РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.11.2018Справа № 910/8156/18

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп»

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо»

про стягнення 156 064,81 грн

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники сторін:

від позивача - Мірвода А.М., за дов.

від відповідача - Винокуров О.В., за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» (далі - відповідач) про стягнення 156 064,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем зобов'язань по відшкодуванню страховиком витрат позивача, як агента за договором №65-К про надання асистентських послуг №SGU-VUSO-06/11/14 від 11.11.2014, на оплату послуг третіх осіб - вартості медичних послуг, наданих застрахованим особам.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

26.07.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими, просить в задоволенні позову відмовити. Мотивуючи відзив, відповідач посилається на те, що: позивач не надав належних та допустимих доказів (платіжних доручень, банківських виписок по рахунку, тощо) про понесення будь-яких витрат на оплату послуг медичних закладів, які надавали послуги застрахованим особам; позивач документально не підтвердив, що застраховані особи, вказані в позовній заяві, передавалися страховиком на асистанське обслуговування в ТОВ «Савітар Груп»; позивач має за спірний період заборгованість перед відповідачем в сумі 858 433,40 грн попередньої оплати, водночас, наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем спростовується висновком судового експерта.

У судовому засіданні 02.10.2018 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 06.11.2018, з викликом повноважних представників сторін.

06.11.2018 відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі№910/8156/18 до остаточного вирішення судової справи №910/17261/16 за позовом ПрАТ «СК «Вусо» до ТОВ «Савітар Груп» про розірвання договору №65-К про надання асистентських послуг №SGU-VUSO-06/11/14 від 11.11.2014, стягнення суми попередньої оплати і ротаційного фонду в розмірі 2 051 547,88 грн.

Розглянувши подане клопотання, суд не знайшов підстав для його задоволення, оскільки не позбавлений можливості за наданими у справі доказами встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом розгляду, зокрема, щодо виконання сторонами зобов'язань за договором №65-К про надання асистентських послуг №SGU-VUSO-06/11/14 від 11.11.2014 на момент виникнення спірних правовідносин.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 06.11.2018 судом було заслухано вступне слово позивача та відповідача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача не визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні 13.11.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2014 між позивачем (агент по договору) та відповідачем (страховик) укладено договір 65-К про надання асистанських послуг № SGU-VUSO-06/11/14, відповідно до п.1.1 якого позивач (агент) зобов'язався за дорученням відповідача (страховика) надавати послуги з організації сервісного та медичного обслуговування при настанні страхових випадків на території України та за кордоном за договорами укладеними між страхувальниками та страховиком відповідно до законодавства України та Закону України "Про страхування", в яких визначено перелік послуг та умов, які отримує застрахована особа в межах та у термін дії договору згідно відповідних Правил (Додаток № 3 до договору), а відповідач - оплачувати надані послуги на умовах договору.

Додатковими угодами №№ 1 від 11.03.2015, 2 від 1.10.2015, 3 від 1.10.2015 умови вищевказаного договору були змінені.

Відповідно до умов п. 3.3 договору, для реалізації зобов'язань за договором агент має право на залучення третіх осіб (медичні установи, транспортні компанії, в т.ч. авіакомпанії, організації, що реалізують медичні препарати та товари медичного призначення, бюро, що представляють послуги перекладачів, кур'єрські служби і юридичні компанії тощо.)

Агент від свого імені укладає договори з третіми особами, надає гарантійні листи та проводить оплату послуг і медичних препаратів третім особам, в разі їх залучення до процесу врегулювання страхових подій, з метою попередження затримки в наданні необхідного, з медичної точки зору, лікування або транспортування застрахованої особи.

Відповідно до умов п. 6.1 договору в редакції додаткової угоди № 3 від 1.10.2015 за виконання агентом своїх обов'язків, згідно з цим правочином, страховик зобов'язався виплачувати товариству винагороду за кожний врегульований агентом страховий випадок, у розмірах, вказаних у додатку № 1 до договору.

