ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

08.11.2018

Справа № 910/14874/18

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортна компанія «Дніпротранснафта»

Про забезпечення позову

поданою разом із позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортна компанія «Дніпротранснафта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлас СМД Україна» про стягнення 3.792.051,66 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Транспортна компанія «Дніпротранснафта» (далі - заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову (поданою разом із позовною заявою) шляхом накладення арешту на кошти на розрахункових рахунках.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини 1 статті 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Проте, заявником не дотримано вимог ч. 1 ст. 139 ГПК України, оскільки заява про забезпечення позову не містить обґрунтування вжиття доцільності заявленого заходу забезпечення позову, містить посилання на норми Господарського процесуального кодексу України в редакції до 15.12.2017 року., та не містить інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, оскільки заявник просить суд накласти арешту на кошти на розрахункових рахунках, не вказуючи на чиї грошові кошти він просить накласти арешт, наводячи перелік таких рахунків, проте, не зазначаючи кому такі рахунки належать, та не подає доказів належності означених рахунків саме відповідачу.

Згідно з ч. 5 ст. 139 ГПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Заявником не подано доказів оплати судового збору за заяву про забезпечення позову.

Частиною 7 ст. 140 ГПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику на виконання приписів ч. 7 ст. 140 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортна компанія «Дніпротранснафта» № 02/11/2018/2-Ю від 02.11.18. про забезпечення позову повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 08.11.18. та її може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя           Т.М. Ващенко