Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2018 р. м. Житомир Справа № 906/650/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Бабчук С.О., паспорт НОМЕР_3 від 29.07.2018;

від відповідача: Іванчук В.М., довіреність № 143 від 12.03.18;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Бабчука Сергія Олексійовича

до Приватного підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4"

про стягнення 122 806 грн.11 коп.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 122806,11 грн., з яких 120 718,00 грн. основного боргу та 2 088,11 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору №1 про надання послуг (виконання робіт) від 20.02.2017, укладеного між сторонами, позивачем були виконані роботи по будівництву павільйону громадського харчування з літнім майданчиком. Однак, в порушення умов договору, розрахунок за вказані роботи відповідач не провів, в результаті чого утворилась заборгованість.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 08.08.2018 р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.08.2018 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому підтверджує факт надання відповідачем послуг згідно договору № 1 від 20.02.2017, однак підприємство не має можливості в даний час провести оплату виконаних робіт, оскільки має велику суму дебіторської заборгованості від контрагентів.

14.08.2018 у зв'язку з надходженням до суду клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд ухвалив розглядати справу № 906/650/18 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

06.11.2018 представниками сторін в судове засідання надана спільна заява про затвердження мирової угоди від 18.10.2018, у затвердженні якої судом відмовлено ухвалою від 06.11.2018, як такій що не відповідає законодавству та продовжено розгляд справи №906/650/18.

Представник позивача позов підтримав.

Відповідач факт надання послуг відповідачем та існування боргу, окрім пені не заперечує з підстав викладених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.02.2017 між ПП "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 4" (замовник) та ФОП Бабчуком Сергієм Олексійовичем (виконавцем) укладено договір про надання послуг (виконання робіт).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що виконавець зобов'язується за завданням замовника надати послуги (виконати роботи) по будівництву площадки під павільйон громадського харчування з літнім майданчиком в м. Житомирі по провулку Прудному, 13а.

Відповідно до п. 2.2 договору замовник зобов'язаний перерахувати суму зазначену в актах про виконані роботи (послуги) протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання такого акту.

Вартість послуг (робіт) за цим договором за домовленістю між сторонами становить 120 718,00 грн (п. 2.3 договору).

Згідно п 3.1.1 договору виконавець повинен своєчасно та якісно надавати послуги зазначені в п. 1.1 цього договору. Виконати роботи (послуги) по будівництву гідроспоруди, зазначеної у п. 1.1 цього договору, не пізніше 6-ти (шести) календарних місяців з моменту укладання цього договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині вищевказаних розрахунків до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором (п. 5.1 договору).

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що за своєю природою договір №1 про надання послуг на від 20.02.2017 є договором підряду.

Відповідно до ч.1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.2 статті 837 Цивільного кодексу України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч.1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Частиною 1 статті 842 Цивільного кодексу України передбачено, що у договорі підряду встановлюється ціна роботи або способи її визначення.

На виконання умов договору позивачем виконано роботи на суму 120 718,00 грн., які прийняті відповідачем, на підтвердження чого в матеріалах справи наявний акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2017 року.

Відповідно до ч.4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Судом досліджено акт приймання виконаних будівельних робіт та встановлено, що він підписаний обома сторонами 18.08.2017.

Однак, в порушення умов договору відповідач за виконані роботи розрахунок не провів, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 120 718,00 грн.

Позивачем була направлена відповідачу претензія від 26.12.2017 з вимогою оплатити вартість виконаних робіт згідно договору № 1 від 20.02.2017. Вказана претензія відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Відповідач доказів сплати та заперечень щодо вказаної суми боргу суду не надав.

За змістом положень ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 120 718,00 грн. боргу за виконані роботи підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 2 088,11 грн. пені нарахованої за період з 28 серпня 2017 по 16 лютого 2018.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що за недотримання строків оплати та суми, зазначених в п.2.2, 2.3 договору замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,01 % від суми боргу за кожний календарний день прострочення.

Так, пунктом 2.9 постанови пленуму ВГС України № 14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що за приписом ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Згідно розрахунку проведеного судом у межах періоду нарахування заявленого позивачем виходячи з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у цей період, розмір пені становить 15 693,34 грн.

Частиною другою статті 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, а отже, позовні вимоги в частині стягнення пені задовольняються судом в заявленому розмірі 2 088,42 грн.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватного підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 4" (10031, м. Житомир, вул. Северина Наливайка, 7а, ідентифікаційний код 36549046) на користь Фізичної особи - підприємця Бабчука Сергія Олексійовича ( 10003, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) - 120 718,00 грн боргу, 2 088,11 грн пені, 1 842,09 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.11.18

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам (рек. з повід.)