ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2018 р. Справа№ 925/313/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Микулик В.М. - адвокат

від відповідача: Вороний О.Г. - представник за довіреністю від 08.10.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер»

на рішення Господарського суду Черкаської області, ухваленого 21.06.2018, повний текст якого складений 02.07.2018,

у справі № 925/313/18 (суддя Чевгуз О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасизалізобетонстрой»

про стягнення 20 301,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача 20 301,00 грн. основного боргу за виконані за договором № 07/12-17 від 14.12.2016 будівельні роботи.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.06.2018, повний текст якого складений 02.07.2018, у справі № 925/313/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами обставин виконання будівельних робіт за договором підряду №07/12-17 від 14.12.2016 і наявності заборгованості відповідача за виконання будівельних робіт.

При вирішення спору сторін по суті суд першої інстанції встановив, що:

- позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості з відповідача, посилаючись на укладений 14.12.2016 між ним як виконавцем та відповідачем як замовником договір №07/12-17, до якого позивачем додано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2016 року на суму 20 301,00 грн., які відповідачем не підписані;

- позивачем не надано суду оригінал договору №07/12-17 від 14.12.2016, копія якого додана до позовної заяви, для дослідження його у судовому засіданні та не надано доказів виконання підрядних робіт, оскільки довідка вартості виконаних робіт та витрати за грудень 2016 року (форма КБ-3) та акт № приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року (форма КБ-2) не підписані відповідачем;

- також позивачем не надано суду доказів отримання ним від відповідача технічної документації на проведення робіт по спірному договору, як зазначено у п. 4.2 вказаного договору;

- в нотаріально посвідчених поясненнях ОСОБА_4 вказав, що в грудні 2016 року він займав посаду директора відповідача, однак договір підряду № 07/12-17 від 14.12.2016 він не підписував та печаткою відповідача такий договір не скріплював, довідку про вартість виконаних робіт та витрати форми КБ-3, акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень 2016 року по договору підряду № 07/12-17 від 14.12.2016 він, ОСОБА_4, не отримував та не підписував;

- позивачем не доведені ті обставини, що відповідач безпідставно ухиляється від підписання актів виконаних робіт, адже матеріали справи не містять доказів направлення відповідачеві актів виконаних робіт чи будь-яких інших чітко визначених документів, а надана позивачем копія експрес-накладної №721 (а.с. 24) свідчить лише про те, що ПП «МП Сантехмонтаж» направляло відповідачу документи, проте це не може бути доказом, що саме позивач направляв відповідачеві акти виконаних робіт;

- обставини направлення актів виконаних робіт позивачем відповідачеві також не відображені у витягу із сайту «Укрпошти» (а.с. 25), оскільки не містять відомостей про характер та склад відправлень;

- також суд не може вважати доказом виконання зазначеного вище договору підряду наданий позивачем витяг з сайту Державної архітектурно-будівельної інспекції України про реєстрацію про готовність до експлуатації реконструкції будівлі казарми №1 (а.с. 26), оскільки не містить обставин, що мають значення для вирішення даного спору.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, рішення Господарського суду Черкаської області від 21.06.2018 у справі № 925/313/18 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 22 063,00 грн., з них: суму заборгованості 20 301,00 грн., судовий збір 1 762,00 грн.

В апеляційній скарзі позивач послався на те, що спірне рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням основних засад судочинства, норм матеріального та процесуального права України, а також таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильності установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок невірного дослідження доказів, та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

В обґрунтування вказаної позиції позивач послався на те, що:

- ухвалу суду першої інстанції від 12.06.2018, якою розгляд справи відкладено на 21.06.2018 та зобов'язано позивача надати витребувані докази, ним не отримувалась, а в Єдиному державному реєстрі судових рішень опублікована лише 19.06.2018, тобто за два дні до ухвалення рішення, що фізичне унеможливлювало виконати вимоги такої ухвали;

- подане позивачем клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не було задоволено, чим позивача позбавлено права на доступ до правосуддя ;

