ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2018 р. Справа№ 925/217/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Разіної Т.І.

Скрипки І.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансдизель»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.06.2018 (повний текст складено 23.06.2018)

у справі №925/217/18 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Заступника керівника Уманської місцевої прокуратури Черкаської області в інтересах держави в особі Христинівської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансдизель»

про стягнення 68 321,50 грн.

В С Т А Н О В И В :

Заступник керівника Уманської місцевої прокуратури Черкаської області (далі, прокурор) в інтересах держави в особі Христинівської міської ради (далі, позивач) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом (із урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 04.05.2018 №(25-31)3834вих18) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансдизель» (далі, відповідач) про стягнення 68 321,50 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було понесено збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 68 321,50 грн. внаслідок неукладення відповідачем договору із Христинівською міською радою на пайову участь замовника будівництва у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста, на підставі рішення Христинівської міської ради від 08.06.2012 №16-5/5-VI, яким ставка пайової участі встановлювалася на рівні 10% від загальної вартості будівництва.

Прокурор, посилаючись на норми частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та статті 53 Господарського процесуального кодексу України, вказав, що Христинівська міська рада не вчинила жодних дій по стягненню з відповідача на користь міського бюджету коштів, які складають розмір пайової участі відповідача у розвитку інфраструктури м. Христинівка, що і викликало необхідність звернення до суду із позовом у даній справі. Ухилення відповідача від сплати пайового внеску призводить до ненадходження коштів до бюджету, що, у свою чергу, створює безпосередню загрозу економічним інтересам держави, яка фінансово підтримує місцеве самоврядування шляхом надання місцевим бюджетам із Державного бюджету України субвенцій з метою формування місцевого бюджету, необхідного длія здійснення повноважень місцевого самоврядування на рівні мінімальних соціальних потреб у разі, коли коштів, що надходять з власних джерел та закріплених доходів не достатньо.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 18.06.2018 у справі №925/217/18 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансдизель» на користь Христинівської міської ради 68 321,50 грн. збитків внаслідок неукладення договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Христинівка.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансдизель» на користь прокуратури Черкаської області 1762,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору із зарахуванням на банківський рахунок 3751 в Державній казначейській службі України у м. Києві (МФО 820172) за кодом класифікації видатків бюджету 2800.

Рішення суду мотивоване тим, що наявні всі підстави для стягнення з відповідача у примусовому порядку коштів пайової участі на розвиток інфраструктури м. Христинівка із заявлених прокурором мотивів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртрансдизель» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 18.06.2018 скасувати та постановити нове, яким позовну заяву залишити без розгляду. Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, скаржником також подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як зазначає скаржник в обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилання прокурора у позовній заяві на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах (позивач у справі), неналежним чином здійснює відповідні повноваження щодо захисту державних інтересів у спірних правовідносинах, є недостатніми для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва. Крім того, відповідач обґрунтовує свої вимоги тим, що прокурором подано позов в інтересах територіальної громади, а не в інтересах держави, як зазначено в позові.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №925/217/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Сітайло Л.Г. (головуючий), судді: Кропивна Л.В., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2018 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Укртрансдизель» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 18.06.2018 у справі №925/217/18; відкрито апеляційне провадження у справі №925/217/18; встановлено учасникам справи строк на подання відзивів, клопотань, заперечень; роз'яснено, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи, оскільки предметом розгляду у справі №925/217/18 є вимоги про стягнення 68 321,50 грн., а відтак справа відноситься до малозначних в розумінні Господарського процесуального кодексу України; зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду Черкаської області від 18.06.2018 у справі №925/217/18.

04.09.2018 від прокуратури через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому прокурор просив суд у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити, оскаржене рішення суду залишити без змін.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Згідно частини 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу №925/217/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 справу №925/217/18 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Разіної Т.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2018 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансдизель» на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.06.2018 у справі №925/217/18 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Разіна Т.І., Скрипка І.М.; розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено сторонам строк для надання можливості скористатися наданими статтями 263, 166, 167, 267 Господарського процесуального кодексу України правами - до 12.11.2018.

Позивач своїм правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу у встановлений ухвалою суду від 26.10.2018 строк не скористався.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, рішенням Христинівської міської ради від 13.03.2014 №46 погоджено намір ТОВ «Укртрансдизель» здійснити реконструкцію будівлі переробного цеху на адміністративно-ремонтну будівлю з добудовою та надбудовою другого поверху в адміністративно-ремонтну будівлю на приватній земельній ділянці по вул. Ювілейна, 2.

