СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду

19 листопада 2018 року           Справа № 905/1308/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м. Київ вх. № 642Д/З на рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2018 р. у справі № 905/1308/18 (суддя – Фурсова С.М., повний текст складено та підписано 13.09.2018 р.)

за позовом Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м. Київ

до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради “Донецькміськтепломережа”, м. Донецьк

про стягнення 50 748 229,53 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.09.2018 р. позовні вимоги ПАТ “НАК “Нафтогаз України” про стягнення з ККП Донецької міської ради “Донецькміськтепломережа” 50 748 229,53 грн. задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 6 719 531,36 грн. 3 % річних, 43 222 129,13 грн. інфляційних втрат, а також 606 898,45 грн. судового збору; у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 806 569,04 грн. пені – відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ “НАК “Нафтогаз України”, звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить, зокрема:

- поновити строк подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2018 р. у справі № 905/1308/18;

- рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2018 р. у справі № 905/1308/18 в частині відмови ПАТ “НАК “Нафтогаз України” у стягненні з відповідача 806 569,04 грн. пені скасувати;

- прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ “НАК “Нафтогаз України” 806 569,04 грн. пені, у стягненні яких було відмовлено.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ “НАК “Нафтогаз України” посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Клопотання позивача про поновлення пропущеного строку мотивоване тим, що повний текст оскаржуваного рішення ПАТ «НАК «Нафтогаз України» отримало лише 20.09.2018 р., на підтвердження чого до апеляційної скарги додано копію першої сторінки рішення суду з відбитком штампу вхідної кореспонденції канцелярії позивача № 10437/12-18 від 20.09.2018 р.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2018 р. апеляційну скаргу заявника залишено без руху та надано позивачу десятиденний строку для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків шляхом надання доказів сплати судового збору у розмірі 18 147 грн. 80 коп.

Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2018 р. про залишення апеляційної скарги без руху позивач отримав 05.11.2018 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №245.

На виконання даної ухвали суду, 13.11.2018 р. від відповідача надійшла заява про усунення недоліків (вх.№1039), до якої, зокрема, додано оригінал платіжного доручення №6009222 про сплату судового збору в розмірі 18 147 грн. 80 коп.

Згідно з ч. 3 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо заявник усунув недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається поданою у день первинного її подання до суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 262 ГПК України питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п’яти днів з дня надходження заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, передбаченому ст. 260 цього Кодексу.

Щодо клопотання позивача про поновлення пропущеного строку враховується наступне.

Рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2018 р. у справі № 905/1308/18 надіслано позивачу 17.09.2018 р., про що свідчить відбиток штапму вихідної кореспонденції канцелярії суду першої інстанції.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

У справі "Пелевін проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див., наприклад, рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17 січня 1970 року, пункт 25, Серія А, N 11). Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі "Ашінгдан проти Сполученого Королівства", від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія А, N 93).

Згідно з ч. 2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, виходячи з принципу верховенства права, Східний апеляційний господарський суд вважає, що позивачем за поважних причин перевищено незначний період часу після спливу 20-денного строку на оскарження рішення суду першої інстанції, тому клопотання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про поновлення пропущеного процесуального строку підлягає задоволенню.

Заперечень проти відкриття апеляційного провадження від інших учасників провадження у справі не надійшло.

Відповідно до ст. ст. 174, 258, 262, 263, 267 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

1. Поновити Публічному акціонерному товариству “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2018 року у справі № 905/1308/18.

2. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” на рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2018 р. у справі № 905/1308/18.

3. Призначити справу до розгляду на 17.12.2018 о 11:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 110.

4. Повідомити учасників процесу про дату розгляду справи.

5. Запропонувати учасникам протягом 15 днів подати до апеляційного господарського суду: відзив, відповідь, заперечення, документи в обґрунтування вимог та заперечень.

6. Довести до відома учасників апеляційного провадження, що нез'явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

7. Зупинити дію рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2018 р. у справі № 905/1308/18.

8. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя С.В. Барбашова

Суддя О.Є. Медуниця