- в матеріалах відсутні належні докази направлення позивачу відзиву на позовну заяву та доданих до нього доказів, адже юридична адреса позивача: вул. Кауркова, а не вул. Куракова, на яку відповідачем було направлено відзив на позовну заяву (примітка суду);

- спірним договором не встановлено обов'язку для виконавця фіксувати факт виконання будівельних робіт, окрім як складенням по завершенню робіт довідки про вартість та акту приймання виконаних робіт;

- факт виконання позивачем спірних робіт у повному обсязі підтверджується тим, що згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України, об'єкт «Реконструкція будівлі казарми № 1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний №10310099, Львівської області Сокальського району, м.Великі Мости, вул. Львівська, 166» введений в експлуатацію у січні 2017 року згідно декларації ЛВ 72;

- а ні спірним договором, а ні чинним законодавством не передбачена процедура приймання-передачі технічної документації від замовника підрядником, а тому відповідач нарочно передав позивачу копію проектної документації, що по завершенню робіт була повернута останнім експрес-накладною № 7721;

- зазначення у експрес-накладній № 7721 від 28.12.2016, якою позивачем відповідачу направлені для підписання спірні довідка про вартість виконаних будівельних робіт та акт, в якості відправника ПП «МП «Сантехмонтаж» обумовлено тим, що 01.09.2016 між позивачем та ПП «МП «Сантехмонтаж» було укладено договір комісії № 01/09-16вд, предметом якого були послуги пересилання відправлень, в тому числі і поштової кореспонденції, а згідно додаткової угоди № 23 від 28.12.2016 до вказаного договору комісії ПП «МП «Сантехмонтаж» зобов'язалось за дорученням позивача відправити проектну документацію та акти виконаних робіт відповідачу до 29.12.2016;

- директор відповідача - ОСОБА_4 у своїй заяві вказує на те, що він нібито не підписував та не скріплював печаткою договорі № 07/12-17 від 08.12.2016, однак це є відвертим обманом, що підтверджується укладеними сторонами у спрощений спосіб (шляхом підписання відповідних довідок та актів виконаних робіт - примітка суду) договорів на виконання позивачем робіт на тому ж саме об'єкті, де були виконані спірні роботи, які відповідачем прийняті та оплачені без жодних зауважень;

- 17.12.2017 позивач повторно надіслав відповідачу цінним листом з описом вкладення довідку про вартість виконаних робіт та акт приймання-передачі, який відповідач отримав 09.01.2018, проте протягом шести місяців не направляв позивачу жодних зауважень щодо таких робіт.

Крім того, в апеляційній скарзі позивач просив приєднати до матеріалів справи докази та клопотання, які не були подані/заявлені в суді першої інстанції, а саме:

1. оригінал договору підряду № 07/12-17 від 14.12.2016;

2. копії довідки (КБ-3) та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 26 600 грн. (встановлення сантехнічного обладнання);

3. копії довідки (КБ-3) та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 4 063 грн. (будівельні роботи);

4. копії довідки (КБ-3) та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 15 303 грн. (влаштування вентиляції);

5. виписку з банківського рахунку позивача;

6. копії договору комісії № 01/09-16 від 01.09.2016 з додатковою угодою № 23;

8. роздруківку електронного листа від 14.06.2018, що направлений на адресу суду першої інстанції.

До апеляційної скарги позивачем додані:

- клопотання про виклик свідка для допиту, в якому апелянт просить викликати ОСОБА_4 для допиту як свідка та зобов'язати відповідача забезпечити явку свідка до суду;

- клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «СД Профзв'язок» проектну документацію по об'єкту «Реконструкція будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний №10310099, Львівська область, Сокальський район, м. Великі Мости, вул. Львівська, 166».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2018 справа № 925/313/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), судді Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 у справі № 925/313/18:

- позивачу поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 21.06.2018 у справі №925/313/18;

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.06.2018;

