ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2018 р. м. Київ Справа№ 910/4602/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.
за участю представників учасників процесу:
від позивача: адвокат Трубаков Є.О. від відповідача: адвокат Роїк О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АТ «Дніпроазот»
на рішеннягосподарського суду міста Києва
від05.07.2018 року
суддя Удалова О.Г., м. Київ
повний текст складено26.07.2018 р.
за позовомАТ «Дніпроазот»
доАТ комерційний банк «ПриватБанк»
провизнання незаконними дій та відшкодування моральної шкоди

За результатом розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпроазот" (далі позивач/ ПАТ "Дніпроазот") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (далі -відповідач/ ПАТ КБ "ПриватБанк"), в якому просить визнати незаконними дії відповідача, що полягають у розголошенні відомостей відносно позивача, які становлять банківську таємницю, а також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач надав компанії Alix Partners у лютому 2018 інформацію щодо позивача, яка становить банківську таємницю, зокрема, опис товариства, включаючи виробництво та операції, сукупний дохід, загальну вартість активів, загальну кількість працівників. Інформація щодо такого розголошення, за твердженням позивача, міститься у повідомленнях у засобах масової інформації в мережі Інтернет. За доводами позивача, розголошення відповідачем банківської таємниці є порушенням вимог ст.ст. є порушенням ст.ст. 61, 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та ст. 1076 Цивільного кодексу України.

У зв'язку із спричиненням позивачу моральної шкоди, яка полягає у негативному впливі на ділову репутацію, останній просить стягнути з відповідача 1 грн. моральної шкоди.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що зі змісту публікацій не вбачається будь-яке розголошення відповідачем відомостей третім особам про позивача, його структуру власності, банківські рахунки. Крім того, відповідач зазначає, що інформація стосовно позивача, яка, на його думку, могла бути розголошена відповідачем, не є банківською таємницею.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.07.2018 у справі № 910/4602/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд з посиланням на ст.ст. 10, 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 15, 16, 23, 1076, 1167 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України та ст.ст. 73, 74, 96 Господарського процесуального кодексу України виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено передання відповідачем інформації, що становить банківську таємницю компанії Alix Partners.

Також місцевий господарський суд зазначив, що інформація про яку вказує позивач не відноситься до банківської таємниці, оскільки не входить до переліку визначеного у ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а є загальнодоступними відомостями.

Крім того, місцевий господарський суду також виходив з того, що у діях відповідача відсутні елементи складу цивільного правопорушення, а, відтак, і не доведено відповідачем завдання шкоди діловій репутації позивача.

Не погодившись із вказаним рішенням, АТ "Дніпроазот" (надалі-скаржник) звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, рішення господарського суду міста Києва від 05.07.2018 у справі № 910/4602/18 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга АТ «Дніпроазот» обґрунтована тим, що місцевим господарським судом неповно досліджено обставини справи, надано їм невірну оцінку, а тому, на думку скаржника, висновки суду не відповідають дійсним обставинам, що склались між сторонами.

Вважає, що місцевим господарським судом було порушено норми матеріального права, а саме-ст.1076 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та норми процесуального права, зокрема, ст.ст. 74, 110 Господарського процесуального кодексу України..

Скаржник в поданій ним апеляційній скарзі зазначає, що місцевим господарським судом не було встановлено, чи надавалися відповідачем компанії Alix Partners будь-які документи що позивача та їх зміст не можливо було визначити, чи мало місце розголошення банківської таємниці.

Заявник апеляційної інстанції зазначає, що останньому відомо про те, що відповідне рішення, щодо дозволу на розкриття відповідачем відомостей щодо позивача, яка становить банківську таємницю відсутнє.

