ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Справа № 906/738/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. , суддя Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання Левчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Бердичівської місцевої прокуратури на ухвалу господарського суду Житомирської області від 03.09.2018р. у справі №906/738/18 (суддя Давидюк В.К.)

за позовом керівника Бердичівської місцевої прокуратури (м. Бердичів) в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (м. Київ)

до Фізичної особи-підприємця Маківчук Людмили Федорівни (м. Ружин)

про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 5558,08 грн.,

за участі представників:

від прокуратури Рівненської області - Шептіліс О.І., посвідчення №047204 від 14.06.2017р.;

від Державної служби України з безпеки на транспорті - не з'явився;

від ФОП Маківчук Л.Ф. - не з'явився;

В С Т А Н О В И В:

Керівник Бердичівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави із позовною заявою про стягнення з відповідача до Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 5558,08грн., що еквівалентно 176,00 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 03.09.2018р. у справі №906/738/18 повернуто позовну заяву керівника Бердичівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи-підприємця Маківчук Людмили Федорівни про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 5558,08 грн.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, керівник Бердичівської місцевої прокуратури звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (арк.справи 59-63).

В скарзі, зокрема, зазначає, що Державну службу України з безпеки на транспорті наділено повноваженнями звернення до суду щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Управління Укртрансбезпеки у Одеській області не є самостійною юридичною особою, а є структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека). Зважаючи на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державною здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

Однак, з 07.09.2017р., тобто з моменту встановлення уповноваженими посадовими особами факту перевезення вантажу автомобільним транспортом, який належить відповідачу, за відсутністю документів, передбачених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та нарахування плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, Державна служба України з безпеки на транспорті, самостійно не звернулась з відповідної позовною заявою до суду. Вказане свідчить про те, що Державна служба України з безпеки на транспорті, як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснює свої повноваження, у зв'язку з чим прокурор звернувся з даним позовом до суду.

Несплата коштів ставить під загрозу своєчасне та повне фінансування Державної економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування на 2013-2018 роки, метою якої є забезпечення ефективного функціонування та розвитку мережі автомобільних доріг загального користування, будівництва, реконструкції та ремонту автомобільних доріг.

Зважаючи на те, що несплата відповідачем коштів за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, призводить до ненадходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та, відповідно, до зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, що суттєво порушує економічні інтереси держави, виникає необхідність захисту інтересів держави.

Таким чином, при пред'явленні вказаної позовної заяви, прокурором виконано вимоги ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ст.53 ГПК України, а саме наведено обґрунтування порушення інтересів держави, необхідності їх захисту та неналежного здійснення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги посилається також на положення ч.ч.3,4 ст.53 ГПК України, п.6 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України, п.5 ст.14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», пунктів 1, 4, підпунктів 2, 15, 27 пункту 5 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103.

На підставі викладеного просить суд скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 03.09.2018р. у справі №906/738/18 про повернення позовної заяви керівнику Бердичівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи-підприємця Маківчук Людмили Федорівни про стягнення 5558,08 грн. та направити справу для продовження розгляду до господарського суду Житомирської області.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №906/738/18 у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Мельник О.В., суддя Василишин А.Р.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.09.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою керівника Бердичівської місцевої прокуратури на ухвалу господарського суду Житомирської області від 03.09.18р. у справі №906/738/18 та призначено справу №906/738/18 до розгляду на "18" жовтня 2018 р. об 10:00год. у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 в залі судових засідань №2.

У відповідності до абз.3 п.3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. ліквідовано Рівненський апеляційний господарський суд та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку області, з місцезнаходженням у місті Рівному.

Частиною 6 статты 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

05.10.2018 р. в газеті "Голос України" опубліковано оголошення про початок роботи Північно-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №992 від 01.10.2018р. "Про комісію для передачі судових справ та матеріалів" згідно акта здачі судових справ від 03.10.2018р. до Північно-західного апеляційного господарського суду передана апеляційна скарга керівника Бердичівської місцевої прокуратури на ухвалу господарського суду Житомирської області від 03.09.18р. у справі №906/738/18.

24.10.2018р. Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Савченко Г.І., суддя Дужич С.П.

