СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2018 р. Справа № 922/2286/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О.

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Компані “Плазма” (вх. № 197 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.08.2018 у справі №922/2286/18 (ухвалену у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Добреля Н.С., ухвалу підписано 21.08.2018),

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю “Компані “Плазма”, м. Харків,

до 1) Публічного акціонерного товариства “Альфа-Банк”, м. Київ,

2) Приватної фірми “Гаспік”, м. Харків,

про визнання недійсним правочину та стягнення 2000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ТОВ "Компані "Плазма" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства “Альфа-Банк” та Приватної фірми “Гаспік”, в якій просило: 1) визнати недійсним правочин щодо односторонньої відмови від договору про комплексне банківське обслуговування суб’єктів господарювання №36226451 від 25.07.2016, укладений між першим відповідачем та позивачем; 2) стягнути солідарно з першого та другого відповідачів моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн за порушення ділової репутації.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.08.2018 у справі №922/2286/18 повернуто позовну заяву та додані до неї документи заявнику на підставі пункту 2 частини 5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції встановив, що позивач звернувся з позовом до першого відповідача з вимогою про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови від договору банківського рахунку, укладеного між позивачем та першим відповідачем, та з вимогами до першого та другого відповідачів про стягнення солідарно моральної шкоди за порушення ділової репутації. Дані вимоги не є такими, що пов'язані одна до одної ані підставами виникнення, ані поданими доказами на їх обґрунтування, друга вимога щодо відшкодування моральної шкоди також не є похідною, що в сукупності виключає можливість застосування положень ст. 173 ГПК України. При об'єднанні даних позовних вимог в одному позові фактично змінюється підсудність розгляду першої вимоги позивача - визнання недійсним правочину, яка пред'явлена до першого відповідача, місцем знаходження якого є м. Київ.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява з доданими документами повертається ТОВ “Компані “Плазма” для роз’єднання позовних вимог.

ТОВ “Компані “Плазма” з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.08.2018 у справі №922/2286/18 та направити справу до Господарського суду Харківської області.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач вважає, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають бути встановлені при вирішенні питання об’єднання позовних вимог, внаслідок чого судом порушено норми процесуального права. Посилаючись на ст.2, частини 1, 2 ст.4, ст.173 Господарського процесуального кодексу України, заявник апеляційної скарги зазначає, що позовні вимоги пов’язані між собою підставою виникнення.

Також, апелянт вважає, що основною позовною вимогою у даному випадку виступає визнання правочину щодо односторонньої відмови від договору недійсним, від задоволення якої безпосередньо залежить задоволення похідної позовної вимоги про солідарне стягнення моральної шкоди з ПАТ “Альфа-Банк” та ПФ “Гаспік” за порушення ділової репутації, оскільки, на думку апелянта, порушення ділової репутації спричинено саме односторонню відмовою банку від договору банківського рахунку, який був укладений завдяки рекомендаціям ПФ “Гаспік”.

Як зазначає апелянт, ПФ “Гаспік” була залучена ТОВ “Компані “Плазма” у якості другого відповідача, виходячи з приписів статті 47 Господарського процесуального кодексу України, оскільки предметом спору є однорідні обов’язки ПАТ “Альфа-Банк” та ПФ “Гаспік”, що виникли у останніх внаслідок заподіяння моральної шкоди за порушення ділової репутації, тому однією з позовних вимог є солідарне стягнення моральної шкоди.

Крім того, відповідно до частини 2 ст.29 Господарського процесуального кодексу України позивач діяв виключно у межах господарського процесуального законодавства, скористався наданим процесуальним правом альтернативної підсудності та звернувся з позовом саме до Господарського суду Харківської області. Також, на думку апелянта, у господарського суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, оскільки у даному випадку суд повинен був застосувати правило об’єднання/роз’єднання позовних вимог після відкриття провадження у справі у відповідності до приписів ст.173 Господарського процесуального кодексу України.

28.09.2018 до Харківського апеляційного господарського суду від першого відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7524), в якому перший відповідач проти апеляційної скарги заперечує, вважає її безпідставною та необґрунтованою, просить суд залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області залишити без змін.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги у повному обсязі. Просив суд апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для подальшого розгляду до Господарського суду Харківської області.

Представники першого та другого відповідачів у судове засідання не з’явились, про причини не з’явлення суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи ухвалою суду від 22.10.2018, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які містяться у матеріалах справи (а.с.90-93).

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У такій формі у цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним.

Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Господарський суд Харківської області, приймаючи оскаржувану ухвалу, дійшов висновку, що позивачем порушено правила об’єднання позовних вимог в одній позовній заяві, оскільки позивачем заявлено різні вимоги, не пов’язані між собою підставами виникнення та поданими доказами, а тому повернув позовну заяву на підставі пункту 2 частини 5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об’єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Згідно з частиною 1 ст.173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

З урахуванням вищевказаного, позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Як вбачається з обставин позовної заяви, позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до: 1-го відповідача – Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" та 2-го відповідача – Приватної фірми “Гаспік”, в якому просив суд: визнати недійсним правочин щодо односторонньої відмови від договору про комплексне банківське обслуговування суб’єктів господарювання №36226451 від 25.07.2016, укладений між першим відповідачем та позивачем; стягнути солідарно з першого та другого відповідачів моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн за порушення ділової репутації.

Посилаючись на частини 1, 2 ст.47 Господарського процесуального кодексу України, апелянт вважає, що предметом спору є однорідні обов’язки ПАТ “Альфа-Банк” та ПФ “Гаспік”, що виникли у останніх внаслідок заподіяння моральної шкоди за порушення ділової репутації.

Відповідно до ст.47 ГПК України позов може бути пред’явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов’язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права або обов’язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов’язки.

Однак колегія суддів зазначає, що однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов'язані з однорідними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача.

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

У даному випадку позовні вимоги заявлені до різних відповідачів з різних підстав.

В якості основної вимоги позивачем визначено односторонню відмову банку від договору банківського рахунку, укладеного між ТОВ "Компані "Плазма" та ПАТ "Альфа-Банк". В якості похідної вимоги - стягнення солідарно з першого та другого відповідачів моральної шкоди за порушення ділової репутації.

ПАТ "Альфа-Банк" (перший відповідач), згідно тексту позовної заяви та поданих доказів, не пов'язаний з ПФ "Гаспік" (другий відповідач) жодними правовими відносинами.

Колегія суддів вважає, що стягнення моральної шкоди з другого відповідача – ПФ "Гаспік" (який не є стороною спірного договору банківського рахунку) не залежить від задоволення основної позовної вимоги, заявленої до іншого відповідача - ПАТ "Альфа-Банк" про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови від договору банківського рахунку, оскільки не пов’язані між собою підставою виникнення позовних вимог.

Отже, спільний розгляд заявлених позовних вимог утруднить своєчасне вирішення спору, оскільки при розгляді справи суд має встановити фактичні обставини щодо заявлених різних позовних вимог, які регулюють різні правові відносини, що склалися між позивачем та першим відповідачем, між позивачем та другим відповідачем та врегульовані різними нормами права.

Щодо твердження апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно не відкрив провадження у справі та не роз’єднав позовні вимоги з власної ініціативи, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини 6 ст.173 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз'єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об'єднаних вимог у самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз'єднання позовних вимог.

Роз’єднання позовних вимог, виділення позовних вимог у самостійне провадження можливе за умови дотримання положень, визначених у Господарському процесуальному кодексі України щодо суб'єктного складу учасників, правил підсудності, юрисдикції.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку суд не наділений правом роз’єднати позовні вимоги, оскільки у разі роз’єднання заявлених позовних вимог до різних відповідачів – ПАТ “Альфа-Банк”, м.Київ, та ПФ “Гаспік”, м.Харків, роз’єднані вимоги розглядатимуться за правилами територіальної підсудності – за місцезнаходженням відповідачів відповідно у м.Харкові та у м.Києві (ст.27 Господарського процесуального кодексу), а частиною 6 ст.173 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз'єднання позовних вимог.

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог, суддя має право повернути позовну заяву на підставі пункту 2 частини 5 ст.174 Господарського процесуального кодексу, оскільки у даному випадку відсутні підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу.

Таким чином, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву з підстав порушення правил об’єднання позовних вимог, дійшов обґрунтованого висновку про те, що дані вимоги не є такими, що пов’язані ані підставами виникнення, ані поданими доказами в їх обґрунтування, а друга вимога не є похідною від основної.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, в зв’язку з чим ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.08.2018 у справі №922/2286/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Компані “Плазма” залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.08.2018 у справі №922/2286/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12.11.2018.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя В.О. Фоміна