ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2018 р. Справа№ 911/553/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Суліма В.В

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Кривошей Г.В., адвокат, представник згідно ордеру серії КС №468315 від 06.11.18

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Лігена"

на рішення Господарського суду Київської області від 27 липня 2018 року (дата складення повного тексту 20.08.2018 р.)

у справі № 911/553/18 (суддя Щоткін О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Лігена"

до Фізичної особи-підприємця Шидогуба Володимира Васильовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_4

про відшкодування збитків в розмірі 18 996,00 грн., -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Лігена" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою про відшкодування збитків в розмірі 18 996,00 грн., спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 19-22).

Рішенням Господарського суду Київської області від 27 липня 2018 року у справі № 911/553/18 у задоволенні позову відмовлено (а.с.156-161).

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Київської області від 27.07.2018 у справі №911/553/18, ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Лігена" звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду в розмірі 18996,00 грн., судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1762,00 грн. та подання апеляційної скарги в розмірі 2643,00 грн. (а.с.167-170).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2018 року, апеляційна скарга ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Лігена" у справі № 911/553/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Сулім В.В.

16 жовтня 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Сулім В.В.) відкрито апеляційне провадження у справі №911/553/18, розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Лігена" на рішення Господарського суду Київської області від 27 липня 2018 року у справі №911/553/18 призначено на 06 листопада 2018 року.

У судовому засіданні 06 листопада 2018 року представник ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Лігена" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представники ФОП Шидогуба В.В. та ОСОБА_4 у судове засідання 06 листопада 2018 року не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним, у розумінні ст.ст. 120, 242 ГПК України та ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", чином, що підтверджується довідкою ПАТ "Укрпошта" при причини повернення поштового відправлення 723 "інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення", інформацією з офіційного веб-сайта ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження поштового відправлення за ідентифікатором 836 зі статусом "23.10.2018" "відправлення вручено під час доставки: інші причини" та копією "Реєстру на відправлення кореспонденції з повідомленням".

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

30 вересня 2017 року о 09 год. 50 хв. в м. Бориспіль по вул. В.Момота, 42, водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом автомобілем марки "MAN 8.185 LC", д.н.з. НОМЕР_2, не дотримався бокового інтервалу, в результаті чого здійснив наїзд на перешкоду (рекламний щит). Внаслідок ДТП транспортний засіб та рекламний щит отримали пошкодження, що встановлено постановою Бориспільського міськрайонного суду від 06.11.2017 у справі №359/8684/17. Цією постановою ОСОБА_4, працюючого водієм у ФОП Шидогуб В.В., визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України (а.с. 46).

Позивач стверджує, що є власником рекламної стели, тому 23.01.2018 направив на адресу ФОП Шидогуба В.В. вимогу за вих. № 22 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у якій зазначив, що для усунення пошкоджень, спричинених в результаті ДТП з вини працівника ФОП Шидогуба В.В., якій керував належним Шидогубу В.В. транспортним засобом MAN 8/185 LC, д.н.з. НОМЕР_2, ТОВ "ВКФ "Лігена" понесло витрати в сумі 18996,00 грн. До вимоги № 22 від 23.01.2018 позивач долучив копію рахунку на оплату № 265 від 24.10.2017 на суму 18 996,00 грн. та вимагав в п'ятиденний строк з моменту отримання даної вимоги відшкодувати ТОВ "ВКФ "Лігена" завдану майнову шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 18 996,00 грн. (а.с. 57).

Зі змісту рахунку на оплату №265 від 24.10.2017 р. на суму 18996 грн. з ПДВ, вбачається, що вказаний рахунок виставлено позивачу ПП "ПЕПСА" на виготовлення боксу акрилового 1260*1260мм з освітленням, реставрація стели з монтажем та реставрацію і покраску каркасу (а.с. 63).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої водієм автомобіля MAN 8/185 LC, державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_4, якого визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення постановою Бориспільського міськрайонного суду від 06.11.2017 у справі № 359/8684/17, та який на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем, було заподіяно пошкодження належного ТОВ "ВКФ "Лігена" на праві власності рекламного щита, у зв'язку з чим позивачем понесено збитки в розмірі 18 996,00 грн.

У апеляційній скарзі позивач, разом із доводами аналогічними до викладених у позовній заяві, зазначає, що судом першої інстанції не враховано того, що факт пошкодження рекламної стели встановлено постановою у справі №359/8684/17, розмір понесених позивачем збитків визначено на підставі рахунку на оплату №265 від 24.11.2017, у якому визначено перелік робіт та їх вартість.