- відповідачу роз'яснено, що він протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали, але не пізніше 03.09.2018, має право подати відзив на апеляційну скаргу;

- в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду встановлено:

1. строк для подання учасниками справи заяв, клопотань та пояснень, а також пояснень щодо заявлених позивачем клопотань про виклик в судове засідання ОСОБА_4 для допиту як свідка та про витребування проектної документації по об'єкту «Реконструкція будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний номер №10310099, Львівська обл., Сокальський р-н, м. Великі Мости, вул. Львівська, 166» у ТОВ «СД Профзв'язок», протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, але не пізніше 03.09.2018;

2. строк для подання учасниками справи заяв, клопотань та пояснень протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, але не пізніше 03.09.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2018 у справі № 925/313/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 24.09.2018, ухвалено клопотання позивача про виклик в судове засідання ОСОБА_4 для допиту як свідка та про витребування проектної документації по об'єкту «Реконструкція будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний номер №10310099, Львівська обл., Сокальський р-н, м. Великі Мости, вул. Львівська, 166» у ТОВ «СД Профзв'язок» розглянути в судовому засіданні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 задоволено клопотання позивача про участь в судовому засіданні Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі №925/313/18.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2018, у зв'язку з неявкою у судове засідання представників сторін, розгляд апеляційної скарги відкладено на 16.10.2018.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

25.06.2018 на виконання Указу Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 20.09.2018 № 475, за актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу № 925/313/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 справа № 925/313/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 25.10.2018 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.:

- апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.06.2018 у справі № 925/313/18 прийнято до свого провадження;

- засідання суду призначено на 08.11.2018 о 12-30;

- встановлено строк для пояснень, клопотань, заперечень - до 13.11.2018;

- учасникам процесу роз'яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції;

- доручено Господарському суду Волинської області (43010, м. Луцьк, пр. Волі, 54А) забезпечити проведення відеоконференції 08.11.2018 о 12:30 у приміщенні Господарського суду Волинської області.

Ухвалою від 05.11.2018 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасизалізобетонстрой» про його участь у судовому засіданні, призначеному на 08.11.2018 о 12-30, в режимі відеоконференції, доручено Придніпровському районному суді міста Черкаси (18015, м. Черкаси, вул. Гоголя, 316 (третій поверх)) забезпечити проведення відеоконференції 08.11.2018 о 12:30 у приміщенні Придніпровського районного суду міста Черкаси.

В судовому засіданні 08.11.2018 представник позивача звернувся до суду з усною заявою про залишення без розгляду поданих ним клопотань про виклик свідка для допиту та про витребування доказів, з огляду на що вказані клопотання колегією суддів не розглядаються.

Щодо клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи доказів та клопотань, які не були подані/заявлені в суді першої інстанції, а саме:

1. оригіналу договору підряду № 07/12-17 від 14.12.2016;

2. копій довідки (КБ-3) та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 26 600 грн. (встановлення сантехнічного обладнання);

3. копій довідки (КБ-3) та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 4 063 грн. (будівельні роботи);

4. копій довідки (КБ-3) та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 15 303 грн. (влаштування вентиляції);

5. виписки з банківського рахунку позивача;

6. копій договору комісії № 01/09-16 від 01.09.2016 з додатковою угодою № 23;

8. роздруківки електронного листа від 14.06.2018, що направлений на адресу суду першої інстанції,

слід зазначити, що при дослідженні матеріалів справи колегією суддів встановлено, що частина з вказаних доказів, а саме копій довідок (КБ-3) та актів приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 26 600 грн., на суму 4 063 грн. (будівельні роботи) та на суму на суму 15 303 грн., вже долучені до матеріалів справи (а.с. 40-55), так само, як наявне і подане позивачем до суду першої інстанції клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Щодо решти документів, а саме оригіналу договору підряду № 07/12-17 від 14.12.2016, виписки з банківського рахунку позивача та копій договору комісії № 01/09-16 від 01.09.2016 з додатковою угодою № 23, колегія суддів зазначає таке.

