ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2018 р. Справа №926/992/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання: Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вих.№14/4-910 від 10.07.2018

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.06.2018 (підписане 02.07.2018, суддя Марущак І.В.)

у справі № 926/992/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача ОСОБА_2 підприємства «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради, м. Хотин Чернівецької області

про стягнення боргу за договором купівлі-продажу природного газу у сумі 851 897,80 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 представник;

від відповідача: не зявився.

ОСОБА_4 присутня.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_2 підприємства «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради» стягнення боргу за договором купівлі-продажу природного газу у сумі 851 897,80 грн., у тому числі пеня у сумі 274 177,51 грн., 3 % річних у розмірі 42 058,56 грн. та інфляційні втрати у сумі 535 361,73 грн., які нараховані за період з 15.02.2014 по 30.11.2015.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 27.06.2018 у справі № 926/992/18 в позові відмовлено.

Судове рішення у справі мотивоване ст.ст. 526, 530, 611, 629, 655, Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), положеннями Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", і зроблено висновок, що , оскільки заборгованість зі сплати вартості отриманого за договором від 17.01.2014 №2062/14-БО-38 природного газу погашена відповідачем у повному обсязі до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", відповідача включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання за спожиті енергоносії, а відтак наявні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів Закону, у зв'язку із цим позовні вимоги про стягнення з відповідача суми неустойки, 3% річних та інфляційних втрат, заявлених позивачем до стягнення, задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.06.2018 у справі № 926/992/18 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення судом не враховано, що застосування Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" (далі по тексту Закон України) до спірних правовідносин є неправомірним, оскільки застосування ч. 3 ст. 7 Закону правомірне лише щодо підприємств, включених до Реєстру, до якого відповідач не є включений.

У відзиві на апеляційну скаргу від 08.08.2018 відповідач просить суд рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.06.2018 у справі № 926/992/18 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, з огляду на те, що станом на момент звернення позивача до суду відповідач за спожитий у 2014 році газ розрахувався у повному обсязі до набрання Законом чинності (30.11.2016) та включений до Реєстру.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення № 09958412.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У звязку з вищенаведеним, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні представник позивач навів свої доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі та просить суд рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.06.2018 у справі № 926/992/18 скасувати, прийняти нове, яким позов задоволити.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 17.01.2014 між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) і КП "Хотинтепломережа" Хотинської міської ради (Покупець) було укладено договір №2062/14-БО-38 купівлі-продажу природного газу, за умовами якого позивач зобов'язався передати у власність відповідачу у 2014 році газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах договору (пункт 1.1).

Відповідно до п.1.2 договору від 17.01.2014 № 2062/14-БО-38, газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Згідно із п. 2.1 договору від 17.01.2014 №2062/14-БО-38 продавець передає покупцю з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ обсягом до 640 тисяч куб. м., у тому числі по місяцях (тис. куб м): січень - 120, лютий - 100, березень - 100, квітень - 50, жовтень - 50, листопад - 100 та грудень - 120.

У п. 2.1.1 договору від 17.01.2014 №2062/14-БО-38 зазначено, що обсяги газу, які планується передати за договором, можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Разом з тим, допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі плюс/мінус 5 відсотків від узгодженого сторонами згідно з п.2.1 цього договору планового обсягу продажу газу без коригування планового обсягу (п.2.1.2).

Відповідно до п.3.1 договору від 17.01.2014 № 2062/14-БО-38 позивач передає відповідачу газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі відповідача. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальністю, пов'язану з правом власності на газ.

За приписами п.3.3 договору від 17.01.2014 №2062/14-БО-38 приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Відповідно до п.5.1 договору від 17.01.2014 №2062/14-БО-38 ціни (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ.

У п.5.2 договору від 17.01.2014 року №2062/14-БО-38 сторони визначили, що ціна за 1000 куб. м. газу становить 2448 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 344,40 грн. з ПДВ. При цьому до сплати за 1000 куб. м. - 3340,75 грн. з ПДВ.

В матеріалах справи містяться додаткові угоди до договору купівлі-продажу природного газу від 17.01.2014 № 2062/14-БО-38, в яких викладено п. 5.2. статті 5 «Ціна газу» договору, у новій редакції (а.с. 22-27).

Загальна сума вартості природного газу за цим договором вартості місячних поставок газу (п.5.4 договору).

Пунктом 11 договору від 17.01.2014 №2062/14-БО-38 передбачено, що він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2014 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем у період з січня 2014 року по грудень 2014 року поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 1539239,10 грн., що підтверджуються актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 на суму 301 021,80 грн., від 28.02.2014 на суму 275 625,41 грн., від 31.03.2014 на суму 145 793,76 грн., від 30.04.2014 на суму 489,64 грн., від 31.10.2014 на суму 55 865,13 грн., від 30.11.2014 на суму 259 111,61 грн., від 31.12.2014 на суму 501 331,75 грн., вказані акти підписані сторонами та скріплені печатками без зауважень (а.с. 28-34).

