УХВАЛА

м. Київ

19.11.2018Справа № 910/22980/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький"

третя особа ОСОБА_1

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Національний Банк України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за первісним позовом ОСОБА_3

про стягнення 2 205 386,67 доларів США (що еквівалентно 48 655 853,81 грн.) та 3 184 546,53 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький"

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

про визнання договору іпотеки від 13 травня 2015 року недійсним.

Представники учасників судового процесу: згідно протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" (далі - позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький" (далі - відповідач); третя особа: ОСОБА_1 про стягнення 2 205 386,67 доларів США (що еквівалентно 48 655 853,81 грн.) та 3 184 546,53 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 1054-Ф від 24.12.2007.

Ухвалою суду від 02.09.2015 порушено провадження у справі № 910/22980/15.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі № 910/22980/15 зупинено до проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

29.03.2018 до Господарського суду міста Києва з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи № 910/22980/15 з висновком експерта.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 26.07.2018 № 05-23/1289 призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/22980/15, за результатами якого справу передано для розгляду судді Грєховій О.А.

У листопаді 2015 року ТОВ "Кавицький" звернулось до ПАТ "Дельта Банк" із зустрічним позовом про визнання договору іпотеки від 13 травня 2015 року недійсним.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що при укладанні договору іпотеки 13 травня 2015 порушено норми чинного законодавства, що тягне за собою недійсність вказаного правочину.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 9 листопада 2015 року зустрічну позовну заяву ТОВ "Кавицький" про визнання договору іпотеки від 13 травня 2015 року недійсним повернуто заявнику на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 грудня 2015 року апеляційну скаргу ТОВ "Кавицький" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 9 листопада 2015 року - без зміни.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Вищого господарського суду міста Києва від 16.03.2016 касаційну скаргу задоволено частково, скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 14 грудня 2015 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 9 листопада 2015 року, справу з зустрічною позовною заявою передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 справа № 910/22980/15 прийнята до свого провадження суддею Грєховою О.А., провадження у справі № 910/22980/15 поновлено, прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький" до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання договору іпотеки від 13 травня 2015 року недійсним до розгляду з первісним позовом у справі № 910/22980/15, вимоги за зустрічним позовом об'єднано в одне провадження з первісним позовом, постановлено справу № 910/22980/15 розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.09.2018

02.08.2018 представником відповідача за первісним позовом подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

14.08.2018 представником третьої особи - 3 подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

10.09.2018 представником відповідача за первісним позовом подано клопотання про призначення судової експертизи.

10.09.2018 представником позивача за первісним позовом подано заяву про зміну предмету позову.

10.09.2018 представником ОСОБА_3 подано клопотання про залучення її до участі у справі в якості третьої особи.

У судове засідання 10.09.2018 представники позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) та Національного банку України з'явились, представники інших учасників судового процесу у судове засідання не з'явились.

У судовому засіданні 10.09.2018 представники ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Кавицький» та НБУ проти заявленого ОСОБА_3 клопотання не заперечували.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 залучено ОСОБА_3 в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за первісним позовом та відкладено підготовче засідання на 24.09.2018.

13.09.2018 представником відповідача за зустрічним позовом подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

13.09.2018 представником відповідача за первісним позовом подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

17.09.2018 представником відповідача за первісним позовом подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи

21.09.2018 представником третьої особи - 3 подано письмові пояснення.

У судове засідання 24.09.2018 представник третьої особи - 4 не з'явився, інші учасники судового процес з'явились.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення представників учасників справи, дослідивши висновок судового експерта за результатами проведеної судової експертизи, враховуючи мотиви та заперечення викладені відповідачем за первісним позовом в обґрунтування поданого клопотання про призначення повторної судової експертизи, суд дійшов висновку про необхідність виклику судового експерта у судове засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі №910/22980/15 на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 08.10.2018 та викликано у судове засідання судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Герасименко І.В.

Судове засідання 08.10.2018 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2018 підготовче судове засідання призначено на 26.10.2018.

У судове засідання 26.10.2018 представник третьої особи 1 та судовий експерт не з'явились, інші учасники справи з'явились.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 02.11.2018, яку занесено до протоколу судового засідання.

31.10.2018 від заступника директора КНДІСЕ надійшло повідомлення про неможливість участі судового експерта у судовому засіданні.

31.10.2018 представником відповідача за первісним позовом подано письмові заперечення за заяву позивача за первісним позовом про зміну предмету позову.

У судове засідання 02.11.2018 представник третьої особи 1 та судовий експерт не з'явились, інші учасники справи з'явились.

Представник позивача за первісним позовом подану заяву про зміну предмету позову підтримав.

Згідно з ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Дослідивши надану позивачем заяву про зміну предмету позову, суд визнає її такою, що подана з дотриманням приписів чинного процесуального законодавства, зокрема положень ч. 5. ст. 46, ст. 170 ГПК України, тому, суд приймає до розгляду заяву позивача та визначає предмет позову з їх урахуванням.

Водночас, згідно із частинами 1 та 2 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

З метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, суд встановив учасникам справи процесуальні строки для подання відзивів, відповідей на відзиви та заперечень на відповіді з урахуванням прийнятої судом заяви про зміну предмету позову.

Враховуючи наведене, судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 12.11.2018, про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

05.11.2018 представником відповідача за первісним позовом подано клопотання про продовження строку надання відзиву.

У судове засідання 12.11.2018 представник третьої особи не з'явився, представник відповідача за первісним позовом з'явився та подав відзив на позовну заяву, інші учасники судового процесу з'явились.

У судове засідання 12.11.2018 з'явився судовий експерт та надав усні пояснення щодо наданого висновку за результатами проведеної судової експертизи.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання до 19.11.2018, яку занесено до протоколу судового засідання.

19.11.2018 представником позивача за первісним позовом подано відповідь на відзив.

У судове засідання 19.11.2018 представник третьої особи - 1 не з'явився, інші учасники судового процесу з'явились.

У судовому засіданні представники відповідача за зустрічним позовом подане клопотання про призначення повторної судової експертизи підтримав.

Представник позивача за первісним позовом проти задоволення клопотання заперечив.

Представники третіх осіб надали пояснення по суті заявленого клопотання.

Дослідивши висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 4534/17-42 від 16.03.2018, заслухавши пояснення представників учасників справи, з огляду на надані судовим експертом Герасименком І.В. пояснення у судовому засіданні 12.11.2018, суд дійшов висновку про необхідність призначення повторної судової експертизи, з огляду на наступне.

Частинами 1, 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 Господарського процесуального кодексу України, за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

У відповідності до п.15.2 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Повторною визнається судова експертиза, у проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об'єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судовій експертизі. Нові об'єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не розглядалися попередньою експертизою.

З матеріалів справи вбачається, що предмет іпотеки Наказом Міністерства культури і туризму України №706/0/16-10 від 15.09.2010 року занесений до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, як пам'ятка архітектури, містобудування та історії місцевого значення.

Відповідно до Охоронного договору на пам'ятку культурної спадщини № 2952 від 21.10.2013, що укладений між відповідачем та Управлінням охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації, відповідач взяв на себе зобов'язання щодо охорони пам'ятки історії, архітектури місцевого значення, за адресою: вул. Городецького Архітектора, 11, літ. А та використовувати нежилі приміщення загальною площею 286,9 кв.м. будинку - пам'ятки під магазин непродовольчих товарів.

На вирішення судового експерта було поставлено питання щодо ринкової вартості об'єкту нерухомості, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Кавицький", а саме: нежитлових приміщень загальною площею 286,90 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

В подальшому, судом призначено повторну судову експертизу.

За результатами проведення повторної експертизи, судовим експертом надано висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 4534/17-42 від 16.03.2018.

Згідно з ч. 5 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2018 у судове засідання викликано судового експерта Герасименко І.В. для надання усних пояснень щодо його висновку.

У судовому засіданні 12.11.2018 судовий експерт зазначив, що об'єкт оцінки не є окремим об'єктом культурної спадщини, а тому застосування коригувань при проведені оцінки згідно Методики грошової оцінки пам'яток, затвердженої постановою КМУ від 29.09.2002 № 1447 є недоцільним і не використовувались при проведені експертизи.

В той же час, з наявних у матеріалах справи документів, а також з охоронного договору вбачається, що предмет іпотеки є частиною пам'ятки.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про охорону культурної спадщини", кожна пам'ятка має майнову цінність, що обчислюється у грошовій одиниці України. Пам'ятки підлягають грошовій оцінці за нормативами і методиками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.

З огляду на викладене, виконуючи повторну експертизу, при проведенні повторної експертизи повинна була застосовуватись «Методика грошової оцінки пам'яток», затверджена постановою Кабінету міністрів України від 26 вересня 2002 р. № 1447 (далі - Методика).

Пунктом 1 Методики грошової оцінки пам'яток, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 1447 від 26.09.2002 передбачено, що ця Методика визначає процедури проведення грошової оцінки пам'яток археології, історії, монументального мистецтва, архітектури та містобудування, садово-паркового мистецтва, ландшафтних пам'яток національного та місцевого значення, занесених до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Відповідно пункту 5 Методики її вимоги є обов'язковими для всіх суб'єктів оціночної діяльності під час проведення грошової оцінки пам'яток.

Враховуючи те, що предмет іпотеки є частиною пам'ятки, використання Методики оцінки при визначення ринкової вартості предмету іпотеки є обов'язковим.

В той же час, з висновку експерта, а також з пояснень, наданих експертом вбачається, що при проведенні повторної експертизи не застосовувалась Методика грошової оцінки пам'яток, затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 1447 від 26.09.2002.

Також, згідно пункту 19 Методики під час проведення грошової оцінки пам'ятки слід враховувати такі критерії: дата створення пам'ятки; категорія, до якої належить пам'ятка; стильова характеристика пам'ятки; особливості архітектурного рішення; раритетність пам'ятки; схоронність (автентичність) та технічний стан головних конструктивних елементів; умови охоронного договору.

З Висновку експерта вбачається, що під час проведення грошової оцінки пам'ятки ним не були враховані вказані вище критерії.

Також, при використання експертом порівняльного та дохідного методичних підходів, відповідно до Методики, при розрахунку ринкової вартості об'єкта оцінки, слід звернути увагу експерта при проведенні повторної експертизи на необхідність здійснення порівняння предмета іпотеки з такими об'єктами, які також відносяться до об'єктів культурної спадщини, а також можливість збільшення/зменшення доходів, що обумовлено культурною цінністю, місцем розташування, обмежувальними умовами встановлених режимів використання пам'ятки та інші фактори.

Відповідно до пункту 49 Методики особливістю застосування методів порівняльного підходу до оцінки пам'яток є те, що до сукупності елементів порівняння включаються показники, які характеризують культурну цінність об'єктів порівняння, рівень їх схоронності (автентичності) та обмежувальні умови охоронних договорів стосовно режимів використання пам'ятки.

Таким чином, існують правові підстави для призначення повторної судової експертизи, оскільки експертне дослідження було проведено без застосування Методики грошової оцінки пам'яток.

За таких обставин, з огляду на вищевикладене, керуючись приписами ст. 107 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку щодо призначення по справі повторної судової експертизи.

Пунктом 15.2 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» передбачено, що повторну судову експертизу слід доручати іншому експерту (експертам).

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи. До державних спеціалізованих установ належать, зокрема, науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України.

На підставі вищезазначеного, з урахуванням вимог постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, суд дійшов висновку щодо призначення повторної експертизи, проведення якої доручає іншим експертам Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

В свою чергу, посилання ПАТ «Дельта Банк» на відсутність необхідності призначення у справі повторної експертизи у зв'язку із поданням заяви про зміну предмету позову, то суд зазначає, що згідно з розділом VII листа Верховного Суду України від 01.02.2015 "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна" резолютивна частина рішення суду у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки повинна відповідати вимогам статті 39 Закону України "Про іпотеку". Зокрема, у ній в обов'язковому порядку повинно бути зазначено: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; конкретний спосіб реалізації предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Пунктом 6 частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Отже, для вирішення даного спору необхідно встановити дійсну ринкову вартість спірного предмета іпотеки.

Враховуючи предмет та підстави позовних вимог, приймаючи до уваги, що саме Товариством з обмеженою відповідальністю "Кавицький" було заявлено клопотання про призначення повторної експертизи, суд дійшов висновку про покладення витрат за проведення повторної експертизи по справі 910/22980/15 саме на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кавицький".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Призначити у даній справі повторну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

2. На вирішення експерта поставити наступне питання:

1) Яка ринкова вартість нежилого приміщення № 30 (в літ. А), загальною площею 286,90 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

3. Витрати за проведення експертизи покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кавицький».

4. Попередити експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків, відповідно до статей 384, 385 Кримінального кодексу України.

5. Провадження по справі № 910/22980/15 зупинити до одержання результатів експертиз.

6. Матеріали справи надіслати до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно ч.1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено: 20.11.2018.

Суддя О.А. Грєхова