Враховуючи, що позивач додав ці документальні докази під час розгляду апеляційної скарги, на дату прийняття оспореного рішення таких доказів суд першої інстанції в своєму розпорядження не мав.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).

Статтею 101 ГПК України в редакції, яка діяла на дату звернення відповідача з цією апеляційною скаргою, також встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Частинами 3, 4 п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 встановлено, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття. До згаданих підстав належить, зокрема, необґрунтоване відхилення судом першої інстанції клопотань сторін про витребування господарським судом доказів у порядку статті 38 ГПК. У такому разі суд апеляційної інстанції за відповідним клопотанням сторони самостійно витребує необхідні додаткові докази.

Позивач, як на підставу для підтвердження неможливості подати вказані докази до суду першої інстанції, послався на те, що ним не було отримано а ні відзиву на позову заяву, а ні ухвали суду першої інстанції про витребування доказів.

Щодо вказаних посилань колегія суддів зазначає про таке.

З матеріалів справи слідує, що:

- ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.04.2018 прийнято до розгляду позовну заяву позивача та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 24.04.2018 о 10:45. Вказану ухвалу судом направлено позивачу 03.04.2018 за вказаною ним у позовній заяві адресою і отримано позивачем 07.04.2018, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 337 (а.с. 36);

- в судове засідання 24.04.2018 позивач та відповідач представників не направили, про причини неявки суду не повідомили, з огляду на що ухвалою суду від 24.04.2018 розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 10.05.2018 о 10:00. Вказану ухвалу позивач отримав 25.04.2018, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 986 (а.с. 48);

- 07.05.2018 до канцелярії суду першої інстанції від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 49);

- в судове засідання 10.05.2018 позивач та відповідач представників не направили, про причини неявки суду не повідомили, з огляду на що у підготовчому засіданні 10.05.2018 суд першої інстанції ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 12.06.2018 о 12:00, про що повідомив позивача ухвалою від 10.05.2018. Вказану ухвалу отримано позивачем 18.05.2018, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 120 (а.с. 74);

- у судове засідання 12.06.2018 позивач представників не направив;

- до початку судового засідання 12.06.2018 представник відповідача подав суду письмові клопотання про витребування у позивача оригіналів експрес-накладної від 28.12.2016 та договору №07/12-17 від 14.12.2016, копії яких додані до позовної заяви, для дослідження їх у судовому засіданні та виклик в судове засідання у якості свідка колишнього директора відповідача ОСОБА_4 для надання пояснень, які судом були задоволені, з огляду на що ухвалою суду від 12.06.2018 розгляд справи відкладено на 21.06.2018 о 10:00. Вказану ухвалу отримано позивачем 22.06.2018, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 176 (а.с. 103) (тобто після дати судового засідання - примітка суду);

Однак про те, що судове засідання відкладено на 21.06.2018 та, відповідно, про наявність оспорюваної ухвали та витребування у нього документів позивач був обізнаний ще 13.06.2018, адже саме вказаною датою ним було виготовлено клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 86), що спростовує посилання позивача на те, що про засідання суду, призначене на 21.06.2018, він дізнався лише 19.06.2018 після оприлюднення ухвали суду від 12.06.2018 в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Викладені вище обставини спростовують посилання позивача на те, що ухвали суду першої інстанції ним не отримувались, внаслідок чого він не міг долучити до матеріалів справи документальні докази, які додані лише в суді апеляційної інстанції, в тому числі оригінал спірного договору.

Щодо посилань позивача на непроведення за його заявою судового засідання 21.06.2018 в режимі відеоконференції слід зазначити, що з матеріалів справи слідує, що вказане клопотання було судом отримано 18.06.2018, в той час як з відповідним клопотанням учасник судового процесу має звернутися до суду не пізніше, ніж за п'ять днів до судового засідання, в зв'язку з чим розгляд справи був проведений без задоволення цього клопотання у дату і час, про які позивач був обізнаний починаючи з 13.06.2018.