За доводами позивача, висновок суду першої інстанції про відсутність доказів на підтвердження фактичного розміру шкоди спростовується рахунком на оплату №265 від 24.11.2017, у якому визначено перелік робіт та їх вартість, з огляду на що позивач вважає, що ним доведено всі складові елементи цивільного правопорушення. За доводами апелянта Порядком оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради з прав людини від 16.02.2015 №3/02-15 не деталізовано інформації про характер пошкодження внаслідок дтп майна та його грошову оцінку. Також апелянт зазначає, що судом не вчинено необхідних дій для справедливого вирішення спору, оскільки не витребувано у позивача необхідні докази (звітів про оцінку пошкодженого майна або інших документів) та не вирішено питання про призначення у справі експертизи для визначення розміру завданої шкоди.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (частина 1 статті 1172 ЦК України).

За змістом статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 14.11.2014 р. у справі №3-162гс14.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем водій ОСОБА_4 на момент вчинення ДТП керував належним відповідачу транспортним засобом та перебував з ним у трудових відносинах, що також відображено у постанові Бориспільського міськрайонного суду від 06.11.2017 у справі №359/8684/17.

На підтвердження наявності у себе права власності на пошкоджену внаслідок ДТП рекламну стелу позивач надав укладений з ТОВ "Четвертий Вектор" Договір від 12.03.2012 № 120312 на виготовлення продукції, за яким ТОВ "Четвертий Вектор" виготовив та поставив ТОВ "ВКФ "Лігена" рекламну стелу. Також на підтвердження вказаних обставин позивач надав прибуткову накладну №ПН-0000864 від 08.06.2012 р. (а.с. 58, 56-61, 62).

Разом з тим, вказаний договір не містить положень щодо місця поставки та встановлення виготовленої продукції.

Позивач зазначає, що правовою підставою місцезнаходження належної позивачу стели (рекламного щита) є Договір № 137 від 22.05.2012 на право тимчасового користування місцем розміщення об'єктів зовнішньої реклами у місті Борисполі, укладений між Управлінням містобудування та архітектури Бориспільської міської ради та ТОВ "ВКФ "Лігена", відповідно до п. 1.1. якого рекламний щит розташований за адресою: м. Бориспіль, в т.ч. вул. Горького (навпроти будинку №50) (а.с. 50-52).

Відповідно до п. 5.1. Договору №137 договір набирає чинності з 22.05.2012 року та діє до дати вказаної у дозволі.

Вказаного дозволу матеріали справи також не містять.

При цьому, у постанові Бориспільського міськрайонного суду від 06.11.2017 у справі №359/8684/17 зазначено, що наїзд на перешкоду (рекламний щит), який отримав пошкодження був вчинений винною у ДТП особою в м. Бориспіль по вул. В.Момота, 42, а не вул. Горького (навпроти будинку №50).

Викладене у сукупності не дає підстав встановити, що в результаті вчинених працівником відповідача дій було пошкоджено саме належне позивачу майно.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У п. 2.3 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради з прав людини від 16.02.2015 №3/02-15, на який в т.ч. посилається і позивач у апеляційній скарзі зазначено в т.ч. те, що якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В якості доказу на підтвердження понесених витрат на усунення пошкоджень рекламного щита позивач надав копію рахунку на оплату № 265 від 24.10.2017 на суму 18 996,00 грн., виставленого позивачу ПП "Пепса".

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження переліку та обсягу пошкоджень майна позивача, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення, складеного на місці ДТП, в якому було б зафіксовано характер пошкоджень, яких зазнало майно; фотографії чи схема місця дорожньо-транспортної пригоди тощо. Оглянуті у судовому засіданні 06.11.2018 р. роздруківки такими доказами не є оскільки: 1) їх не подано у належному порядку; 2) з них неможливо встановити фактичне місцезнаходження зображеного майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем також не надано доказів на підтвердження фактичного розміру шкоди, заподіяної його майну.

Згідно з приписами статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Отже обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Проте позивачем на підтвердження своїх доводів, наведених в обґрунтування позовних вимог та апеляційної скарги, належних доказів надано не було, відповідні клопотання не заявлялись, що спростовує доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Враховуючи те, що позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами належності саме йому пошкодженого внаслідок ДТП майна, а також розмір реальної шкоди (збитків), які він поніс у зв'язку з пошкодженням майна, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010), а також те, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Господарського суду Київської області від 27 липня 2018 року у справі №911/553/18 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Лігена" на рішення Господарського суду Київської області від 27 липня 2018 року у справі №911/553/18 задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Лігена" на рішення Господарського суду Київської області від 27 липня 2018 року у справі №911/553/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 27 липня 2018 року у справі №911/553/18 залишити без змін.

3. Справу №911/553/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

В.В. Сулім

Дата складення повного тексту - 08.11.2018 р.