ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.11.2018 Справа № 905/1687/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код 40081237, адреса: 49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108),

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» (Ідентифікаційний код 36182252, адреса: 85201, Донецька область, м. Торецьк (Дзержинськ), вул. Фестивальна, буд. 1),

про: стягнення 50530,50 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Огієнко О.С. - за довіреністю від 31.10.2018 № 3965;

від відповідача: не з'явились, -

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 50530,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у квітні 2018 року відповідачем за залізничною накладною № 49379241 зі станції Кривий Торець Донецької залізниці у вагоні № 66241977 було відправлено вантаж (вугілля кам'яне марки Ж - жирний) на станцію Авдіївка Донецької залізниці.

При проходженні вагону через станцію Павлоград - 1 Придніпровської залізниці, на підставі статті 24 Статуту залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

На думку позивача, оскільки вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, тому саме відповідач як вантажовідправник має сплатити залізниці штраф за неправильно зазначену у накладній масу, який розрахований у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення згідно із ст. 118 Статуту залізниць.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст. ст. 6, 23, 24, 37, 118, 122 Статуту залізниць України, ст. 307 Господарського кодексу України.

На підтвердження позовних вимог надано суду: залізничні накладні № 49379241 від 21.04.2018, № 45308152 від 24.04.2018, комерційний акт № 454502/69/110 від 24.04.2018, акт загальної форми № 467 від 24.04.2018, технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки №7, статутні документи позивача, копії яких долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 17.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1687/18; визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 16.10.2018; визначено відповідачу строк для подання суду відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), що підтверджують відповідні доводи протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали; копію відзиву на позовну заяву і всі додані до нього докази направити позивачу, докази направлення надати суду у вказаний строк; визначено позивачу у строк до 16.10.2018 надати суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій викласти свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення (за наявності); копію відповіді на відзив направити відповідачу, докази направлення надати суду у вказаний строк; надати суду оригінали всіх доказів, доданих до позову у копіях (для огляду); явка представників сторін у судове засідання визнана не обов'язковою.

09.10.2018 від відповідача до канцелярії суду надійшло клопотання № 0410ю від 04.10.2018 про зменшення розміру штрафних санкцій та про розгляд справи без участі представника (вх. №20529/18 від 09.10.2018).

Відповідач просить зменшити пред'явлені до стягнення штрафні санкції за неправильно визначену масу вантажу до однієї провізної плати у розмірі 10106,10 грн., посилаючись на обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), а також на те, що згідно матеріалів справи позивач не зазнав жодних збитків, які були б тим чи іншим чином пов'язані з встановленим залізницею порушенням, яке є предметом спору за цією справою, що також не потягнуло за собою будь - яких негативних наслідків ані для залізниці, ані для третіх осіб, не створило жодної небезпеки на залізничному транспорті; маса вантажу у вагоні № 66241977, встановлена залізницею менше ваги, ніж зазначено в накладній № 49379241 на 3500 кг., а отже підвищеного навантаження на рухомий склад не було.

Ухвалою суду 16.10.2018 закрито підготовче провадження у справі № 905/1687/18; призначено розгляд справи по суті на 12.11.2018; явка сторін визначена не обов'язковою.

В судовому засіданні, що відбулось 12.11.2018, представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві; надав для огляду судом оригінали документів, доданих у копіях до позовної заяви.

Судом оглянуто оригінали документів та повернуто позивачу.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачем письмового відзиву на позовну заяву не надано.

Відповідно до ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п"ятнадяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що сторони вважаються повідомленими про розгляд справи належним чином, явка представників сторін обов'язковою не визнавалась, тому справа розглядається за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2018 ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» зі станції Кривий Торец Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці відвантажив на адресу ПАТ «Авдіївсський КХЗ» (вантажоодержувач) за залізничною накладною №49379241 у вагоні №66241977 вантаж.

При оформленні залізничної накладної №49379241 від 21.04.2018 відповідачем вказано масу вантажу: нетто - 65000кг.

В накладній також відображено, що вантаж розміщено й закріплено згідно ТУ п. 4.1, 4.3, 4.6, 4.7 глави 14 Додатка 3 до СМГС. Як свідчить розділ 28 вищевказаної накладної, вантаж у вагон завантажено вантажовідправником.

Згідно п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На станції Павлоград - 1 Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №66241977 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що був складений акт загальної форми №467 від 24.07.2018.

На підставі акту загальної форми №467 від 24.04.2018, за результатами перевірки станцією Павлоград - 1 Придніпровської залізниці був складений комерційний акт №454502/69/110 від 24.04.2018, згідно з розділом «Д» якого зафіксовано, що при контрольному зважуванні вагону, що прибув по відправці вказаній на звороті даного акта в документі зазначається вугілля кам'яне марки Ж- жирний, навантаження навалом, нижче рівня бортів 30 -40 см поверхня вантажу розрівняна по довжині та ширині, маркована, нетто - 6500 кг, така 23700 кг. В дійсності виявилось: вантаж вугілля кам'яне, брутто - 85 200 кг, тара з документу 23700 кг, нетто 61500 кг, що менше маси зазначеної в документі на 3500 кг. Зважування проводилось без відчеплення при повній зупинці на справних повірених 150т вагоних вагах №7 ст. Павлоград- 1 (повірка 15.03.2018 року) прийомоздавальником ОСОБА_3, в присутності ДС ОСОБА_4, приймальника поїздів ОСОБА_5 Зважування проводилося двічі комісією в тому ж складі, маса брутто - 85200 кг, не змінилась. Навантаження в вагоні рівномірне, нижче бортів 0,6 см. Вантаж маркований вапном, маркування не порушене, без заглиблень та виїмок. Вагон в технічному відношенні справний, без дверний, люка зачинені, течі та слідів течі вантажу не має.

Згідно технічного паспорту ваг №7 станції Павлоград - 1 Придніпровської залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію - 1971, міжповірочний інтервал ЗВВТ становить 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 3 місяці, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 15.03.2018.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт №454502/69/110 від 24.04.2018 підписаний належними особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів.

Відповідно до п. 12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до сплати штрафу, нарахованого позивачем у зв'язку з невірним зазначенням маси вантажу у перевізному документі.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належними та допустимими доказами - комерційним актом №454502/69/110 від 24.04.2018, який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, порушень та поглиблень немає. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту суд враховує, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 10106,10 грн., штраф у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами складає 50530,50 грн.

Позивачем до стягнення з відповідача пред"явлено саме такий розмір штрафу.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими.

Щодо наданого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Правовий аналіз названих норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Мотивуючи своє клопотання відповідач посилався на те, що він здійснює діяльність на території Донецької області; на території частини Донецької області проводиться антитерористична операція, тому вантажовідправники, знаходячись у стресовому стані через безпосередню близкість до зони проведення бойових дій та артилерійських обстрілів, могли допуститись помилки під час навантаження вантажу у вагони, що відбувається через обставини непереборної сили, які знаходяться за межами контролю відповідача; на наявність Сертифікату (висновок) Торгово - промислової палати України № 858 від 13.10.2014 про настання обставин непереборної сили, прийняття 02.09.2014 Верховною Радою України Закону України № 1669 "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Втім, до клопотання № 0410ю від 04.10.2018 не було додано документи, які перелічені як додатки до цього клопотання, про що Відділом документального забезпечення та контролю (канцелярія) господарського суду Донецької області складено Акт від 09.10.2018 № 299.

Отже, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається. Крім того, відповідачем не доведено, що на території станції відправлення Кривой Торець у квітні 2018 року (на час відправлення вантажу за залізничною накладною № 49379241 від 21.04.2018) мали місце обставини непереборної сили, а також відповідного взаємозв"язку між подіями та документами, на які він посилається у клопотанні № 0410ю від 04.10.2018 (Сертифікат (висновок) Торгово - промислової палати України № 858 від 13.10.2014).

Стаття 122 Статуту залізниць України не пов'язує стягнення штрафу з наявністю (відсутністю) наслідків у перевізника від неправильності відомостей, зазначених у накладній, чи з наявністю вини вантажоодержувача; розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має.

Отже, при вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню, слід враховувати не лише майнові інтереси відповідача, але й інтереси позивача, які полягають у належному виконанні покладених законодавством завдань, у тому числі забезпечення безпеки усіх учасників залізничного перевезення та їх майнових інтересів, які, в силу специфіки правовідносин, були поставлені відповідачем під загрозу через свою неправомірну поведінку, тому відсутні підстави для зменшення розміру штрафу.

Таким чином, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, з віднесенням судових витрат позивача зі сплати судового збору на відповідача.

Керуючись статтями 73 - 80, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" про стягнення 50530,50 грн.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" (Ідентифікаційний код 36182252, адреса: 85201, Донецька область, м. Торецьк (Дзержинськ), вул. Фестивальна, буд. 1) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (Ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (Ідентифікаційний код 40081237, адреса: 49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108) штраф у розмірі 50530,50 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили через двадцять днів з дня підписання його повного тексту та може бути оскаржене в апеляційному порядку, згідно з розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

5. Повний текст рішення підписано 12.11.2018.

Суддя Н.В. Величко