РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.11.2018Справа № 910/10296/18

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Мазур В.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні

справу № 910/10296/18

за позовом товариство з обмеженою відповідальністю "Інстех"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Сі Ті"

про стягнення 60 578,50 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Кобилецький В.В., довіреність б/н від 20.07.2018р.;

від відповідача: Антошко М.О., довіреність б/н від 14.08.2018р.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інстех" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Сі Ті" про стягнення 60 578,50 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору підряду № 29 від 19.09.2016р. у визначений строк не розрахувався за виконані роботи, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 50 869,69 грн., за прострочення оплати якої нараховані пеня в сумі 8284,10 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1424,71 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2018р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, суд зобов'язав відповідача подати відзив на позовну заяву з доданням доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини в строк до 01.10.2018р. та встановив строк для подачі заяв, клопотань, відзиву, відповіді на відзив і заперечень на відповідь через відділ діловодства Господарського суду міста Києва або засобами поштового зв'язку тільки в письмовій формі у строк до 01.10.2018р.

28.09.2018р. через загальний відділ Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Заперечення відповідача проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження мотивоване тим, що позивачем не додано до позову первинних документів, які фіксують факт поставки та виконання робіт позивачем, а відтак дана справа потребує детального розгляду спору по суті та з'ясування всіх обставин в судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2018р. було відмовлено в задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Сі Ті" про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, водночас постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 25.10.2018р.

24.10.2018р. через загальний відділ Господарського суду міста Києва від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 25.10.2018р. було оголошено перерву до 01.11.2018р.

30.10.2018р. через загальний відділ Господарського суду міста Києва від ФОП Биковський С.В. отримано письмові пояснення.

31.10.2018р. через загальний відділ Господарського суду міста Києва від відповідача отримано додаткові пояснення, а від позивача - відповідь на відзив.

В судовому засіданні 01.11.2018р. представники сторін виклали зміст заявлених позовних вимог та заперечень проти позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2016р. між позивачем (далі - підрядник) та відповідачем (далі - замовник) було укладено договір підряду №29 (далі - договір), відповідно до п.1.1. якого підрядник зобов'язується на умовах цього договору поставити у власність замовникові вироби з натурального каменю і за завданням замовника виконати роботи з облицювання ними приміщень адміністративної будівлі за адресою: м. Київ, вул. Кудряшова, 9 (далі - роботи), а замовник зобов'язується створити умови для виконання робіт (надати фронт робіт, проектну документацію), прийняти вироби і результат робіт і сплатити їх ціну, обумовлену договором.

11.08.2017р. між сторонами було підписано додаткову угоду № 1 до договору, якою сторони змінили і доповнили умови договору.

Відповідно до п.1.2 договору, вид, асортимент, колір та інші характеристики виробів, термін їх поставки, а також ціна визначається сторонами в Додатку № 1 (Специфікація виробів і робіт) до договору, викладеному в новій редакції від 11.08.2017р.

Відповідно до п.1.3 договору, вид і обсяги робіт, термін з виконання, а також ціна робіт визначаються сторонами в Додатку № 1 (Специфікація виробів і робіт) до договору, викладеному в новій редакції від 11.08.2017р.

Так, сторонами було підписано додаток № 1 до договору, яким зокрема погоджено найменування, матеріал, розмір, кількість, ціну та вартість виробів та робіт.

Роботи проводяться підрядником відповідно до додатку № 4 (Робочий проект у новій редакції від 11.08.2017р.), розробленим замовником (п.1.4 договору).

За умовами п.2.3 договору визначено, що ціна виробів на дату укладання цього договору становить 1 030 221,51 грн., в томі числі ПДВ.

Згідно з п.2.5 договору, ціна робіт є твердою і становить 143 072,96 грн., в тому числі ПДВ. У разі необхідності зміни виду, обсягу або складності робіт, сторони укладають додаткову угоду або додаток до договору.