Як вказує скаржник, місцевим господарським судом не було враховано те, що АТ «Дніпроазот» не надавалося відповідного дозволу на розкриття відомостей компанії Alix Partners, чим порушено вимог ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст. 1076 Цивільного кодексу України, оскільки у відповідності до вищезазначених норм законодавства, інформація щодо юридичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2018 для розгляду апеляційної скарги акціонерного товариства "Дніпроазот" визначено колегію суддів у складі головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді: Тарасенко К.В., Чорна Л.В.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду Овчаренка А.В. № 09.1-08/2496/18 від 27.08.2018, у зв`язку із перебуванням судді Тарасенко К.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, у відповідності до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/4602/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.08.2018, для розгляду апеляційної скарги акціонерного товариства "Дніпроазот" визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді: Тищенко А.І., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 у справі № 910/4602/18 (суддя Яковлєв М.Л.) апеляційну скаргу акціонерного товариства "Дніпроазот" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 у справі № 910/4602/18 - залишено без руху.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 у справі № 910/4602/18 (головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді: Тищенко А.І., Чорна Л.В.) повернуто акціонерному товариству "Дніпроазот" заяву про забезпечення доказів від 15.08.2018 на 8 (вісьми) арк.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 910/4602/18 (головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді: Тищенко А.І., Чорна Л.В.) поновлено акціонерному товариству "Дніпроазот" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 у справі № 910/4602/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Дніпроазот" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 у справі № 910/4602/18 та призначено її розгляд на 08.10.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 у справі № 910/4602/18 (головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді: Тищенко А.І., Разіна Т.І.) заяву про забезпечення доказів та апеляційну скаргу акціонерного товариства "Дніпроазот" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 у справі № 910/4602/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді: Разіна Т.І., Тищенко А.І.; розгляд апеляційної скарги акціонерного товариства "Дніпроазот" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 у справі № 910/4602/18 здійснити у раніше призначеному судовому засіданні 08.10.2018; розгляд заяви акціонерного товариства "Дніпроазот" про забезпечення доказів у справі № 910/4602/18 призначено на 24.09.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 у справі № 910/4602/18 (головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді: Тищенко А.І., Разіна Т.І.) відмовлено в задоволенні заяви акціонерного товариства "Дніпроазот" про забезпечення доказів у справі № 910/4602/18.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

25.06.2018 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд, ідентифікаційний код 42262953.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України № 295/2018 від 28.09.2018 "Про переведення суддів", відповідно до підпункту 7 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, пункту 1 частини другої статті 53, частини третьої статті 82 і пункту 40 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 11 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Вищу раду правосуддя" сформовано склад Північного апеляційного господарського суду шляхом переведення суддів.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 1 від 02.10.2018 визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 3 жовтня 2018 року, про що в газеті "Голос України" № 185 (6940) 03.10.2018 опубліковано відповідне повідомлення. Відтак, в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Згідно ч. 7 ст. 31 ГПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу № 910/4602/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2018, справу № 910/4602/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І.

08.10.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду скаржником були подані письмо викладені судові дебати.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2018 прийнято до свого провадження апеляційну АТ "Дніпроазот" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 у справі № 910/4602/18 складі колегії суддів: головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І.; розгляд скарги призначено на 14.11.2018.

14.11.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про необґрунтованість та безпідставність доводів, викладених у апеляційній скарзі позивача та просить відмовити у їх задоволенні, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

У судовому засіданні адвокат скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Адвокат відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечував, з наведених у відзиві на апеляційну скаргу підстав та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення -без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши пояснення адвоката скаржника та адвоката відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Підпунктом 9 п.1 Перехідних положень ГПК України роз'яснено, що справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Предметом даного спору є вимога позивача до відповідача визнання незаконними дій та відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, у лютому 2018 йому стало відомо про розголошення ПАТ КБ "Приватбанк" інформації щодо позивача, яка становить банківську таємницю.

Зокрема, позивач стверджує, що ПАТ КБ "ПриватБанк" у лютому 2018 надав компанії Alix Partners інформацію щодо ПАТ "Дніпроазот", яка становить банківську таємницю: опис товариства, включаючи виробництво та операції, сукупний дохід, загальну вартість активів, загальну кількість працівників.

На підтвердження фактів розголошення відповідачем банківської таємниці позивач посилається на публікації, розміщені на веб-сайтах, зокрема, на http://kp.ua/economics/600563-ynostrannye-kompanyy-poluchauit-otpryvatbanka-svedenyia-o-klyentakh-dubynskyi; http://uazmi.org/news/post/dcEPxKpW0W0iCBAGL63jBK; https://www.facebook.com/photo.php?fbid=723123&s щ=a/56912.83729.15913&t?ни=3&theONT> та надає роздруківки із вказаних сайтів

На думку позивача, розголошення відповідачем банківської таємниці є порушенням ст.ст. 61, 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та ст. 1076 Цивільного кодексу України.

Вказане й стало підставою для звернення позивача до суду із вказаним позовом. Крім того, позивач посилається на спричинення йому моральної шкоди, яка полягає у негативному впливі на ділову репутацію та просить стягнути з відповідача 1 грн. моральної шкоди.

Місцевим господарський відмовляючи у задоволенні позову, виходив з недоведеності позивачем належними та допустимими доказами передання відповідачем інформації, що становить банківську таємницю компанії Alix Partners.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи за наступних підстав.

Як вже зазначалось вище, на підтвердження фактів розголошення відповідачем банківської таємниці позивач посилається на публікації, розміщені на веб-сайтах, зокрема: http://kp.ua/economics/600563-ynostrannye-kompanyy-poluchauit-ot-pryvatbanka-svedenyia-o-klyentakh-dubynskyi, http://uazmi.org/news/post/dcEPxKpW0W0iCBAGL63jBK, https://www.facebook.com/photo.php?fbid=723123&sьк=a/56912.83729.15913&t?в =3&theведе та надає роздруківки із вказаних сайтів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що на кожну із сторін покладений обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами, як письмові, речові електронні докази).

Статтями 76-79 ГПК України передбачено, що докази, надані стороною спору на підтвердження своїх вимог або заперечень, повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, встановленим ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу ( ч. ч. 1, 2 ст. 96 ГПК України).

Як вірно було встановлено місцевим господарським судом, жодного належного, достатнього та допустимого доказу в підтвердження розголошення відповідачем банківської таємниці матеріали справи не містять.

Так, зі змісту публікацій вбачається, що останні містять інформацію, розміщену фізичною особою на веб-сайті соціальної мережі facebook.com.

При цьому, з даних публікацій не вбачається будь-яке розголошення саме ПАТ КБ "ПриватБанк" відомостей про позивача третім особам, про його структуру чи банківські рахунки.

Доказів того, що інформація, яка міститься у вказаних публікаціях, надана відповідачем третім особам, матеріали справи не містять.

Позивач зазначає, що 16.02.2018 звернувся до відповідача з листом вих. № 358/01-6, у якому заборонив відповідачу надалі розкривати інформацію, що становить банківську таємницю та просив повідомити, яку саме інформацію було розголошено банком.

У відповіді на вказаний лист (13.03.2018 вих. № 20.1.0.0.0/7-20180222/5764) відповідач зазначив, що забезпечує збереження банківської таємниці відповідно до Закону та правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, що затверджені постановою Правління НБУ від 14.07.2006 № 267.

Щодо посилання позивача проте, що оскільки відповідач не спростовував надання інформації, що становить банківську таємницю, компанії Alix Partners, то зазначене свідчить про розголошення відповідачем банківської таємниці.

Місцевим господарським судом, з яким і погоджується суд апеляційної інстанції правомірно було відхилено посилання про розголошення відповідачем банківської таємниці, оскільки з зазначеного листа відповідача від 13.03.2018 вих. № 20.1.0.0.0/7-20180222/5764 не вбачається порушень прав та/або інтересів позивача відповідачем в частині розголошення банківської таємниці.