24.04.2015 Інспекцією ДАБІ у Черкаській області зареєстровано декларацію ТОВ «Укртрансдизель» про готовність об'єкта до експлуатації №ЧК82, згідно якої відповідач задекларував готовність об'єкта до експлуатації - реконструкція будівлі переробного цеху на адміністративно-ремонтну будівлю з добудовою та надбудовою другого поверху в м. Христинівка, вул. Ювілейна, 2, Черкаської області.

Згідно даних Декларації вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію, становить 683 215 000 грн.

Прокурор у позові зазначає, що у порушення вимог статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положення про порядок залучення та встановлення розміру пайової участі (внеску) фізичних та юридичних осіб у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Христинівка ТОВ «Укртрансдизель» із заявами про укладання договорів пайової участі не зверталось, договори про пайову участь замовника будівництва та реконструкції у розвиток інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту не укладалися, а тому відповідач має сплатити збитки у вигляді упущеної вигоди на користь позивача у розмірі 68 321,50 грн.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне.

За змістом статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками.

Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором

Рішенням Христинівської міської ради №16-5/5-VI від 08.06.2012 затверджено Положення про порядок залучення та встановлення розміру пайової участі (внеску) фізичних та юридичних осіб у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Христинівка (далі, Положення), типову форму договору про пайову участь, порядок розрахунку пайової участі замовника та розрахунок до договору про пайову участь.

Зазначене Положення визначає порядок та вимоги залучення коштів для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Христинівка з врахуванням функціонального призначення об'єктів будівництва, регулює організаційно-правові відносини, які пов'язані з оформленням договорів про пайову участь замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста (пункт 1.2.).

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та вказаним Положенням встановлено, що саме на замовника покладено обов'язок укладення договору про пайову участь та сплати відповідних коштів.

Замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву стаття 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За змістом статей 2, 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статей 4, 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртрансдизель» є замовником будівельних робіт на об'єкті будівництва «Реконструкція будівлі переробного цеху на адміністративно-ремонтну будівлю з добудовою та надбудовою другого поверху в м. Христинівка, вул. Ювілейна, 2, Черкаської області».

Отже, реконструкція, здійснена відповідачем, охоплюється законодавчим визначення забудови, а виходячи із наведених положень законодавства, відповідач є замовником.

Пунктами 2.1., 2.2. Положення передбачено, що величина пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Христинівка визначається у договорі, який укладається Христинівською міською радою (відповідно до встановленого розміру пайової участі у розвитку інфраструктури міста), з урахуванням вартості будівництва об'єкта містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Христинівка, з урахуванням інших передбачених законом відрахувань, не може перевищувати 10% загальної вартості будівництва об'єкта - нежитлових будівель та споруд.

Відповідно до додатку 3 вказаного Положення розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Христинівка при будівництві об'єктів виробничого призначення становить 10% від загальної кошторисної вартості будівництва.

Отже, позивач станом на дату проведення відповідачем реконструкції та реєстрації відповідачем декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 24.04.2015, мав право на отримання від відповідача 10% від загальної кошторисної вартості будівництва на розвиток інфраструктури міста згідно з рішенням Христинівської міської ради №16-5/5-VI від 08.06.2012.

За доводами представника прокуратури, відповідач не звертався до Христинівської міської ради із заявою про укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури при будівництві об'єктів містобудування у м. Христинівка та не уклав його. Також у справі відсутні жодні докази на підтвердження того, що Христинівська міська рада зі своєї сторони вживала заходів щодо спонукання відповідача у судовому порядку укласти договір на пайову участь у розвитку інфраструктури міста.

Як вірно наголосив суд першої інстанції, чинним законодавством України не передбачено, що неукладення сторонами договору на пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста свідчить про нікчемність зобов'язань, які покладаються на відповідача нормами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та рішеннями місцевого органу влади щодо встановлення відсоткового розміру сплати коштів пайової участі на розвиток інфраструктури міста.

Водночас, норма абз.7 частини 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якою передбачено, що кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, свідчить лише про строк виконання зобов'язання і про настання терміну його прострочення, а не про його повне припинення після прийняття об'єкта в експлуатацію і без права примусового стягнення з відповідача заборгованої суми.

У відповідності до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірною бездіяльністю фізичній чи юридичній особі, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини 2 статті 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Так, у випадку укладення замовником згідно частини 2 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» договору та виконання зобов'язання по сплаті коштів пайової участі у розвитку інфраструктури міста, Христинівська міська рада отримала б дохід у вигляді заявлених до стягнення прокурором коштів.