Враховуючи доведеним матеріалами справи належне повідомлення позивача судом про всі судові засідання у справі, явка чи неявка в які є процесуальним правом позивача, а також обізнаність позивача про прийняття судом першої інстанції його позовної заяви до розгляду та відкриття відповідного провадження у цій справі починаючи з 07.04.2018 - дати отримання ним ухвали суду першої інстанції від 03.04.2018, не є підставою вважати обґрунтованими та справедливими посилання позивача на позбавлення його судом першої інстанції права на доступ до правосуддя, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на положення ст. 22 ГПК України щодо обов'язку сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами. Цей обов'язок сторони закріплено й у Європейській конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка не тільки надає особі право на справедливий суд, але і забороняє зловживання наданими їй правами.

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

Відповідно до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює позивачу більш сприятливі, аніж відповідачу умови в розгляді конкретної справи.

За таких обставин, додані позивачем до апеляційної скарги оригінал договору підряду № 07/12-17 від 14.12.2016, виписки з банківського рахунку позивача та копій договору комісії № 01/09-16 від 01.09.2016 з додатковою угодою № 23 як додаткові докази колегією суддів не приймаються.

При цьому, колегія суддів, не оцінюючи доданий позивачем до апеляційної скарги оригінал договору 07/12-17 від 14.12.2016 як документальний доказ по суті спору, вважає за необхідне звернути увагу апелянта на те, що вказаний оригінал договору № 07/12-17 від 14.12.2016 не відповідає оригіналу, копію з якого позивач додав до позовної заяви і надання якого вимагав від позивача суд першої інстанції, що встановлюється візуально неозброєним оком і не потребує спеціальних знань, а саме: на другому аркуші місцерозташування підписів та печаток виконавця та замовника у розділі 7 «Реквізити сторін» відносно друкованого тексту у вказаних документах є різними, так само, як візуально різними є й підписи представників сторін у зазначеному розділі; на першому аркуші відрізняється написання дати укладення договору « 14 грудня».

Щодо посилань позивача на неотримання відзиву на позовну заяву, колегія суддів зазначає про таке.

У матеріалах справи відсутні докази направлення вказаного відзиву на адресу позивача, проте зі змісту апеляційної скарги слідує, що позивач обізнаний зі змістом як відзиву на позовну заяву, так і всіх поданих відповідачем клопотань та доказів, що, враховуючи відсутність доказів ознайомлення позивача з матеріалами справи, свідчить про фактичне отримання ним вказаного відзиву.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає недоведеними посилання позивача на неотримання ним від відповідача відзиву на позовну заяву.

Станом на 08.11.2018 до Київського апеляційного господарського суду відзивів на апеляційну скаргу та інших клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що між ним як виконавцем та відповідачем як підрядником було укладено договір 07/12/17 від 14.12.2016, за умовами якого відповідач доручив, а позивач прийняв на себе зобов'язання у строк до 31.12.2016 виконати роботи з Реконструкції будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний №10310099, Львівської області Сокальського району, м. Великі Мости, вул. Львівська 166 (пральня харчоблок) загальною вартістю 20 301,00 грн., проте, незважаючи на виконання вказаних робіт своєчасно і у повному обсязі, відповідач відповідні акт виконаних робіт та довідку про їх вартість не підписав, а роботи не оплатив.

У відзиві на позов відповідач заперечив як факт підписання ним спірного договору, так і факт виконання позивачем робіт, зауваживши на тому, що у грудні 2016 року позивачем на замовлення відповідача дійсно виконувався ряд робіт по об'єкту «Реконструкція будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний №10310099, Львівської області Сокальського району, м.Великі Мости, вул. Львівська, 166», проте відповідні акти виконаних робіт та довідки про їх вартість сторонами підписані без зауважень, і такі роботи відповідачем оплачені у позову обсязі.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог, з чим колегія суддів погоджується з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що відповідача було залучено до реконструкції будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразку у м.Великі Мости Сокальського району Львівської області, як генерального підрядника з будівельних робіт, а останній, в свою чергу, залучив позивача для виконання частини робіт.

Вказане, зокрема, підтверджується доданими відповідачем до відзиву на позов підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року та відповідними довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року на суму 4 063,00 грн., на суму 26 600,00 грн. та на суму 15 300,00 грн. (а.с. 40-55), які підписані сторонами без зауважень та були оплачені в січні 2017 року. Вказаний факт підтверджений позивачем в апеляційній скарзі.

Домовленість про виконання цих робіт не було оформлено викладеним у формі єдиного документа господарським договором, проте, враховуючи приписи ст. 185 ГК України, згідно з якою допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів, фактично, між позивачем та відповідачем шляхом підписання вищевказаних актів приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 у спрощений спосіб укладено договори підряду, за якими позивач на замовлення відповідача зобов'язався виконати відповідні будівельні роботи, а відповідач - оплатити вказані роботи в погодженій сторонами сумі, зобов'язання за якими сторонами були виконані в повному обсязі.

При цьому, за твердженням позивача, окрім вищезгаданих робіт, на спірному об'єкті ним також були виконані будівельні роботи на суму 20 301,00 грн. згідно з укладеним сторонами договором № 07/12-17 від 14.12.2016, які відповідач відмовляється оплатити.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, саме на позивача покладений обов'язок довести як наявність відповідного правочину, за яким відповідач доручив йому виконання спірних робіт, так і факт їх виконання на заявлену до стягнення суму.

За нормами ГПК України:

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73);

- ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73);

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76);

- обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77)

- достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78);

- достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79);

- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86);

- суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74).

На підтвердження факту виконання робіт на загальну суму 20 301,00 грн. позивач долучив до позовної заяви копію договору 07/12-17 від 14.12.2016 (а.с. 17-18), а також оригінали довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року, підписаних лише позивачем, в графі «М.П. Замовник» яких міститься напис «Не підписав, без зауважень» (а.с. 19-23).

За твердженням позивача, він двічі направляв відповідачу для підписання вищевказані акти та довідки, проте відповідач їх не підписав і жодних зауважень щодо їх змісту не висловив.

Крім того, позивач зазначив про те, що з відомостей, які містяться на сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України, слідує, що в січні 2017 року було зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта - «Реконструкція будівлі казарми №1 Кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразку; Львівська обл., Сокальський р-н, м. Великі Мости, вул. Львівська, 166» до експлуатації (https://dabi.gov.ua/declarate/list.php?sort=num∨що=DESC), що свідчить про виконання всіх будівельних робіт на вказаному об'єкті, в тому числі і виконаних за спірними актом та довідкою.

Однак, відповідач заперечив як проти підписання ним договору 07/12-17 від 14.12.2016, так і проти виконання позивачем спірних робіт.

Спір щодо вказаних обставин є предметом розгляду у цій справі.

З матеріалів справи слідує, що суд першої інстанції витребовував у позивача оригінал договору 07/12-17 від 14.12.2016, проте позивач вказані вимоги суду не виконав, не повідомивши суд про причини їх невиконання.

Посилання позивача в апеляційній скарзі як на підставу невиконання вимог суду на неотримання ним ухвал суду першої інстанції та відзиву на позов досліджені колегією суддів і визнані такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Проте, надана позивачем суду першої інстанції копія договору 07/12-17 від 14.12.2016 є ксерокопією документа, яка виконана нечітким відтиском, у розділі договору «Реквізити сторін» якої відсутні реквізити сторони замовника, не зазначено ні посади, ні прізвища особи, підпис якої міститься на цій копії договору, з огляду на що, враховуючи заперечення відповідача проти його укладення, належним доказом укладення такого договору (проте не факту виконання спірних робіт - примітка суду) мав би бути його оригінал, який позивачем суду надано не було.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріли справи не містять належних доказів укладення договору 07/12-17 від 14.12.2016.

Щодо досягнення згоди на виконання спірних робіт шляхом укладення договору у спрощений спосіб колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Стаття 181 ГК України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у частині 1 цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Тобто, у випадку недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, фактично, договір між сторонами не укладено.

З наданих позивачем довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на заявлену до стягнення суму слідує, що предметом їх є виконання робіт з облаштування внутрішньої каналізації та водопроводу, тобто робіт, виконання яких регулюється договором будівельного підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

У матеріалах справи, як на підтвердження факту виконання спірних робіт, так і на підтвердження досягнення між сторонами згоди щодо їх виконання позивачем, обсягів таких робіт та їх вартості, наявні лише оригінали вищевказаних довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року, підписаних лише позивачем, в графі «М.П. Замовник» яких міститься напис «Не підписав, без зауважень» (а.с. 19-23), які, за твердженням позивача, він двічі направляв відповідачу для підписання, проте відповідач акт та довідку не підписав і жодних зауважень щодо їх змісту не висловив.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Частиною 1 ст. 642 ЦК України встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Тобто сам лише факт складення таких акту та довідки позивачем та направлення їх для підписання відповідачу, за умови відсутності висловленої останнім згоди щодо прийняття такої пропозиції (у вигляді підписання таких документів зі свого боку), не може вважатися належним доказом укладення відповідного договору на виконання спірних робіт у спрощений спосіб.

Відсутність заперечень відповідача проти акту та довідки також не може вважатися прийняттям ним пропозиції позивача (акцептом).

З огляду на вищевикладене, направлення акту та довідки в грудні 2017 року само по собі не може вважатися як досягненням згоди сторін щодо виконання спірних робіт, так і доказом виконання їх позивачем.

Колегія суддів зазначає й про те, що за приписами ЦК України для виконання робіт за договором будівельного підряду замовник (відповідач) має передати підряднику (позивачу) відповідну проектно-кошторисну документацію, проте належних доказів вказаного матеріали справи не містять, а посилання апелянта на те, що копія проектної документації була йому відповідачем передана нарочно та повернута останньому експрес-накладною № 7721 (а.с.20), таких обставин не підтверджує, адже зі змісту вказаної експрес-накладної не можна встановити, які саме документи вагою 0,98 кг були направлені відповідачу 28.12.2016.

До того ж, у суді першої інстанції позивач на вказані обставини не посилався, зазначивши в позовній заяві, що за експрес-накладною № 7721 відповідачу було надіслано довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 20 301,00 грн. та акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 20 301,00 грн.

Також слід врахувати, що відправником у вказаній експрес-накладній зазначено не позивача, а ПП «МП «Сантехмонтаж», про підстави чого позивачем суду першої інстанції доказів надано не було.

Щодо тверджень позивача про те, що факт виконання ним спірних робіт підтверджується наявною на сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України інформацією про те, що в січні 2017 року було зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта - «Реконструкція будівлі казарми №1 Кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразку; Львівська обл., Сокальський р-н, м. Великі Мости, вул. Львівська, 166» до експлуатації (https://dabi.gov.ua/declarate/list.php?sort=num∨на=DESC), колегія суддів зазначає, що факт виконання всіх будівельних робіт на вказаному об'єкті не може бути доказом того, що спірні роботи були виконанні саме позивачем.

Інших доказів на підтвердження факту виконання позивачем спірних робіт матеріали справи не містять.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами не доведено а ні факту досягнення між сторонами згоди щодо виконання відповідачем спірних робіт, а ні факт їх виконання позивачем на заявлену до стягнення суму.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 20 301,00 грн. основного боргу за виконані за договором підряду 07/12-17 від 14.12.2016 роботи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду Черкаської області від 21.06.2018 у справі № 925/313/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.06.2018 у справі № 925/313/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 21.06.2018 у справі № 925/313/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/313/18.

Повний текст постанови складено: 09.11.2018

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк