РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2018Справа №910/11801/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Блажівської О.Є, розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №910/11801/18

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»

(01054, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, 33, )

до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «СКАЙД»

(03039, м.Київ, провулок Р.Лужевського, буд.14, корп.1, офіс 3Б, )

про стягнення 14 886,76 грн,-

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», 5 вересня 2018 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «СКАЙД», про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовані твердженнями позивача про те, що 17.03.2017 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «ЗАЗ Деу» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, який відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/6638/17 від 21.04.2017 порушив Правила дорожнього руху України, у зв'язку з чим, позивач - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», просить стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «СКАЙД», страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 14 886,76 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

20.09.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 відкрито провадження у справі №910/11801/18, розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, поштова адреса: 02002, Київ-2, а/с 272) наступну інформацію по полісу №АЕ/9044273: якою страховою компанією виданий даний поліс; строк його дії; розміри лімітів відповідальності, розмір франшизи; який автомобіль застраховано; по відношенню до якої особи його укладено, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Зазначена Ухвала суду була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за №687 на адресу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «СКАЙД», яка зазначена в позовній заяві та міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03039, м.Київ, провулок Р.Лужевського, буд.14, корп.1, офіс 3Б.

02.10.2018 на адресу суду повернулось поштове відправлення за №687 із зазначенням причини повернення: невдала спроба вручення (повернення): інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення, дата довідки 28.09.2018.

04.10.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторно (транспортного) страхового бюро України надійшла відповідь на виконання Ухвали суду про відкриття провадження у справі, а саме надана інформація щодо полісу №АЕ/9044273.

В силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв'язку повідомлення від 28.09.2018 про неможливість вручення поштового відправлення, вважається днем вручення відповідачу Ухвали Господарського суду міста Києва від 25.09.2018.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Судом, також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Станом на 20.11.2018 від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також не отримано від відповідача відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки №725556 про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Голосіївського районного суду м.Києва у справі №752/6638/17 від 21.04.2017 вбачається, що 17.03.2017 ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3, не вибрав безпечну дистанцію руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п.13.1 Правил дорожнього руху України.

Даною постановою суду ОСОБА_2 визнано винною особою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки «Шкода» державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Пошкоджений автомобіль, належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія», застрахований у Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на підставі Договору страхування №250537946.16.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля відновлюваного ремонту транспортного засобу «Шкода» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно рахунку-акту виконаних робіт №341 від 25.04.2017, внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 14 886,76 грн.

Позивач на підставі Договору страхування №250537946.16, заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 14 886,76 грн, що підтверджується платіжним дорученням №5423 від 01.06.2017.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Виходячи з приписів ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 Цивільного кодексу України).

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов'язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов'язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов'язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №910/2603/17.

Згідно інформації, наданої Моторним (транспортним) страховим бюро України, станом на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність винної особи - ОСОБА_2, який керував транспортним засобом «ЗАЗ Деу» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «СКАЙД», що підтверджується Полісом серії АЕ/9044273.

Виходячи з Договору обов'язкового страхування, забезпеченим транспортним засобом є - «ЗАЗ Деу» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, тобто той самий автомобіль, яким керувала винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди особа, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн, а франшиза - 0,00 грн.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як встановлено судом, в матеріалах позовної заяви наявна претензія №2151 від 01.08.2017 про виплату страхового відшкодування, в якій позивач просить відповідача перерахувати на його рахунок відшкодування в сумі 14 886,76 грн.

Станом на дату подання позовної заяви (5 вересня 2018) від відповідача - Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «СКАЙД», відповідь на претензію №2151 від 01.08.2017 про виплату страхового відшкодування не надійшла, станом на 20.11.2018 відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою не здійснено.

У відповідності до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст.12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Оскільки умовами полісу №АЕ/9044273 розмір франшизи не встановлено (0,00 грн), страхове відшкодування позивачем при зверненні до суду з позовом правомірно визначено в розмірі 14 886,76 грн.

Враховуючи те, що відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу «Шкода», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди зазначеного автомобіля, в тому числі не подав відзив на позовну заяву, - вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню.

Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст.ст.76,77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки, відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, з огляду на вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «СКАЙД» (03039, м.Київ, провулок Р.Лужевського, буд.14, корп.1, офіс 3Б, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (01054, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, 33, ) суму страхового відшкодування в розмірі 14 886 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн 76 коп.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «СКАЙД» (03039, м.Київ, провулок Р.Лужевського, буд.14, корп.1, офіс 3Б, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (01054, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, 33, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.Є.Блажівська