляд Господарському суду Закарпатської області (88000, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а).

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена.

Повну ухвалу складено 09.11.2018.

Суддя В.П. Босий