Цивільно-правова відповідальність за завдання майнової шкоди наступає за наявності цивільного правопорушення, яке складається з наступних елементів: наявність майнової шкоди, протиправна поведінка (дії чи бездіяльність) заподіювача, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та майновою шкодою, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Так, розмір недоотриманого доходу у виді спірних коштів пайової участі прокурором доведено, розрахунок 68 321,50 грн. зроблено вірно. Протиправна поведінка відповідача полягає в неукладенні договору та несплаті коштів пайової участі. У ході розгляду справи відповідач також не намагався врегулювати спір шляхом добровільної сплати боргу. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача по неукладенню договору та несплаті коштів пайової участі на користь Христинівської міської ради, чим позивачу завдано збитків у вигляді упущеної вигоди, а також вина відповідача, доведені.

Отже, є всі підстави для стягнення з відповідача у примусовому порядку коштів пайової участі на розвиток інфраструктури м. Христинівка із заявлених прокурором мотивів.

До аналогічного висновку при розгляді спору дійшов Верховний Суд України у постанові від 02.03.2017 у справі №908/312/16.

Отже, з відповідача на користь позивача належить примусово стягнути 68 321,50 грн. збитків у виді упущеної вигоди, завданої неукладенням відповідачем договору на пайову участь замовника будівництва у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста та несплатою цих коштів у відповідності до вимог чинного законодавства.

Доказів на спростування зазначеного відповідачем у апеляційній скарзі не наведено.

Посилання скаржника у апеляційній скарзі на те, що прокурор, звертаючись до суду із позовом в особі Христинівської міської ради, не обґрунтував наявності підстав для здійснення такого представництва інтересів держави в суді, не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

У відповідності до частин 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, прокурор, звернувшись до суду із позовом у даній справі в інтересах Христинівської міської ради обґрунтував, що частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у відповідній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Прокурор вказав, а відповідачем не спростовано, що Христинівська міська рада не вчинила жодних дій по стягненню з відповідача на користь міського бюджету коштів, які складають розмір пайової участі відповідача у розвитку інфраструктури м. Христинівка, що і викликало необхідність звернення до суду із позовом.

Посилання скаржника на те, що прокурору потрібно було надати докази внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення держслужбовцями Христинівської міської ради, вирок суду щодо них, докази накладення дисциплінарних стягнень за невиконання своїх обов'язків судом відхиляються, оскільки надання таких доказів прокурором перед зверненням до суду не передбачено чинним законодавством.

Стаття 23 Закону України «Про прокуратуру» пов'язує представництво прокурором в суді законних інтересів держави із порушенням або лише із загрозою порушенням інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування, які діють на забезпечення державного інтересу дотримання в країні правового порядку і виконання вимог чинного законодавства.

Відтак, ненадання Христинівською міською радою доказів того, що спірні кошти вже стягнуті з відповідача, чи проводиться процедура врегулювання сплати цих коштів, чи подано позов зі спонукання відповідача укласти договір на пайову участь, підтверджує факт неналежного виконання органом місцевого самоврядування своїх обов'язків та існування загрози порушення економічних інтересів держави, які полягають у забезпеченні надходження коштів до бюджету, оскільки держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування (наприклад, надання субвенцій), і, як результат, наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Позивач поданою до суду заявою від 28.03.2018 (том 1, а.с. 35) позов прокурора підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити і повідомляв, що інші судові спори, що стосуються предмета заявленого позову відсутні.

Прокурор повідомляв Христинівську міську раду про здійснення ним захисту інтересів держави в суді листом від 07.03.2018 № (25-31) 2099 вих-18 (а.с. 30). Співпадіння дати цього листа із датою направлення до суду позову прокурором не свідчить про порушення останнім чинного законодавства, що тягне за собою відмову у розгляді позову чи у прийнятті його до розгляду.

Доводи відповідача із приводу того, що органи прокуратури можуть представляти тільки ті органи місцевого самоврядування, які наділені повноваженнями органів виконавчої влади, тобто лише виконавчі органи місцевих рад, відхиляються судом, оскільки відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор наділений повноваженнями здійснювати представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює, зокрема, орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження та яким у даному випадку і виступає Христинівська міська рада.

Із огляду на встановлені обставини, судом першої інстанції обґрунтовано задоволені позовні вимоги прокурора в інтересах Христинівської міської ради про стягнення з відповідача 68 321,50 грн. збитків.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

У свою чергу, прокурором доведено порушення прав та законних інтересів держави зі сторони відповідача.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансдизель» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансдизель» на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.06.2018 у справі №925/217/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 18.06.2018 у справі №925/217/18 залишити без змін.

Матеріали справи №925/217/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 286 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді Т.І. Разіна

І.М. Скрипка