За умовами п.6.2 договору, підрядник передає замовникові фактично виконані роботи по акту прийому-передачі виконаних робіт. Підрядник складає, підписує і передає замовнику оформлені акти виконаних робіт в 2-х примірниках для перевірки в день їх складання. Акти виконаних робіт можуть бути відправлені поштою цінним листом з повідомленням.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору ним було виконано роботи по облицюванню приміщень на суму 136 713,46 грн., які відповідачем оплачені частково лише в сумі 85 843,78 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією виписки АТ «Банк Богуслав» з рахунку позивача.

Позивачем було складено та підписано Акт виконаних робіт від 18.01.2018р. на суму 136 713,46 грн., та надіслано відповідачу цінним листом з описом вкладення вих. 22.01.2018р., який отримано відповідачем 26.01.2018р., що підтверджується інформацією, яка міститься на інтернет-сайті ПАТ «Укрпошта», роздруківка якої додана до позовної заяви.

Замовник зобов'язаний оглянути виконані роботи та розглянути надані підрядником акти виконаних робіт протягом 5 (п'яти) днів з моменту їх надання та прийняти виконані роботи, підписавши і відправивши підряднику його примірник акта, або надати підряднику письмову мотивовану відмову в прийнятті виконаних робіт із зазначенням переліку виявлених недоліків (п.6.3 договору).

Пунктом 6.10 договору сторони погодили, що якщо замовник у встановлений п.6.3 договору термін не підпише Акт виконаних робіт або не надасть мотивовану відмову від його підписання, то по закінченню цього терміну з урахуванням строків, обумовлених в п.14.4 договору, термін виконання зобов'язання замовника по оплаті ціни такого акта вважається наставши і починається відлік гарантійного терміну.

Проте, як зазначає позивач, відповідач вказаний акт не підписав, вартість виконаних робіт за даним актом у сумі 50 869,69 грн. не здійснив, письмової відповіді з вказівкою зауважень, що стали підставою непідписання такого акту відповідач також не надіслав.

Враховуючи, що відповідач повну вартість виконаних робіт на суму 50 869,69 грн. позивачу не оплатив, останній просить стягнути з відповідача вказану заборгованість в судовому порядку.

Відповідач у відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що позивачем не надано доказів поставки обумовлених договором виробів та виконання робіт

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України одна сторона (виконавець) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Згідно зі статтею 854 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 50 869,69 грн. за виконані роботи згідно з Актом від 18.01.2018р. на суму 136 713,46 грн. з огляду на наступне.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов Договору ним було виконано роботи на суму 136 713,46 грн., про що складено та підписано Акт виконаних робіт від 18.01.2018р. на суму 136 713,46 грн., який надіслано відповідачу цінним листом з описом вкладення 22.01.2018р.

Проте, відповідач вказаний акт не підписав, оплату вартості виконаних робіт за даним актом в повному обсязі в сумі 50 869,69 грн. не здійснив, обґрунтованої відмови від підписання акту із зазначенням зауважень щодо виконаних робіт позивачу не надіслав.

Отримання вищевказаного акту підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією, яка міститься на інтернет сайті ПАТ «Укрпошта», роздруківка якої додана до позовної заяви.

Одночасно суд зазначає, що відповідачем не надано доказів, що ним не отримано Акт виконаних робіт від 18.01.2018р. на суму 136 713,46 грн.

Також, умовами п.6.3 договору встановлено, що Замовник зобов'язаний оглянути виконані роботи та розглянути надані підрядником акти виконаних робіт протягом 5 (п'яти) днів з моменту їх надання та прийняти виконані роботи, підписавши і відправивши підряднику його примірник акта, або надати підряднику письмову мотивовану відмову в прийнятті виконаних робіт із зазначенням переліку виявлених недоліків.