Ухвалою від 25.10.2018р. прийнято апеляційну скаргу керівника Бердичівської місцевої прокуратури на ухвалу (про повернення позовної заяви) господарського суду Житомирської області від 03.09.2018р. у справі №906/738/18 до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Савченко Г.І., суддя Дужич С.П. Розгляд апеляційної скарги призначено на "14" листопада 2018р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2018р. №01-04/36, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді - члена колегії по справі - судді Дужича С.П. у період з 12.11.2018р. по 16.11.2018р. включно, відповідно до статті 32 ГПК України, ст.155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.п.18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну суддів-членів колегії у справі №906/738/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2018р. для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В., суддя Савченко Г.І.

Ухвалою від 13.11.2018р. колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В., суддя Савченко Г.І. прийнято апеляційну скаргу керівника Бердичівської місцевої прокуратури на ухвалу господарського суду Житомирської області від 03.09.2018р. у справі №906/738/18 до свого провадження.

13.11.2018р. на електронну адресу (14.11.2018р. - на поштову) суду від Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) надійшли письмові пояснення щодо апеляційної скарги (вх.№4267/18).

Представник зокрема зазначає, що суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами, як це передбачено частиною другою статті 19 Конституції України, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається. У зв'язку з цим, визначений законом предмет позову, з яким суб'єкт владних повноважень може звернутись до суду при здійсненні ним владних управлінських функцій, не підлягає розширеному тлумаченню.

Тому, Укртрансбезпека може звертатись до суду з позовом до фізичної або юридичної особи виключно у випадках, коли це прямо передбачено законом та з метою виконання покладених на неї завдань і функцій. В свою чергу Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті затверджено підзаконним нормативно-правовим актом, а саме постановою Кабінету Міністрів України.

Дане твердження підтверджується правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.06.2018р. у справі №820/1203/17, де зазначено, «що ані Конституцією України, ані законами України Укртрансбезпеку не наділено правом звернення до суду щодо стягнення грошових коштів за проїзд транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів».

Окрім іншого, просить врахувати, що Укртрансбезпека та її територіальні органи постійно здійснюють габаритно-ваговий контроль та виявляють досить велику кількість порушень автотранспортного законодавства та відповідно нараховують плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Водночас, згідно з частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до статті 29 Бюджетного кодексу України плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, належить до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного просить суд задовольнити апеляційну скаргу керівника Бердичівської місцевої прокуратури, скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 03.09.2018р. у справі №906/738/18 про повернення позовної заяви керівника Бердичівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи - підприємця Маківчук Людмили Федорівни про стягнення 5558,08 грн. та направити справу для продовження розгляду до господарського суду Житомирської області.

В зв'язку з участю представника Укртрансбезпеки в іншій справі 14.11.2018р. в Рівненському окружному адміністративному суді, просить суд розглянути апеляційну скаргу Бердичівської місцевої прокуратури без представника Укртрансбезпеки.

14.11.2018р. на адресу суду від представника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області надійшли письмові пояснення по справі.

Посилаючись на положення п.3, п.п.15, 27 п.5, абз.1 п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015р. №592 «Про деякі питання забезпечення діяльності Держаної служби з безпеки на транспорті», ст.29 Закону України «Про дорожній рух», п.31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, зазначає, що Уктрансбезпека здійснює функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Ухвалами, зокрема, Дніпропетровського, Львівського окружних адміністративних судів у справах №804/1892/18, №813/2467/18 закрито провадження та роз'яснено, що розгляд даних справ відноситься до юрисдикції цивільного суду та/або господарського судочинства, в порядку та у строки, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України та Господарським процесуальним кодексом У країни.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.06.2018р. у справі №820/1203/17.

Рішеннями вищезазначених судів встановлено, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговими транспортними засобами є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Згідно з пунктом 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015р., Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює нарахування та вживає заходи щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Поряд з цим, відповідно до частини 2 статті 4 ЦПК України, та частини 3 статті 4 ГПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами, як це, передбачено частиною другою статті 19 Конституції України, оскільки він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається. У зв'язку з цим, визначений законом предмет позову, з яким суб'єкт владних повноважень може звернутись до суду при здійсненні ним владних управлінських функцій, не підлягає розширеному тлумаченню.