Пунктом 6.1 договору від 17.01.2014 №2062/14-БО-38 узгоджено, що оплата за газ здійснюється відповідачем грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем реалізації газу.

Бухгалтерськими довідками позивача (сальдова відомість та операції по підприємству «Хотинтепломережа Хотинської МР КП» за період з 01.01.2014 по 31.12.2015) підтверджується та сторонами не заперечується той факт, що відповідач сплатив позивачу вартість поставленого ним газу (а.с. 36).

При цьому, із бухгалтерської довідки по підприємству «Хотинтепломережа Хотинської МР КП» за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 вбачається, що відповідач остаточно розрахувався за отриманий по договору від 17.01.2014 № 2062/14-БО-38 газ 29.12.2015 та всього сплатив позивачу за спірним договором 1 939 239,10 грн.

Як підтверджується матеріалами справи, розрахунком позивача, доданого до позовної заяви та не заперечується сторонами, відповідач сплатив суму основного боргу по договору до 29.12.2015, тобто до подання позову до місцевого господарського суду (а.с. 36).

Оскільки відповідачем оплачено за поставлений газ з порушенням строків оплати, встановлених договором, позивачем нараховано пеню за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 274 177,51 грн. за період з 15.02.2014 по 14.07.2015, 42 058,56 грн. 3 % річних за період з 15.02.2014 по 28.12.2015 та 535 361,73 грн. інфляційних втрат за період з березня 2014 року по листопад 2015 року (всього 851 597,80 грн.).

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України унормовано, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, згідно статті 625 Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом першої інстанції, предметом спору у даній справі є матеріально-правові вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради про стягнення пені у сумі 274 177,51 грн., 3 % річних у розмірі 42 058,56 грн. та інфляційних втрат у сумі 535 361,73 грн., нарахованих у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 2062/14-БО-38 від 17.01.2014, а саме проведення оплати вартості товару із порушенням строків, встановлених цим договором. У даному випадку, правовідносини сторін виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 2062/14-БО-38 від 17.01.2014. Комунальне підприємство «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради здійснює діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є постачальником природного газу.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, з 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон).

Статтею 1 вказаного Закону врегульовано, що заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості. Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, відповідно до ст. 2 вищенаведеного закону.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, згідно статті 3 Закону.

Відповідно до ст. 5 Закону реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

Тобто, для здійснення процедури врегулювання заборгованості, а це - зменшення, списання та/або реструктуризакція, необхідною умовою є включення до реєстру обсягів заборгованості теплопостачального підприємства, з метою її врегулювання за домовленістю сторін шляхом вчинення відповідних правочинів.

Частиною 3 статті 7 Закону встановлено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Даною нормою законодавець передбачив можливість уникнення боржником відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері теплопостачання, як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина третя статті 7 Закону є нормою прямої дії, при цьому застосування приписів частини третьої статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (про що повідомило і Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України у межах своєї компетенції). Дана правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не приймає до уваги доводи скаржника з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, на момент набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" (30.11.2016) КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради за спожиті енергоносії була відсутня.

Необхідність здійснення списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань та три відсотки річних з дня набрання чинності цим Законом на суму боргу, якщо його погашено до набрання цим Законом чинності, передбачена статтею 7 Закону.

Судом встановлено, що КП «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", за особовим номером 212, що підтверджується копією наказу № 115 від 11.05.2018 про включення до Реєстру, (http://www.minregion.gov.ua/wp-content/uploads/2018/05/NAKAZ-115.pdf )(а.с. 83-84).

Доводи апелянта про невключення відповідача до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", спростовуються наявними в матеріалах справи доказами включення відповідача до Реєстру на моменту прийняття рішення в даній справі.

Таким чином, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що заборгованість зі сплати вартості отриманого за договором № 2062/14-БО-38 від 17.01.2014 природного газу погашена відповідачем у повному обсязі до набрання чинності Законом, відповідача включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання за спожиті енергоносії, а відтак наявні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів Закону, у зв'язку із цим позовні вимоги про стягнення з відповідача суми неустойки, 3% річних та інфляційних втрат, заявлених позивачем до стягнення, задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.06.2018 у справі № 926/992/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вих.№14/4-910 від 10.07.2018 відмовити.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.06.2018 у справі № 926/992/18 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, покласти на скаржника.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.11.2018

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Зварич О.В.