номер провадження справи 24/79/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2018 Справа № 908/1476/18

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Т.А., при секретарі Вака В.С.

За участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: Маєвський О.М., довіреність від 28.03.2018 № 21/75-юр

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/1476/18

за позовом товариство з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" (юридична адреса: 02081, м. Київ, вул. Сортувальна, буд. 2, фактична адреса: 02152, м. Київ, вул. І. Миколайчика, буд. 3-а, )

до відповідача: Казенного підприємства "Науково-виробничий комплекс "ІСКРА" (69071, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84, )

про стягнення 36 344, 99 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Казенного підприємства "Науково-виробничий комплекс "ІСКРА" про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 35 640,00 грн., пеню в сумі 570,24 грн. та 3% річних в сумі 134,75 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2018 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою суду від 01.08.2018 позовну заяву ТОВ "Текстиль-Контакт" залишено без руху в порядку п. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 03.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1476/18 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 24/79/18. Підготовче судове засідання призначено на 01.10.2018.

Ухвалою від 01.10.2018 відкладено підготовче засідання на 18.10.2018.

Станом на 17.10.2018, на адресу господарського суду Запорізької області від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог від 09.10.2018 № 995, заявник просить стягнути з відповідача суму 2 224,33 грн., а саме: пені - 2 045,64 грн. та 3 % річних - 178,69 грн.

Заява судом прийнята, оскільки відповідає вимогам ст. ст. 42,46 ГПК України.

Ухвалою від 18.10.2018 закрито підготовче провадження у справі № 908/1476/18. Призначено справу до судового розгляду по суті на 07.11.2018.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 07.11.2018 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оголошений склад суду.

Перевірені повноваження присутнього в судовому засіданні представника відповідача.

Відповідач оголосив про обізнаність прав та обов'язків, викладених у статтях 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача в судове засідання не прибув, надав клопотання від 25.10.2018 вих. № 1047 про розгляд справи за відсутністю свого представника. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки від 31.10.2017 № 17/487-юр в загальній сумі 2 224,33 грн., з яких: 2 045,64 грн. пені та 178,69 грн. 3 % річних.

Відповідач пояснив, що суму основного боргу у розмірі 35 640,00 грн. за спірним договором сплатив 02.08.2016, що підтвердив платіжним дорученням № 6912.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки неявка в судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

В засіданні 07.11.2018 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз'яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

31.10.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" (постачальник) та Казенним підприємством "Науково-виробничий комплекс "ІСКРА" (покупець) укладено договір поставки № 17/487-юр, за умовами якого (п. 1.1.) постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар згідно Специфікацій, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 2.1. договору, найменування товару, його кількість та якісні показники, термін поставки, ціна товару за одиницю та по позиціям, а також загальна вартість товару, постачання якого буде здійснюватися, згідно договору, вказується в Специфікаціях, які з моменту підписання сторонами складають невід'ємну частину договору.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що оплата покупцем товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному Договорі.

Оплата за товар здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в розмірі 100% вартості товару протягом 30 календарних днів з моменту доставки та остаточного прийняття товару на складі покупця або на інших умовах, про що додатково зазначається у Специфікаціях (п. 3.2.).

За умовами п. 3.3. договору, датою оплати товару вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до п. 5.1. договору, поставка товару здійснюється за цінами, які визначені у Специфікаціях і включають всі обов'язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші видатки постачальника, пов'язані з поставкою товару.

Загальна вартість товару, що постачається орієнтовно становить 1 000 000,00 грн. у тому числі ПДВ 166 666,67 грн. (п. 5.2.).

Пунктом 10.6 договору встановлено, що цей договір набирає сили з дати його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання договору поставки № 17/487-юр від 31.10.2017, позивач 03.05.2018 здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 35 640,00 грн. Факт поставки товару підтверджується видатковою накладна № 9660 від 03.05.2018 та довіреністю № 1056 від 24.04.2018 р., виданою відповідачем уповноваженій особі на отримання товару.

Відповідач оплата товару у строк, визначений договором (п. 3.2.) не здійснив.

За поставлений товар відповідач розрахувався 02.08.2018, про що свідчить платіжне дорученням № 6912 від 02.08.2018 на суму 35 640,00 грн.

Отже, відповідачем порушено умови договору щодо розрахунку за отриманий товар.

Предметом даного судового розгляду є спір про стягнення з відповідача 2 224,33 грн., з яких: 2 045,64 грн. пені за період з 03.06.2018 по 02.08.2018 та 178,69 грн. 3 % річних за період з 03.06.2018 по 02.08.2018.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або ін. подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошву суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу п. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Строки здійснення розрахунків узгоджено сторонами, про що зазначалось вище.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Як слідує із статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав зобов'язання щодо поставки товару, у зв'язку з чим у відповідача виник обов'язок оплатити отриманий товар у термін, визначений у договорами.

Однак відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманого товару, всупереч умов договорів та вимог закону, у визначений строк не виконав.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо оплати товару, позивачем нарахована пеня у розмірі 2 045,64 грн. за період з 03.06.2018 по 02.08.2018.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

За приписами ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, що передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2. договору сторони обумовили, що у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставку НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що відповідачу правомірно нараховано пеня в сумі 2 045,64 грн., оскільки це не суперечить п. 7.2. договору та діючому законодавству. Вимоги в цій частині є доведеними та задовольняються судом.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних за період з 03.06.2018 по 02.08.2018 в сумі 178,69 грн.

Розрахунок 3 % річних виконаний з дотриманням норм законодавства, а тому вимога в цій частині судом задовольняються.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 73, 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем надано суду відповідні докази, які підтверджують розмір позовних вимог.

Відповідач не спростував висновків суду та не надав доказів перерахування позивачу заявленої до стягнення суми.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань та вищезазначені приписи норми чинного законодавства України, суд констатує правомірність заявлених позивачем вимог, а тому позов задовольняє у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача в сумі 1 762,00 грн.

Керуючись ст. ст. 219, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Казенного підприємства "Науково-виробничий комплекс "ІСКРА" (69071, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" (юридична адреса: 02081, м. Київ, вул. Сортувальна, буд. 2, фактична адреса: 02152, м. Київ, вул. І. Миколайчика, буд. 3-а, ) - 2 045 (дві тисячі сорок п'ять) грн. 64 коп. пені, та 178 (сто сімдесят вісім) грн. 69 коп. - 3 % річних та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.11.2018.

Суддя Т.А. Азізбекян