Пунктом 6.10 договору сторони погодили, що якщо замовник у встановлений п.6.3 договору термін не підпише Акт виконаних робіт або не надасть мотивовану відмову від його підписання, то по закінченню цього терміну з урахуванням строків, обумовлених в п.14.4 договору, термін виконання зобов'язання замовника по оплаті ціни такого акта вважається наставши і починається відлік гарантійного терміну.

Таким чином, суд вважає, що в силу положень п.6.3 договору, відповідач повинен був підписати Акт від 18.01.2018р. на суму 136 713,46 грн. до 31.01.2018р. включно і оплатити по ньому виконані роботи в повному обсязі або направити мотивовану відмову від приймання робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Всупереч умовам п.6.3 договору, протягом 5 днів після отримання Акту від 18.01.2018р. на суму 136 713,46 грн. відповідачем не прийнято та не підписано вказаний акт. При цьому, обґрунтованих причин відмови від підписання Акту на суму 136 713,46 грн. відповідачем також не надано, з претензіями щодо якості виконаних робіт відповідач до позивача не звертався.

Судом також враховано, що будь-яких претензій щодо повернення суми попередньої оплати, у зв'язку з невиконанням позивачем робіт, відповідачем також не заявлялись.

Відтак, згідно з умовами п.6.10 договору, кінцевий строк оплати відповідачем виконаних позивачем робіт на суму 136 713,46 грн. настав 01.02.2018р.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови договору, а також вимоги ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів законодавства, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 50 869,69 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Відтак, заперечення відповідача проти позовних вимог судом відхиляються як такі, що не спростовують встановлених вище судом обставин та висновків.

Крім того, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо не поставки позивачем виробів згідно з умовами договору, оскільки питання щодо поставки виробів за спірним договором не є предметом спору у даній справі, про що також зазначено представником позивача під час судового засідання.

Водночас, суд зазначає, що на підтвердження факту поставки виробів за умовами спірного договору в матеріалах справи міститься товарно-транспортна накладна №Р218 від 04.09.2017р., подана до суду ФОП Биковським С.В., який безпосередньо здійснював перевезення вантажу найменування, кількість та ціна якого відповідає додатку № 1 до договору, від вантажовідправника ТОВ «Інстех» вантажоотримувачу - ТОВ «Ай Ті Сі».

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором у сумі 50 869,69 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача 8284,10 - пені та 1424,71 грн. - інфляційні втрати, які нараховані за період з 01.02.2018р. по 01.08.2018р.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п.9.4 договору, за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язання по оплаті виробів або робіт замовник зобов'язаний сплатити підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від несплаченої суми за кожен день прострочки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996р. № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, визнав його обґрунтованим, та задовольняє зазначену вимогу у повному обсязі в сумі 8284,10 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати інфляційних втрат є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Таким чином, оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат ґрунтується на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат є обґрунтованими та доведеними, та підлягають задоволенню згідно розрахунку позивача, який є арифметично вірним.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Норми статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачають, зокрема, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Інстех» та адвокатом Кобилецьим В.В. укладено Договір про надання правничої допомоги від 20.07.2018р., предметом якого є представництво інтересів ТОВ «Інстех» в господарському суді з приводу вирішення справи про стягнення боргу з ТОВ «Ай Ті Сі» в сумі 50 869,69 грн.

Квитанцією до прибуткового касового ордера № 2/10 від 01.10.2018р. позивач сплатив на рахунок адвоката Кобилецького В.В. 5000,00 грн., що підтверджує факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Сі Ті" (03032, м. Київ, вул. Кудряшова, 9; ідентифікаційний код 39988890) на користь товариство з обмеженою відповідальністю "Інстех" (02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 11, оф. 312; ідентифікаційний код 14332361) основний борг в сумі 50 869 грн. 69 коп. - боргу, 8284 грн. 10 коп. - пені, 1424 грн. 71 коп. - інфляційних втрат, 5000 грн. - витрат на правничу допомогу та 1762,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 06.11.2018р.

Суддя А.І. Привалов