Просить врахувати, що Укртрансбезпека та її територіальні органи постійно здійснюють габаритно-ваговий контроль та виявляють досить велику кількість порушень автотранспортного законодавства та відповідно нараховують плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Зважаючи, що діяльність Укртрансбезпеки фінансується за рахунок Державного бюджету України, коштів, виділених для сплати судового збору за подання відповідних позовних заяв, станом на теперішній час не вистачає.

Додатково повідомляє, що згідно з кошторисом Укртрансбезпеки на поточний 2018 рік, сплата судового збору за подання позовних заяв в край обмежена, та на теперішній час вичерпана.

Водночас, згідно з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

З огляду на вищезазначене, представник Управління Укртрансбезпеки в Одеській області просить апеляційну скаргу Керівника Бердичівської місцевої прокуратури у справі №906/738/18 задовольнити.

У судове засідання 14.11.2018р. представники Державної служби України з безпеки на транспорті, Фізичної особи-підприємця Маківчук Людмили Федорівни не з'явилися, хоч про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому Законом порядку.

Враховуючи клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті, положення ст.ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності зазначених учасників справи.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 14.11.2018р. прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, у зв'язку з чим просить її скасувати.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, пояснень по справі, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про наступне.

Як встановлено ч.3 ст.53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч.4 ст.53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Як визначено п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень, який усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014р. №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади", утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті та Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, пунктом 1 якого вказано, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (п.4 Положення).

Згідно з підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.8 Положення №103).

Листом Управління Укртрансбезпеки в Одеській області вих.№1123/1-31-18 від 09.02.2018р., адресованим Прокуратурі Житомирської області, Управління ставить питання про розгляд можливості щодо представництва держави в особі Укртрансбезпеки в суді з питання стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами. В обґрунтування представництва зазначено, що положення нормативно-правових актів, якими керується Державна служба України з безпеки на транспорті та його територіальні органи, зокрема підпунктами 15, 27 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №103 (в редакції на момент звернення з листом) у спірних правовідносинах вбачається, що законодавцем не передбачено право Укртрансбезпеці звертатися з позовом щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні.

Пунктом 26 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007р. "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України №320 від 25.04.2018р. внесено зміни до підпункту 27 пункту 5 Положення №103, якими після слова нарахування доповнено словами: "вживає заходів щодо стягнення", які набрали чинності 03.05.2018р. А прокурор звернувся із вказаним позовом до суду 28.08.2018р., що підтверджується довідкою на поштовому конверті, в якому надійшла позовна заява.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до підпункту 27 пункту 5 Положення №103, саме Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Враховуючи п.1, пп.27 п.5 Положення №103, норми Закон України "Про автомобільний транспорт", інших підзаконних нормативно-правових актів про автомобільний транспорт, Державна служба України з безпеки на транспорті має можливість та підстави на стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування, що випливає з покладених на неї завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Прокурором у позовній заяві зазначено про факт несвоєчасного неподання до суду органом Державної служби України з безпеки на транспорті позову про стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, свідчить про неналежне здійснення таким органом владних повноважень, у зв'язку з чим прокурор звертається до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

При цьому, Державна служба України з безпеки на транспорті не зверталась з зазначеним позовом, оскільки має переконання, що прокурор заявить позовні вимоги в інтересах Укртрансбезпеки, що вбачається з листа Управління Укртрансбезпеки в Одеській області вих.№1123/1-31-18 від 09.02.2018р.

Як вірно відмічено судом першої інстанції, прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може захищати інтереси держави.

Зазначена правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у ухвалі від 19.07.2018р. у справі №822/1169/17.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст.76,77,78,79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції вірно встановив, що в порушення вимог ч.ч.3,4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" та ч.4 ст.53 ГПК України, прокурор не навів належного та достатнього обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, а також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора із зазначеним позовом за можливості такого звернення Державною службою України з безпеки на транспорті.

Згідно п.4 ч.5 ст.174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

З огляду на викладене, господарським судом Житомирської області правомірно повернуто позовну заяву керівнику Бердичівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи-підприємця Маківчук Людмили Федорівни про стягнення 5558,08 грн.

Відповідно до ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи прокурора, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права і її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.269-271, 273, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу керівника Бердичівської місцевої прокуратури на ухвалу господарського суду Житомирської області від 03.09.2018р. у справі №906/738/18 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 19.11.2018р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Савченко Г.І.