Стосовно доводів скаржника в обґрунтування підстав скасування судового рішення про те, що місцевим господарським судом не було враховано те, що відповідачем розголошено наступні відомості, що становлять банківську таємницю: опис товариства, включаючи виробництво та операції, сукупний дохід, загальну вартість активів, загальну кількість працівників, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Правовий статус інформації, що становить банківську таємницю, а також порядок її збереження та розкриття регулюється главою 10 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (далі - Закон).

Відповідно до ст. 60 Закону інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є:

1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України;

2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди;

3) фінансово-економічний стан клієнтів;

4) системи охорони банку та клієнтів;

5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності;

6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація;

7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню;

8) коди, що використовуються банками для захисту інформації;

9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Положення цієї статті не поширюються на інформацію, яка підлягає опублікуванню. Перелік інформації, що підлягає обов'язковому опублікуванню, встановлюється Національним банком України та додатково самим банком на його розсуд.

Як вірно було зазначено місцевим господарським судом, що інформація, про яку зазначає позивач, а саме: опис товариства, включаючи виробництво та операції, сукупний дохід, загальна вартість активів, загальна кількість працівників не є банківською таємницею, оскільки не входить до переліку відомостей, визначених в ст. 60 Закону, а є загальнодоступними відомостями, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" та Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок".

Для визнання дій банку неправомірними позивачу необхідно довести:

1) розголошення інформації, що становить банківську таємницю;

2) розголошення такої інформації саме відповідачем.

У той же час, зі змісту позовної заяви вбачається, що у позивача відсутні докази щодо того, яку саме інформацію щодо ПАТ "Дніпроазот" було розголошено відповідачем.

Суд апеляційної інстанції, що публікації, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, жодної інформації про ПАТ "Дніпроазот" не містять, у тому числі й інформації, що могла б становити банківську таємницю.

До того ж, зазначені публікації здійснені не відповідачем, а іншими особами, що виключає відповідальність відповідача за розголошення інформації, зазначеної у таких публікаціях.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про недоведеність твердження позивача про передання відповідачем компанії Alix Partners інформації щодо позивача, яка становить банківську таємницю, є лише припущеннями позивача, не підтвердженими жодними доказами.

Стосовно посилання позивача на порушення відповідачем приписів ст.1076 ЦК України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 1076 ЦК України визначено, що банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Оскільки, позивачем не доведено розголошення відповідачем буд-якої інформації про ПАТ "Дніпроазот", в тому числі й інформації, що становить банківську таємницю, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про визнання незаконним дій відповідача задоволенню не підлягають.

Крім того, як зазначалось вище, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1,00 грн. моральної шкоди.

Відшкодування моральної шкоди передбачено ст. 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відшкодування шкоди здійснюється у разі, наявності у діях відповідача всіх елементів складу цивільного правопорушення у їх сукупності: неправомірної поведінки особи, наявності шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, вини завдавача шкоди.

При цьому, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише через неправомірну поведінку відповідача.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною 3 ст. 23 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року № 1 роз'яснено, що при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співрозмірний із заподіяною шкодою.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами наявності у діях відповідача всіх елементів складу цивільного правопорушення.

Доказів протилежно відповідачем також і не надано суду апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що у діях відповідача відсутні елементи складу цивільного правопорушення: неправомірна поведінка відповідача позивачем не доведена, як і не доведено завдання шкоди діловій репутації позивача, місцевий господарський суд, з яким і погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову задоволенні позову в частині про стягнення з відповідача 1,00 грн. моральної шкоди, у зв'язку з їх обґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтями 77-79 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Надані до матеріалів справи докази та пояснення сторін свідчать про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність та обґрунтованість заявлених ним позовних вимог до відповідача, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

За результатами перегляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 11, 74, 129, 240, 276-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 05.07.2018 року у справі № 910/4602/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу акціонерного товариства «Дніпроазот» - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано -19.11.2018.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко