ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.11.2018 Справа № 905/1833/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (Ідентифікаційний код 37014600, адреса: 85043, Донецька обл., м. Добропілля, м. Білицьке, вул. Красноармійська, буд. 1А),

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код 40150216, адреса: 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22),

про: стягнення 27789,40 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» вартості нестачі вугілля у розмірі 27789,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач при перевезенні вугілля кам'яного по залізничним накладним №49350945 від 19.04.2018, №49376528 від 21.04.2018 допустив незбереження вантажу у вагонах №62198478, №56673742. На станції Роя Донецької залізниці було здійснено комісійне переважування маси вантажу, яке показало вагову недостачу у вказаних вагонах, про що складено відповідні комерційні акти №481001/12 від 23.04.2018, №481001/15 від 25.04.2018. Позивач розрахував вартість нестачі з врахуванням норми природної втрати для видачі вантажів на рівні 2% маси від зазначеної в перевізних документах, яка склала у вагоні №62198478 - 14640,53 грн. з ПДВ із розрахунку 7,504 т (нестача з урахуванням норми природної втрати) х 1951,03 грн. (вартість 1 тони вугілля з ПДВ згідно рахунку-фактури №90492705 від 30.04.2018); у вагоні №56673742 - 13148,87 грн. з ПДВ із розрахунку 7,802 т (нестача з урахуванням норми природної втрати) х 1685,32 грн. (вартість 1 тони вугілля з ПДВ згідно рахунку-фактури №90492705 від 30.04.2018).

Позивач вважає, що саме з вини залізниці ним понесені збитки у вигляді вартості втраченого вантажу на загальну суму 27789,40 грн., які пред'явлено до стягнення в судовому порядку.

Нормативно вимоги обґрунтовано приписами ст. 267, 920 Цивільного кодексу України, ст. ст. 20, 173, 174, 193, 224, 225, 306-308 Господарського кодексу України, ст. ст. 12, 23, 26 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. ст. 110, 113 - 115, 129, 133 Статуту залізниць України,

На підтвердження позовних вимог надано суду: акт приймання - передачі вугільної продукції №90492705 від 30.04.2018 по договору №25/12 - ДУ - 12.2 -956 від 25.12.2012, рахунок фактура №90492705 від 30.04.2018, довідка АА №935160 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України стосовно Відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», довірність №ББУ/ДУ215/ВП/17 від 11.12.2017, копії яких долучено до матеріалів справи. Водночас надано оригінали документів: комерційні акти № 481001/12 від 23.04.2018, № 481001/15 від 25.04.2018; залізничні накладні №49350945 від 19.04.2018 та №49376528 від 21.04.2018.

Ухвалою суду від 04.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №905/1833/18; розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження; справу призначено до розгляду на 06.11.2018; відповідачу встановлено строк у п'ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами; запропоновано позивачу у строк до п'яти днів з дня отримання відзиву надати суду відповідь на відзив; докази направлення відповіді на відзив відповідачу; явка сторін визнана необов'язковою.

До канцелярії суду 18.10.2018 надійшов відзив №2022/773 від 16.10.2018 на позовну заяву, за змістом якого Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі та вказує, що комерційні акти підписані лише двома представниками залізниці і вантажоодержувачем. Таким чином, ці комерційні акти складенні з порушенням п. 10 Правил складання актів та не є належними і допустимими доказами.

До означеного відзиву додано документи, наведені у переліку.

Сторони в судове засідання, що відбулось 06.11.2018, своїх представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою визнана не була, сторони повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, тому справа розглядається за наявними матеріалами без присутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 19.04.2018 зі станції «Добропілля» Донецької залізниці здійснено відправлення вагону у рухомому складі за залізничною накладною №49350945, у тому числі вагон №62198478 навантажений вугіллям кам'яним марки Г (Г2) Р (0-2001), на станцію «Роя» Донецької залізниці, одержувач ДТЕК Курахівська ТЄС ТОВ «ДТЕК Східенерго».

Згідно відміток у вказаній накладній, погрузка навалом нижче бортів, вантаж у вологому стані, вологість - 5,2 %, помаркована двома поздовжніми борознами уздовж довжини вагона

Під час прибуття вагонів на станцію «Роя» Донецької залізниці на підставі ст. 24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №62198478 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що складено відповідний комерційній акт №481001/12 від 23.04.2018.

У розділі "Д" комерційного акту №481001/12 від 23.04.2018 зафіксовано, що згідно акта загальної форми №178 від 23.04.2018 ст. Роя Донецької залізниці було проведено комісійне переважування вагону №62198478. Вагон прибув з поглибленням довжиною з 2 по 7 люк, на всю ширину вагона, глибиною 50 см. Маркування порушено. Двері, люка зачинені, течі вантажу немає. При переважуванні на 200 т тензометричних вагах одержувача ВВЕТ - 25 №016, повірених 21.12.2017, в присутності агента комерційного Хруленко О.Н., начальника станції Уханова В.Н., прийомоздавальника КТЕС Лавська Я.І., ваги виявилося нетто 60900, тара 23600 кг, брутто 84500 кг, що менше накладної 8900 кг. При повторному зважуванні вага не змінилась.

З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2018 зі станції «Добропілля» Донецької залізниці здійснено відправлення вагону у рухомому складі за залізничною накладною №49376528, у тому числі вагон №56673742 навантажений вугіллям кам'яним марки Г (Г2) Р (0-2001), на станцію «Роя» Донецької залізниці, одержувач ДТЕК Курахівська ТЄС ТОВ «ДТЕК Східенерго».

Згідно відміток у вказаній накладній, погрузка навалом нижче бортів, вантаж у вологому стані, вологість - 5,7 %, помаркована двома поздовжніми борознами уздовж довжини вагона.

Під час прибуття вагонів на станцію «Роя» Донецької залізниці на підставі ст. 24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №56673742 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що складено відповідний комерційній акт №481001/15 від 25.04.2018.

У розділі "Д" комерційного акту №481001/15 від 25.04.2018 зафіксовано, що згідно акта загальної форми №182 від 25.04.2018 ст. Роя Донецької залізниці була проведена комісійна переважування вагона №56673742, накладної зазначеної на зворотному боці. Вагон прибув з поглибленням по ходу потягу довжиною з 2 по 6 люк, на всю ширину вагона, глибиною 50 см. Погрузка нижче бортів на 20 см. Маркування порушено, люка двері зачинені, течі вантажу немає. При переважуванні на 200 т тензометричних вагах одержувача ВВЕТ - 25 №016, повірені 21.12.2017, в присутності агента комерційного Хруленко О.Н., начальника станції Уханова В.Н., прийомоздавальника КТЕС Лавська Я.І., ваги виявилося нетто 60700 кг, тара 23500 кг, брутто 84200 кг, що менше накладної 9200 кг. При повторному зважуванні вага не змінилась.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з перевезення.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно п.2 ст.924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Відповідно до ст.ст. 131, 136 Статуту залізниць України претензії і позови, що виникли з приводу перевезення, зокрема щодо нестачі вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу.

Відповідно до ч.2 п.2 Правил заявлення та розгляду претензій переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

Залізничні накладні №49350945, №49376528 містять переуступний напис, засвідчений підписом генерального директора, головним бухгалтером та печаткою вантажоодержувача -«ДТЕК Східенерго».

Отже, переуступний напис вантажоотримувача, що містять спірні залізничні накладні, є належним доказом передачі права пред'явлення претензій та позовів позивачу у цій справі як вантажовідправнику.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений, зокрема, комерційними актами.

Залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема у разі здачі вантажу до перевезення у вологому стані.

Згідно акту приймання - передачі вугільної продукції №90492705 від 30.04.2018 та рахунку-фактури №90492705 від 30.04.2018 вартість 1 тонни за накладною №49350945 становить 1951,03 грн. (з урахуванням знижок за показники якості та з ПДВ), а за накладною №49376528 становить 1685,32 грн. (з урахуванням знижок за показники якості та з ПДВ).

Сума нестачі з врахуванням норми природної втрати для видачі вантажів на рівні 2% маси від зазначеної в перевізних документах, яка склала у вагоні №62198478 - 14640,53 грн. з ПДВ із розрахунку 7,504 т (нестача з урахуванням норми природної втрати) х 1951,03 грн.

Сума нестачі з врахуванням норми природної втрати для видачі вантажів на рівні 2% маси від зазначеної в перевізних документах, яка склала у №56673742 - 13148,87 грн. з ПДВ із розрахунку 7,802 т (нестача з урахуванням норми природної втрати) х 1685,32 грн.

Загальна сума нестачі вугілля складає 27789,40 грн. (14640,53 + 13148,87).

Позивачем заявлені такі самі суми.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Розрахунок вартості втраченого вантажу позивача є арифметично вірним.

Згідно ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Статтею 110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Оскільки спірні вагони прийнято залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу в силу п. 110 Статуту залізниць України покладається на залізницю, тобто на відповідача.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що оскільки комерційні акти підписані лише двома представниками залізниці і вантажоодержувачем, що є порушенням п. 10 Правил складання актів, тому такі комерційні акти не є належними і допустимими доказами. Відповідно до п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2007р. за № 567/6855, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи, старший прийомоздавальник) і прийомоздавальник станції, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці. Комерційні акти №481001/12 від 23.04.2018, № №481001/15 від 25.04.2018 підписані начальником станції та комерційним агентом, прийомоздавальником станції. Відтак, відповідачем не доведено, що особи, які підписали означені комерційні акти не мають відповідних функцій та повноважень осіб, що перелічені в п.10 Правил складання актів. Всі ці документи є належними доказами понесення позивачем збитків у вигляді вартості втраченого вантажу у пред'явленому до стягнення розмірі. Протилежного відповідач не довів, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73-80, 129, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 27789,40 грн., задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, адреса: 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (, адреса: 85043, Донецька область, м. Добропілля, м. Білицьке, вул.Красноармійська, буд. 1 А) вартість нестачі вугілля в сумі 27789,40 грн., а також судовий збір у сумі 1762,00грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили через двадцять днів з дня його підписання та може бути оскаржене в апеляційному порядку, згідно з Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

5. Повний текст рішення підписано 08.11.2018.

Суддя Н.В. Величко