Умовами розділу 6 договору сторони визначили, що сплата страховиком грошових коштів, суми яких були гарантовані або виплачені агентом кореспондентам і підрядникам, тобто медичним та іншим установам, що здійснили надання відповідних послуг застрахованим особам при настанні з ними страхових випадків, здійснюються наступним чином:

- звітним періодом по договору є декади: з 01 по 10 число, з 11 по 21 число кожного календарного місяця дії договору (п.6.4.1 договору);

- оплата послуг здійснюється в два етапи: протягом 3 робочих днів з дати закінчення чергової декади агент складає та направляє страховику Акт заявлених збитків, в якому зазначаються страхові випадки, що стались із конкретними застрахованими особами протягом звітної декади та орієнтовні суми вартості послуг, наданих цим особам, що підлягають відшкодуванню страховиком (п.6.5.1), в свою чергу страховик протягом 5 робочих днів з дати отримання Акта заявлених збитків погоджує і підписує цей документ, а також на свій розсуд протягом цього ж строку перераховує агенту попередню оплату вартості послуг, вказаної у акті у розмірі до 100% загальної суми (п.6.5.2);

- остаточний розрахунок за конкретними страховими випадками страховик здійснює після отримання агентом від підрядника і кореспондентів повного пакету документів, внесення агентом відповідних відомостей до Акту врегульованих збитків (виконаних робіт), який надсилається страховику у строки, визначені у п.6.5.1 разом з Актом заявлених збитків, до актів надаються рахунки на сплату вартості фактично наданих послуг (п.6.6.1-6.6.2).

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 126 994,85 грн компенсації медичних послуг наданих у вересні 2015 рокупо договору, щодо п'ятнадцяти страхових випадків за страховими полісами №№ 2310063, 2270362, 2155748, 2279108, 2312753, 1995344, 2305732, 2311413, 2308248, 2212290, 1593, 2311964, 2310096, 2315402, 2306735.

Відповідач проти позову заперечує, просить закрити провадження у справі з огляду на те, що вимоги позивача вже були предметом розгляду Господарським судом міста Києва у справі №910/9055/16.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем відповідно до умов договору № 65-К від 11.11.2014, з метою здійснення розрахунків за звітний період -вересень 2015 року, сформовано Акти заявлених збитків №3в 9/2/1з, №3в 9/2/2з, №3в 9/2/3з у т.ч. щодо застрахованих осіб за полісами №№ 2310063, 2270362, 2155748, 2279108, 2312753, 1995344, 2305732, 2311413, 2308248, 2212290, 1593, 2311964, 2310096, 2315402, 2306735 із зазначенням дати страхового випадку, країни, комплексу послуг та заявленого збитку, а також, виставлено рахунки на відшкодування медичних витрат №№454, 456, 458 та сервісної винагороди №№455, 457, 459 від 11.09.2015.

Будь-яких зауважень щодо включення до Актів заявлених збитків №3в 9/2/1з, №3в 9/2/2з, №3в 9/2/3з відомостей про осіб та поліси, що не є предметом договору та відомості по якихагент не отримував, на страхування не приймав, вказані акти не містять.

Рахунок №455 було сплачено відповідачем 06.10.2015, рахунки №№ 457, 459 сплачені відповідачем 30.10.2015, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача.

Доказів наявності на момент сплати сервісної винагороди зауважень щодо включення до вказаних актів осіб та полісів, що на асистанське обслуговування ТОВ «Савітар Груп» не передавалися відповідачем суду не надано. Водночас, рахунки на відшкодування медичних витрат №№454, 456, 458 оплачені не були.

Після отримання всіх необхідних документів щодо страхових випадків, які були включені до Актів заявлених збитків №3в 9/2/1з, №3в 9/2/2з, №3в 9/2/3з, позивачем було сформовано та направлено відповідачу Акт врегульованих збитків по застрахованим особам від 24.10.2016 №3в/9/6в всього на суму 1 073 461,90 грн, рахунок № 892 на відшкодування медичних витрат на суму 1 073 461,90 грн, рахунок на оплату сервісної винагороди №893 від 24.10.2016, які отримані відповідачем 01.11.2016.

08.11.2016 відповідач направив позивачу заперечення, в яких, посилаючись на п.п. 2.1, 4.4, 5.1.1 договору, зазначив, зокрема, що особи, включені до рахунку №892 від 24.10.2016 (окрім застрахованих осіб, вказаних у пунктах 119-120, 145-146, 370, 384) на асистанське обслуговування ТОВ «Савітар Груп» не передавалися, а тому витрати ТОВ «Савітар Груп» на їх обслуговування (в тому числі сервісна винагорода) оплаті зі сторони ПрАТ «СК «Вусо» не підлягають.

Звертаючись з клопотанням про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 231 ГПК України, відповідач посилається на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 у справі №910/9055/16 за позовом ТОВ «Савітар Груп» до ПрАТ «СК «Вусо» про стягнення 7 593 520,97 грн встановлено обставини щодо витрат на застрахованих осіб, включених до рахунку №892 від 24.10.2016, та відмовлено в задоволенні позову з підстав недоведеності, що спірні послуги були надані особам, перелік яких було надано страховиком в порядку, визначеному п.п. 4.4, 5.1.1 договору.

Розглянувши вказане клопотання, суд не знайшов підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів даної справи (910/8156/18), предметом позову є стягнення 126 994,85грн компенсації медичних послуг, організацію щодо яких здійснював позивач за умовами укладеного з відповідачем договором № 65-К від 11.11.2014 по страхових випадках за полісами №№ 2310063, 2270362, 2155748, 2279108, 2312753, 1995344, 2305732, 2311413, 2308248, 2212290, 1593, 2311964, 2310096, 2315402, 2306735 за Актом врегульованих збитків №3в/9/6в від 24.10.2016.

В рішенні Господарського суду міста Києва від 22.07.2016 у справі №910/9055/16 встановлено, що позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 7 593 520,97 грн заборгованості по рахункам на отримання винагороди, які відповідач не оплачує з вересня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем належними доказами не доведено факту направлення відповідачу всіх необхідних документів визначених розділом 6 договору в порядку, передбаченому договором та враховуючи недоведеність даного факту, а також факту надання послуг застрахованим особам, перелік яких надавався саме відповідачем, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості. Апеляційний господарський суд залишив в силі вказане рішення з аналогічних підстав.

Таким чином, враховуючи, що відмова у задоволенні позову була мотивована недоведеністю належними доказами факту направлення страховику повного пакету документів необхідного для оплати наданих агентом послуг, а також факту надання послуг особам, які передавались на обслуговування агенту, суд вважає, що вказані обставини не позбавляють позивача права подати новий позов про стягнення заборгованості по конкретним страховим випадкам з додаванням доказів на підтвердження своїх доводів, які є відмінними від наданих у справі №910/9055/16 та не є підставою для закриття провадження у даній справі в розумінні п.3 ч.1 ст.231 ГПК України, оскільки з огляду на обставини справи, спір не є вирішений між цими сторонами щодо заявлених вимог у даній справі.

Стосовно доводів відповідача про те, що поліси, щодо яких заявлено стягнення заборгованості за медичне обслуговування у даній справі, не передавалися позивачу на обслуговування в порядку п.п. 2.1, 5.1.1, 4.4 договору, суд зазначає таке.

Так, на думку відповідача, зі змісту п.п. 2.1, 5.1.1, 4.4 договору слідує, що агент може надавати послуги з медичного обслуговування лише застрахованим особам, інформація про яких передана страховиком агенту у визначений договором спосіб.

Водночас, зі змісту п.п. 1.1, 2.1, 4.1, 4.3вбачається, що агент надає послуги з медичного обслуговування на території України та за кордоном застрахованим особам на підставі страхового полісу, в порядку визначеному розділом 4 договору. Зокрема, при необхідності отримання послуг перерахованих в договорі страхування (ваучері, сертифікаті, полісі), застрахована особа (або особа, що представляє її інтереси) зв'язується з агентом за телефоном, вказаним в ньому, та повідомляє дані свого договору страхування, проблему, що викликала її звернення, а також додаткові відомості по запиту агента. Агент проводить ідентифікацію договору страхування, попередньо визначає ознаки страхового випадку на основі умов договору/програми страхування страховика та проводить оцінку правомірності звернення застрахованої особи.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що позивачем включено до складу рахунків інформацію по застрахованим особам та страховим полісам, інформація про обслуговування яких страховиком агенту не передавалася, проте, не спростовує факту звернення застрахованих осіб за медичною допомогою до агента, не спростовує факту дійсного отримання застрахованими особами медичної допомоги після звернення до ТОВ «Савітар Груп», не надає доказів неможливості надання та відмови у наданні послуг застрахованим особам з підстав відсутності у агента необхідної та достатньої інформації щодо застрахованих осіб. Крім того, відповідачем не надані докази на підтвердження того, що ним дані застраховані особи передані на обслуговування іншій асистанській компанії.

За таких обставин, відповідачем не доведено, що у позивача були відсутні обов'язок та можливість надати застрахованим особам за полісами №№ 2310063, 2270362, 2155748, 2279108, 2312753, 1995344, 2305732, 2311413, 2308248, 2212290, 1593, 2311964, 2310096, 2315402, 2306735медичне обслуговування при настанні страхового випадку.

Посилання відповідача у відзиві на п. 6.1 договору судом не приймаються, оскільки відповідач цитує стару редакцію договору до внесення змін додатковим договором №3 від 01.10.2015.

З матеріалів справи вбачається, що для виконання доручення позивача відповідач через залученого агента SavitarGroup LTD, врегулював страхові випадки з третіми особами (медичними установами, які безпосередньо надавали послуги застрахованим особам).

Заперечення відповідача стосовно того, що позивач в порушення п.п. 3.1-3.3 договору делегував третім особам свої зобов'язання по оплаті послуг медичних закладів, які надавали послуги застрахованим особам та не уклав прямі договори з медичними закладами, судом не приймаються, оскільки відповідно до пп. 5.4.1 договору позивач має право залучати підрядників на власний розсуд, а тому відповідачем не доведено, що укладення договору з SavitarGroup LTDпротирічить умовам договору, що знайшло своє відображення в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №910/9394/17.

На підтвердження понесення витрат на медичне обслуговування застрахованих осіб за вказаними полісами позивачем надано пакет документів по кожному заявленому страховому випадку, зокрема, 15 страхових полісів, 15 рахунків медичних закладів на оплату із зазначенням вартості наданих послуг по кожній застрахованій особі, 15 виписок медичних установ та 15 фінансових гарантій виписаних позивачем медичним установам, що надавали послуги застрахованим особам.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що відповідно до пп. 5.1.3 договору страховик відшкодовує саме витрати агента на оплату послуг третіх осіб, проте, пакет документів наданий агентом страховику не містить доказів на підтвердження факту оплати агентом послуг медичних установ, лікарів, які надавали послуги застрахованим особам.

Суд відхиляє дане заперечення відповідача, оскільки із п.п. 3.3, 5.2.1, 5.3.4, 5.4.2, 6.4 (в редакції додаткової угоди №3 від 01.10.2015) вбачається, що агент, при виконанні своїх обов'язків з надання послуг медичного обслуговування застрахованим особам може надавати гарантійні листи третім особам, або проводити оплату послуг і медичних препаратів третім особам, з метою попередження затримки в наданні необхідного, з медичної точки зору, лікування або транспортування застрахованої особи.

Водночас, умовами договору не передбачено, що пакет документів, що подається агентом страховикудля відшкодування вартості послуг підрядників, що надавали медичні послуги застрахованим особам, повинен містити документи на підтвердження фактичної оплати агентом послуг підрядників, за наявності гарантійних листів від імені агента.

Посилання відповідача на нікчемність наданих позивачем гарантій в силу вимог ст. 547 Цивільного кодексу України судом не приймаються, оскільки передбачені умовами договору гарантійні листи від імені ТОВ «Савітар Груп» не є банківською гарантією в розумінні § 4 гл. 49 Цивільного кодексу України.

Посилання відповідача на висновок судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17.08.2017 №3810/17-45 судом не приймаються, оскільки вказана експертиза була проведена у справі №910/20780/16 з іншим предметом позову.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивачем направлено відповідачу Акт врегульованих збитків від 24.10.2016 №3в/9/6в, відповідно до якого сума витрат на врегулювання 15 заявлених страхових випадків складає 4 429 дол.США та 200 євро. Відповідно до курсу валют НБУ станом на дату виставлення рахунку №892 від 24.10.2016, вартість 1 долару США становила 25,2 грн, вартість 1 євро - 27,6 грн. Отже, заборгованість станом на 24.10.2016 відносно 15 страхових випадків складає 117 130,80 грн.

05.12.2017 позивачем повторно складено та направлено відповідачу Акт звірених збитків №9-6SEP-Tur-2 по 15 страховим випадкам на суму 4 429 дол.США та 200 євро, що в перерахунку на дату виставлення рахунку №941 від 05.12.2017 відповідно до курсу НБУ: 1 долар США - 27,53 грн, 1 євро - 32,09 грн, складає 126 994,85 грн.

Порядок розрахунків сторін визначений розділом 6 договору, з урахуванням додаткової угоди №3 від 01.10.2015. Умовами вказаного розділу, зокрема п.п. 6.4.1, 6.5.1, 6.5.2, 6.6.1, 6.6.2, передбачено, що агент формує та направляє страховику Акт заявлених збитків, Акт врегульованих збитків та рахунки на оплату фактично наданих послуг окремо за кожний звітний період. Водночас, умовами договору не передбачено складання Акта звірених збитків, відповідно до якого, вартість наданих послуг перераховується по курсу НБУ на дату складання такого акта чи виставлення рахунку по ньому. Порядок покриття витрат на придбання іноземної валюти визначений п.п. 6.5.5 договору та не передбачає складання такого документу, як Акт звірених збитків.

Таким чином, суд вважає, що компенсації підлягають витрати позивача на врегулювання 15 страхових випадків за Актом врегульованих збитків від 24.10.2016 №3в/9/6в на суму 117 130,80 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Акт врегульованих збитків №3в/9/6в від 24.10.2016 та рахунок №892 від 24.10.2016 відповідач отримав 01.11.2016. З урахуванням положень п.п. 6.5.2, 6.6.1, 6.6.2 відповідач повинен був виконати своє зобов'язання по оплаті вартості послуг до 08.11.2016, тобто з 09.11.2016 почалося прострочення виконання відповідачем свого зобов'язання.

Здійснивши власний перерахунок 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості 117 130,80 грн за період з 09.11.2016 по 08.06.2018, суд встановив, що нараховані позивачем 3% річних у сумі 5 514,73 грн та інфляційні втрати у сумі 23 555,23 грн не перевищують розмір, який може бути нарахований за вказаний період, у зв'язку з чим вказані суми підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідачем не надано доказів виконання своїх зобов'язань щодо здійснення оплати вартості наданих позивачем послуг по врегулюванню 15 заявлених страхових випадків та не спростовано належними засобами доказування наявність вказаної заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, код ЄДПОУ 31650052) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» (03142, м. Київ, вул. Василя Стуса, буд. 35/37, ) 117 130 (сто сімнадцять тисяч сто тридцять) грн 80 коп - суму боргу, 23 555 (двадцять три тисячі п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн 23 коп - інфляційні втрати, 5 514 (п'ять тисяч п'ятсот чотирнадцять) грн 73 коп - 3 % річних та 2 193 (дві тисячі сто дев'яносто три) грн 01 коп - витрати по сплаті судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення повного судового рішення: 15.11.2018