ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. ОдесаСправа № 916/3240/17
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання - Селиверстова М.В.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Виробничо-комерційної фірми "Юна-Сервіс"

на рішення Господарського суду Одеської області

від 10 квітня 2018 року (повний текст складено 18 квітня 2018 року)

по справі № 916/3240/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Асканія Дистріб'юшн"

до відповідача Виробничо-комерційної фірми "Юна-Сервіс"

про стягнення 299726,49 грн.,-

суддя суду першої інстанції: Петров В.С.

час та місце винесення рішення: 10.04.2018р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 16.11.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Асканія Дістрібюшн" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Виробничо-комерційної фірми "Юна-Сервіс" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 23.02.20108 року просило суд стягнути 264 975,71 грн. основного боргу, а також 34 750 грн. пені, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем договору поставки з відстрочкою платежу № 42/15 від 11.06.2015р. щодо оплати у повному обсязі поставленого протягом вересня 2016 - березня 2017 років товару у встановлений строк.

В обґрунтування пред'явлених вимог позивач посилався на те, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору поставки № 42/15 від 11.06.2015р. прострочив оплату товару, отриманого за видатковими накладними № 1/1/10014 від 02.09.2016 р. на суму 5348,18 грн., № 1/1/10028 від 03.09.2016 р. на суму 3457,66 грн., № 1/1/10029 від 03.09.2016 р. на суму 4998,91 грн., № 1/1/10052 від 05.09.2016 р. на суму 1424,78 грн., № 1/1/10195 від 07.09.2016 р. на суму 1456,20 грн., № 1/1/10261 від 08.09.2016 р. на суму 7282,00 грн., № 1/1/10267 від 08.09.2016 р. на суму 435,90 грн., № 1/1/10266 від 08.09.2016 р. на суму 5820,93 грн., № 1/1/10397 від 13.09.2016 р. на суму 276,00 грн., № 1/1/10394 від 13.09.2016 р. на суму 939,60 грн., № 1/1/10435 від 14.09.2016 р. на суму 8989,38 грн., № 1/1/10436 від 14.09.2016 р. на суму 555,00 грн., № 1/1/10432 від 14.09.2016 р. на суму 4115,15 грн., № 1/1/10486 від 15.09.2016 р. на суму 1264,08 грн., № 1/1/10559 від 15.09.2016 р. на суму 4992,67 грн., № 1/1/10549 від 15.09.2016р. на суму 4234,66 грн., № 1/1/10669 від 20.09.2016 р. на суму 3589,47 грн. № 1/1/10765 від 21.09.2016 р. на суму 2253,12 грн., № 1/1/10825 від 22.09.2016 р. на суму 3660,22 грн., № 1/1/10826 від 22.09.2016 р. на суму 2129,57 грн., № 1/1/10827 від 22.09.2016 р. на суму 3553,97 грн., № 1/1/10845 від 22.09.2016 р. на суму 858,96 грн., № 1/1/10883 від 23.09.2016 р. на суму 1362,50 грн., № 1/1/10854 від 23.09.2016 р. на суму 9259,31 грн., № 1/1/10872 від 24.09.2016 р. на суму 2401,68 грн., № 1/1/10929 від 24.09.2016 р. на суму 9820,00 грн., № 1/1/11136 від 29.09.2016 р. на суму 4317,47 грн., № 1/1/11117 від 29.09.2016 р. на суму 3321,83 грн., № 1/1/11255 від 30.09.2016 р. на суму 968,58 грн., № 1/1/11264 від 30.09.2016 р. на суму 1764,24 грн., № 1/1/11240 від 30.09.2016 р. на суму 277,50 грн., № 1/1/11242 від 30.09.2016 р. на суму 11022,48 грн., № 1/1/11262 від 30.09.2016 р. на суму 1822,49 грн., № 1/1/11287 від 01.10.2016 р. на суму 1953,56 грн., № 1/1/11293 від 01.10.2016 р. на суму 2183,01 грн., № 1/1/11294 від 01.10.2016 р. на суму 4310,00 грн., № 1/1/11376 від 05.10.2016 р. на суму 1516,94 грн., № 1/1/11429 від 05.10.2016 р. на суму 6615,48 грн., № 1/1/11430 від 05.10.2016 р. на суму 1929,00 грн. № 1/1/11525 від 06.10.2016 р. на суму 912,78 грн., № 1/1/12463 від 29.10.2016 р. на суму 2081,41 грн., № 1/1/12468 від 29.10.2016 р. на суму 2343,54 грн., № 1/1/12469 від 29.10.2016 р. на суму 1071,39 грн., № 1/1/12470 від 29.10.2016 р. на суму 257,52 грн., № 1/1/12472 від 29.10.2016 р. на суму 6824,13 грн., № 1/1/12473 від 29.10.2016 р. на суму 4466,50 грн., № 1/1/12474 від 29.10.2016 р. на суму 10570,46 грн., № 1/1/12475 від 29.10.2016 р. на суму 12648,52 грн., № 1/1/14685 від 22.12.2016 р. на суму 7221,82 грн., № 1/1/14684 від 22.12.2016 р. на суму 7549,36 грн., № 1/1/14681 від 22.12.2016 р. на суму 1613.91 грн., № 1/1/14682 від 22.12.2016 р. на суму 1305,03 грн., № 1/1/14686 від 22.12.2016 р. на суму 7078,42 грн., № 1/1/14833 від 27.12.2016 р. на суму 127,38 грн., № 1/1/182 від 06.01.2017 р. на суму 6667,58 грн., № 1/1/181 від 06.01.2017 р. на суму 5179,16 грн., № 1/1/320 від 11.01.2017 р. на суму 396,12 грн., № 1/1/394 від 12.01.2017 р. на суму 1724,91 грн., № 1/1/393 від 12.01.2017 р. на суму 2812,05 грн., № 1/1/383 від 12.01.2017 р. на суму 2162,70 грн., № 1/1/381 від 12.01.2017 р. на суму 3721,58 грн., № 1/1/848 від 25.01.2017 р. на суму 3207,15 грн., № 1/1/849 від 25.01.2017 р. на суму 2619,05 грн., № 1/1/871 від 25.01.2017 р. на суму 4919,18 грн., № 1/1/1404 від 07.02.2017 р. на суму 1074,06 грн., № 1/1/1591 від 09.02.2017 р. на суму 663,24 грн., № 1/1/1638 від 10.02.2017 р. на суму 6474,36 грн., № 1/1/1640 від 10.02.2017 р. на суму 5220,14 грн., № 1/1/1635 від 10.02.2017 р. на суму 2879,04 грн., № 1/1/1639 від 10.02.2017 р. на суму 6447,22 грн., № 1/1/1645 від 13.02.2017 р. на суму 1384,10 грн., № 1/1/2259 від 23.02.2017 р. на суму 2042,76 грн., № 1/1/2242 від 23.02.2017 р. на суму 4046,14 грн., № 1/1/2295 від 24.02.2017 р. на суму 2058,30 грн., № 1/1/2979 від 14.03.2017 р. на суму 3094,80 грн. та здійснив часткову оплату товару поставленого за видатковою накладною № 1/1/10014 від 02.09.2016р. у розмірі 4694,40 грн., заборгованість становить 264975,71 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також на підставі п. 5.2 договору - 34750,78 грн. пені.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, проте звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності щодо нарахування пені.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.04.2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ на користь ТОВ «Асканія Дістріб'юшн» основний борг в сумі 264975,71 грн. 71 коп.; пеню в розмірі 12271,25 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 4158,70грн. В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги ТОВ «Асканія Дістріб'юшн» обґрунтовані та відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, однак підлягають частковому задоволенню з урахуванням застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою скаржник посилається на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи.

Також скаржник зазначає, що стягненню заборгованості за поставлений за договором поставки з відстрочкою платежу №42/15 від 11.05.2017 року товар, відповідно до умов вказаного договору, передує умова про його повернення, яку повністю проігнорував позивач, в зв'язку з чим позовні вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають. При цьому позивачем не надано та матеріали справи не містять доказів звернення ТОВ «Асканія Дістріб'юшн» до відповідача з вимогою про повернення такого товару.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

17.10.2018 року Південно - західним апеляційним господарським судом зареєстровано клопотання відповідача про призначення у справі судової економічної експертизи, на вирішення якої останній просить поставити питання: - визначити розмір заборгованості Виробничо-комерційної фірми «Юна-Сервіс» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Асканія Дістріб'юшн» за договором поставки з відстрочкою платежу №42/15 від 11.05.2015 року станом на 27.12.2017 року.

Вказане клопотання визнано судом необґрунтованим та відхилено з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 99 ГПК України, господарський суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі коли для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

У п.п. 2, 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» від 23.03.2012 № 4 роз'яснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Враховуючи, що вирішення питання щодо наявності або відсутності в матеріалах справи доказів заборгованості покупця перед постачальником за укладеним між сторонами договором поставки належить до виключної компетенції суду в провадженні якого знаходиться ця справа, то покладення таких питань на експерта є неприпустимим. Також не потребує спеціальних знань і перевірка правильності здійснених позивачем розрахунків заявленої до стягнення суми пені по спірному договору, так як така перевірка здійснюється безпосередньо господарським судом в процесі розгляду справи по суті з застосуванням звичайних засобів доказування. Враховуючи викладене, підстави для призначення у справі судової експертизи відсутні.

16.11.2018 року від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з зайнятістю його представника та керівника в іншому судовому процесі. Вказане клопотання визнано судом необґрунтованим та відхилено з огляду на ненадання заявником доказів зайнятості представника у судовому засіданні по іншій справі та неможливості його явки з інших поважних причин, а також з тих мотивів, що чинний ГПК України (ст. 56) не обмежує кількість представників юридичної особи, які можуть прийняти участь у засіданні господарського суду. При цьому, колегія суддів зазначає, що явка представника учасників процесу в засідання апеляційного суду обов'язковою не визнавалась.

Також, 16.11.2018р. від Виробничо-комерційної фірми "Юна-Сервіс" до суду надійшли додаткові пояснення у справі.

Враховуючи, що частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників сторін за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 16.11.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 11.05.2015 року між ТОВ «Асканія Дістріб'юшн» в особі Філії «Одеська» ТОВ «Асканія Дістріб'юшн» (постачальник) та ВКФ «Юна-Сервіс» (покупець) було укладено договір поставки з відстрочкою платежу № 42/15, за умовами п. 1.1 якого позивач як постачальник зобов'язався поставляти відповідачу як покупцю, а покупець приймати та оплачувати товар, відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору товаром за цим договором є товари, зазначені в узгодженому сторонами прейскуранті (специфікаціях), які є невід'ємними частинами цього договору. У прейскуранті (специфікації) вказується перелік поставляються товарів і ціни на них.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що товар та маркування товару повинні відповідати вимогам, встановленим чинним законодавством України до даного виду товару і його маркування, супроводжуватися сертифікатом відповідності, посвідченнями якості і безпеки харчових продуктів, матеріалів і виробів, ветеринарним свідоцтвом на продукти тваринного походження, довідкою ВМД (для алкогольної і тютюнової продукції імпортного виробництва).

Відповідно до п. 2.1 договору поставка товару здійснюється за узгодженим сторонами цінами, вказаними в прейскуранті (специфікації). При цьому постачальник зобов'язується не збільшувати ціни, зазначені в прейскуранті (специфікації), протягом 14 днів з моменту їх узгодження сторонами. Постачальник зобов'язується надавати ціни в прейскуранті, які узгоджені покупцем і постачальником, на рівних умовах як для покупця, так і для інших роздрібних компаній.

У разі порушення договірних зобов'язань з надання цін в період розрахунків покупець має право погасити з суми взаєморозрахунків збитки, понесені у зв'язку із змінами ціни в прейскуранті або ціни перевищують відпускні ціни для інших роздрібних компаній в прейскуранті постачальника без повідомлення постачальника, з подальшим наданням інформації в письмовому вигляді і достовірних фактів, що підтверджують порушення договірних зобов'язань з боку постачальника щодо наданого прейскуранта.

Згідно п. 3.1 договору поставка товару здійснюється на умовах DDР-склад покупця (в інтерпретації Міжнародних правил тлумачення торгових ІНКОТЕРМС 2010) однією або декількома партіями відповідно до специфікацій або накладних, які складаються на кожну таку партію. За згодою сторін одержувачем товару по вказаному договору може бути третя особа.

Пунктом 3.4 договору встановлено, що постачальник зобов'язується поставити кожну окрему партію товару протягом 7 календарних днів з моменту отримання узгодженої заявки покупця, якщо в такій заявці не зазначена пізніша дата поставки.

Постачальник не має права відмовитися від приймання і виконання заявки покупця з наступних причин: покупець робить більш ніж одну заявку протягом поточного тижня, у постачальника відсутня технічна можливість доставки товару покупцеві.

Сторонами можуть письмово узгоджуватися графіки поставок товару, які будуть невід'ємними частинами цього договору.

За умовами п. 3.5 договору замовлення вважається виконаним, а постачальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки, якщо він здійснив поставку товарів:

- в узгоджений з покупцем час, дату і в вказане покупцем місце (РЦ або конкретний магазин покупця);

- в асортименті і кількості, відповідно до поданих заявок;

- за цінами, затвердженим сторонами в специфікації;

- з повним пакетом супровідної документації;

- в повній відповідності до встановлених законом і умовами даного договору порядку.

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 договору оплату кожної окремої партії товару (визначеної в накладній) за цим договором покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з моменту її отримання/ реалізації. При відсутності проведення оплат в обумовлені терміни покупець має право відняти суму штрафних санкцій з сум, що підлягають переведенню постачальнику за поставлені товари. Покупець направляє постачальнику дебет-ноту з повідомленням про таке вирахування сум.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що покупець не оплачує товар, який підлягає поверненню (неякісний, бракований, з простроченим терміном придатності або реалізації/з термінами придатності або реалізації згідно п. 3.12 цього договору).

За умовами п. 4.4 договору у разі якщо у постачальника в силу цього договору або інших правовідносин виникнуть грошові зобов'язання перед покупцем, то останній має право зробити заяву про залік зустрічних грошових вимог і відповідним чином коригувати наступні розрахунки з постачальником.

В п. 4.5 договору зазначено, що у разі припинення поставок сума заборгованості по попереднім поставкам компенсується шляхом повернення нереалізованого товару постачальнику.

У разі якщо вартість повернутого товару перевищує суму заборгованості покупця, така різниця вважається обов'язком постачальника, який він зобов'язаний перерахувати покупцеві протягом 14-ти календарних днів з моменту повернення нереалізованого товару.

За умовами п. 4.6 договору постачальник зобов'язаний не рідше одного разу на місяць надавати покупцеві акт звірки взаєморозрахунків. У разі ненадання акту звірки взаєморозрахунків з боку постачальника протягом шести місяців, заборгованість сторін щодо виконання умов цього договору визначається на підставі даних покупця, при цьому перегляд даних покупця не допускається.

Згідно з п. 5.2 договору, кожна із сторін за кожен день прострочення виконання будь-яких своїх зобов'язань за даним договором сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, а також компенсує буд-які прямі та непрямі збитки, спричинені таким простроченням. Для постачальника пеня нараховується від вартості партії товару, в період поставки якої виникло порушення договору, а для покупця - від суми прострочення платежу.

Пунктом 8.1 договору встановлено, що останній укладено на невизначений термін і діє до його припинення за згодою сторін або на підставах, передбачених чинним законодавством.

На виконання своїх зобов'язань за укладеним договором позивач протягом вересня 2016 - березня 2017 року поставив, а відповідач прийняв товар, що підтверджується відповідними накладними № 1/1/10029 від 03.09.2016 р. на суму 4998,91 грн., № 1/1/10052 від 05.09.2016 р. на суму 1424,78 грн., № 1/1/10195 від 07.09.2016 р. на суму 1456,20 грн., № 1/1/10261 від 08.09.2016 р. на суму 7282,00 грн., № 1/1/10267 від 08.09.2016 р. на суму 435,90 грн., № 1/1/10266 від 08.09.2016 р. на суму 5820,93 грн., № 1/1/10397 від 13.09.2016 р. на суму 276,00 грн., № 1/1/10394 від 13.09.2016 р. на суму 939,60 грн., № 1/1/10435 від 14.09.2016р. на суму 8989,38 грн., № 1/1/10436 від 14.09.2016 р. на суму 555,00 грн., № 1/1/10432 від 14.09.2016 р. на суму 4115,15 грн., № 1/1/10486 від 15.09.2016 р. на суму 1264,08 грн., № 1/1/10559 від 15.09.2016 р. на суму 4992,67 грн., № 1/1/10549 від 15.09.2016р. на суму 4234,66 грн., № 1/1/10669 від 20.09.2016 р. на суму 3589,47 грн. № 1/1/10765 від 21.09.2016 р. на суму 2253,12 грн., № 1/1/10825 від 22.09.2016 р. на суму 3660,22 грн., № 1/1/10826 від 22.09.2016 р. на суму 2129,57 грн., № 1/1/10827 від 22.09.2016 р. на суму 3553,97 грн., № 1/1/10845 від 22.09.2016 р. на суму 858,96 грн., № 1/1/10883 від 23.09.2016 р. на суму 1362,50 грн., № 1/1/10854 від 23.09.2016 р. на суму 9259,31 грн., № 1/1/10872 від 24.09.2016 р. на суму 2401,68 грн., № 1/1/10929 від 24.09.2016 р. на суму 9820,00 грн., № 1/1/11136 від 29.09.2016 р. на суму 4317,47 грн., № 1/1/11117 від 29.09.2016 р. на суму 3321,83 грн., № 1/1/11255 від 30.09.2016 р. на суму 968,58 грн., № 1/1/11264 від 30.09.2016 р. на суму 1764,24 грн., № 1/1/11240 від 30.09.2016 р. на суму 277,50 грн., № 1/1/11242 від 30.09.2016 р. на суму 11022,48 грн., № 1/1/11262 від 30.09.2016 р. на суму 1822,49 грн., № 1/1/11287 від 01.10.2016 р. на суму 1953,56 грн., № 1/1/11293 від 01.10.2016 р. на суму 2183,01 грн., № 1/1/11294 від 01.10.2016 р. на суму 4310,00 грн., № 1/1/11376 від 05.10.2016 р. на суму 1516,94 грн., № 1/1/11429 від 05.10.2016 р. на суму 6615,48 грн., № 1/1/11430 від 05.10.2016 р. на суму 1929,00 грн. № 1/1/11525 від 06.10.2016 р. на суму 912,78 грн., № 1/1/12463 від 29.10.2016 р. на суму 2081,41 грн., № 1/1/12468 від 29.10.2016 р. на суму 2343,54 грн., № 1/1/12469 від 29.10.2016 р. на суму 1071,39 грн., № 1/1/12470 від 29.10.2016 р. на суму 257,52 грн., № 1/1/12472 від 29.10.2016 р. на суму 6824,13 грн., № 1/1/12473 від 29.10.2016 р. на суму 4466,50 грн., № 1/1/12474 від 29.10.2016 р. на суму 10570,46 грн., № 1/1/12475 від 29.10.2016 р. на суму 12648,52 грн., № 1/1/14685 від 22.12.2016 р. на суму 7221,82 грн., № 1/1/14684 від 22.12.2016 р. на суму 7549,36 грн., № 1/1/14681 від 22.12.2016 р. на суму 1613.91 грн., № 1/1/14682 від 22.12.2016 р. на суму 1305,03 грн., № 1/1/14686 від 22.12.2016 р. на суму 7078,42 грн., № 1/1/14833 від 27.12.2016 р. на суму 127,38 грн., № 1/1/182 від 06.01.2017 р. на суму 6667,58 грн., № 1/1/181 від 06.01.2017 р. на суму 5179,16 грн., № 1/1/320 від 11.01.2017 р. на суму 396,12 грн., № 1/1/394 від 12.01.2017 р. на суму 1724,91 грн., № 1/1/393 від 12.01.2017 р. на суму 2812,05 грн., № 1/1/383 від 12.01.2017 р. на суму 2162,70 грн., № 1/1/381 від 12.01.2017 р. на суму 3721,58 грн., № 1/1/848 від 25.01.2017 р. на суму 3207,15 грн., № 1/1/849 від 25.01.2017 р. на суму 2619,05 грн., № 1/1/871 від 25.01.2017 р. на суму 4919,18 грн., № 1/1/1404 від 07.02.2017 р. на суму 1074,06 грн., № 1/1/1591 від 09.02.2017 р. на суму 663,24 грн., № 1/1/1638 від 10.02.2017 р. на суму 6474,36 грн., № 1/1/1640 від 10.02.2017 р. на суму 5220,14 грн., № 1/1/1635 від 10.02.2017 р. на суму 2879,04 грн., № 1/1/1639 від 10.02.2017 р. на суму 6447,22 грн., № 1/1/1645 від 13.02.2017 р. на суму 1384,10 грн., № 1/1/2259 від 23.02.2017 р. на суму 2042,76 грн., № 1/1/2242 від 23.02.2017 р. на суму 4046,14 грн., № 1/1/2295 від 24.02.2017 р. на суму 2058,30 грн., № 1/1/2979 від 14.03.2017 р. на суму 3094,80 грн., підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими їх печатками, і останнім не заперечується.

Судом встановлено, що відповідач лише частково оплатив товар та частину товару повернув на загальну суму 2047 985,00 грн., у зв'язку з чим сума боргу відповідача за вищевказаними накладними становить 264 975,71 грн., що сторонами не заперечується.

Предметом даного судового розгляду є вимоги постачальника до покупця про стягнення заборгованості та пені у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання з оплати одержаного товару на підставі договору та видаткових накладних.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами ч. 1 ст. 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 629 ЦК України, ст. 193 ГК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Дії сторін (передача постачальником товару покупцю за видатковою накладною, прийняття товару покупцем) відповідають змісту правовідносин за договором поставки, який є підставою для виникнення у його сторін прав та обов'язків, визначених цим договором.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За вимогами ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), зобов'язання строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вже зазначалося вище, згідно п. 4.2 договору оплату кожної окремої партії товару (визначеної в накладній) за цим договором покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з моменту її отримання/ реалізації.

Отже, відповідач мав здійснити оплату за отриманий товар у наступні строки:

- № 1/1/10029 від 03.09.2016 р. на суму 4998,91 грн. (товар оплачений частково в розмірі 4143,61 грн., залишається неоплаченим в сумі 855,30 грн.) - до 18.10.2016 р. включно,

- № 1/1/10052 від 05.09.2016 р. на суму 1424,78 грн. - до 20.10.2016 включно,

- № 1/1/10195 від 07.09.2016 р. на суму 1456,20 грн. - до 22.10.2016 включно,

- № 1/1/10261 від 08.09.2016 р. на суму 7282,00 грн. - до 23.10.2016 включно,

- № 1/1/10267 від 08.09.2016 р. на суму 435,90 грн. - до 23.10.2016 включно,

- № 1/1/10266 від 08.09.2016 р. на суму 5820,93 грн. - до 23.10.2016 включно,

- № 1/1/10397 від 13.09.2016 р. на суму 276,00 грн. - до 28.10.2016 включно,

- № 1/1/10394 від 13.09.2016 р. на суму 939,60 грн. - до 28.10.2016 включно

- № 1/1/10435 від 14.09.2016 р. на суму 8989,38 грн. - до 29.10.2016 включно,

- № 1/1/10436 від 14.09.2016 р. на суму 555,00 грн. - до 29.10.2016 включно,

- № 1/1/10432 від 14.09.2016 р. на суму 4115,15 грн. - до 29.10.2016 включно,

- № 1/1/10486 від 15.09.2016 р. на суму 1264,08 грн. - до 30.10.2016 включно,

- № 1/1/10559 від 15.09.2016 р. на суму 4992,67 грн. - до 30.10.2016 включно,

- № 1/1/10549 від 15.09.2016 р. на суму 4234,66 грн. - до 30.10.2016 включно,

- № 1/1/10669 від 20.09.2016 р. на суму 3589,47 грн. - до 05.11.2016 включно,

- № 1/1/10765 від 21.09.2016 р. на суму 2253,12 грн. - до 06.11.2016 включно,

- № 1/1/10825 від 22.09.2016 р. на суму 3660,22 грн. - до 07.11.2016 включно,

- № 1/1/10826 від 22.09.2016 р. на суму 2129,57 грн. - до 07.11.2016 включно,

- № 1/1/10827 від 22.09.2016 р. на суму 3553,97 грн. - до 07.11.2016 включно,

- № 1/1/10845 від 22.09.2016 р. на суму 858,96 грн. - до 07.11.2016 включно,

- № 1/1/10883 від 23.09.2016 р. на суму 1362,50 грн. - до 08.11.2016 включно,

- № 1/1/10854 від 23.09.2016 р. на суму 9259,31 грн. - до 08.11.2016 включно,

- № 1/1/10872 від 24.09.2016 р. на суму 2401,68 грн. - до 09.11.2016 включно,

- № 1/1/10929 від 24.09.2016 р. на суму 9820,00 грн. - до 09.11.2016 включно,

- № 1/1/11136 від 29.09.2016 р. на суму 4317,47 грн. - до 13.11.2016 включно,

- № 1/1/11117 від 29.09.2016 р. на суму 3321,83 грн. - до 13.11.2016 включно,

- № 1/1/11255 від 30.09.2016 р. на суму 968,58 грн. - до 14.11.2016 включно,

- № 1/1/11264 від 30.09.2016 р. на суму 1764,24 грн. - до 14.11.2016 включно,

- № 1/1/11240 від 30.09.2016 р. на суму 277,50 грн. - до 14.11.2016 включно,

- № 1/1/11242 від 30.09.2016 р. на суму 11022,48 грн. - до 14.11.2016 включно,

- № 1/1/11262 від 30.09.2016 р. на суму 1822,49 грн. - до 14.11.2016 включно,

- № 1/1/11287 від 01.10.2016 р. на суму 1953,56 грн. - до 15.11.2016 включно,

- № 1/1/11293 від 01.10.2016 р. на суму 2183,01 грн. - до 15.11.2016 включно,

- № 1/1/11294 від 01.10.2016 р. на суму 4310,00 грн. - до 15.11.2016 включно,

- № 1/1/11376 від 05.10.2016 р. на суму 1516,94 грн. - до 19.11.2016 включно,

- № 1/1/11429 від 05.10.2016 р. на суму 6615,48 грн. - до 19.11.2016 включно,

- № 1/1/11430 від 05.10.2016 р. на суму 1929,00 грн. - до 19.11.2016 включно,

- № 1/1/11525 від 06.10.2016 р. на суму 912,78 грн. - до 20.11.2016 включно,

- № 1/1/12463 від 29.10.2016 р. на суму 2081,41 грн. - до 13.12.2016 включно,

- № 1/1/12468 від 29.10.2016 р. на суму 2343,54 грн. - до 13.12.2016 включно,

- № 1/1/12469 від 29.10.2016 р. на суму 1071,39 грн. - до 13.12.2016 включно,

- № 1/1/12470 від 29.10.2016 р. на суму 257,52 грн. - до 13.12.2016 включно,

- № 1/1/12472 від 29.10.2016 р. на суму 6824,13 грн. - до 13.12.2016 включно,

- № 1/1/12473 від 29.10.2016 р. на суму 4466,50 грн. - до 13.12.2016 включно,

- № 1/1/12474 від 29.10.2016 р. на суму 10570,46 грн. - до 13.12.2016 включно,

- № 1/1/12475 від 29.10.2016 р. на суму 12648,52 грн. - до 13.12.2016 включно,

- № 1/1/14685 від 22.12.2016 р. на суму 7221,82 грн. - до 05.02.2017 включно,

- № 1/1/14684 від 22.12.2016 р. на суму 7549,36 грн. - до 05.02.2017 включно,

- № 1/1/14681 від 22.12.2016 р. на суму 1613,91 грн. - до 05.02.2017 включно,

- № 1/1/14682 від 22.12.2016 р. на суму 1305,03 грн. - до 05.02.2017 включно,

- № 1/1/14686 від 22.12.2016 р. на суму 7078,42 грн. - до 05.02.2017 включно,

- № 1/1/14833 від 27.12.2016 р. на суму 127,38 грн. - до 10.02.2017 включно,

- № 1/1/182 від 06.01.2017 р. на суму 6667,58 грн. - до 21.02.2017 включно,

- № 1/1/181 від 06.01.2017 р. на суму 5179,16 грн. - до 21.02.2017 включно,

- № 1/1/320 від 11.01.2017 р. на суму 396,12 грн. - до 26.02.2017 включно,

- № 1/1/394 від 12.01.2017 р. на суму 1724,91 грн. - до 27.02.2017 включно,

- № 1/1/393 від 12.01.2017 р. на суму 2812,05 грн. - до 27.02.2017 включно,

- № 1/1/383 від 12.01.2017 р. на суму 2162,70 грн. - до 27.02.2017 включно,

- № 1/1/381 від 12.01.2017 р. на суму 3721,58 грн. - до 27.02.2017 включно,

- № 1/1/848 від 25.01.2017 р. на суму 3207,15 грн. - до 11.03.2017 включно,

- № 1/1/849 від 25.01.2017 р. на суму 2619,05 грн. - до 11.03.2017 включно,

- № 1/1/871 від 25.01.2017 р. на суму 4919,18 грн. - до 11.03.2017 включно,

- № 1/1/1404 від 07.02.2017 р. на суму 1074,06 грн. - до 25.03.2017 включно,

- № 1/1/1591 від 09.02.2017 р. на суму 663,24 грн. - до 27.03.2017 включно,

- № 1/1/1638 від 10.02.2017 р. на суму 6474,36 грн. - до 28.03.2017 включно,

- № 1/1/1640 від 10.02.2017 р. на суму 5220,14 грн. - до 28.03.2017 включно,

- № 1/1/1635 від 10.02.2017 р. на суму 2879,04 грн. - до 28.03.2017 включно,

- № 1/1/1639 від 10.02.2017 р. на суму 6447,22 грн. - до 28.03.2017 включно,

- № 1/1/1645 від 13.02.2017 р. на суму 1384,10 грн. - до 31.03.2017 включно,

- № 1/1/2259 від 23.02.2017 р. на суму 2042,76 грн. - до 09.04.2017 включно,

- № 1/1/2242 від 23.02.2017 р. на суму 4046,14 грн. - до 09.04.2017 включно,

- № 1/1/2295 від 24.02.2017 р. на суму 2058,30 грн. - до 10.04.2017 включно,

- № 1/1/2979 від 14.03.2017 р. на суму 3094,80 грн. - до 30.04.2017 включно.

Проте, доказів, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем поставленого позивачем товару за вказаним накладними згідно умов договору № 42/15, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач не спростовуючи факту отримання від позивача товару у визначених кількості та вартості, не надав суду належних доказів проведення остаточного розрахунку, у зв'язку з чим прострочений борг відповідача перед позивачем в сумі 264 975,71 грн. правомірно визнано місцевим судом таким, що підлягає стягненню.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач на підставі п. 5.2 договору поставки з відстрочкою платежу № 42/15 від 11.05.2015р. нарахував відповідачеві пеню у розмірі 34 750 грн.

Статтею 175 ГК Україн6и встановлено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За змістом ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За приписами ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків і договір є обов'язковим до виконання.

Невиконання зобов'язання або виконання зобов'язання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов'язання.

Враховуючи заявлену відповідачем заяву щодо застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення вказаної пені, колегія суддів суд зазначає наступне.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Загальна позовна давність установлюється відповідно до статті 257 ЦК України тривалістю у три роки.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Колегія суддів погоджується з правильним висновком місцевого суду про наявність підстав для застосування позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення пені.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України передбачено спеціальну позовну давність в один рік щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Порядок обчислення позовної давності в силу вимог частини другої статті 260 ЦК України не може бути змінений за домовленістю сторін.

Враховуючи викладене, суд вважає правильним нарахування пені за шість місяців, визначених частиною шостою статті 232 ГК України, право на стягнення якої може бути заявлено в межах передбаченого пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України річного строку позовної давності.

Згідно з роз'ясненнями, які викладені в п. 4.2, п.п. 4.4.2, 4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 року N 10, у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане. Якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. Днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

Судом встановлено, що позивач мав право на стягнення нарахованої пені за період з 18.10.2016р. по 26.10.2017р., не пізніше 18.10.2017р. (з урахуванням річного строку позовної давності).

Проте, як вбачається з поштового штемпеля підприємства поштового зв'язку на конверті, позов до господарського суду направлений позивачем 19.12.2017р., тобто саме з цієї дати позов вважається поданим до суду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про сплив позовної давності по заявленим вимогам щодо стягнення пені, нарахованої на існуючу суму боргу у період з 18.10.2016р. до 19.12.2016р. по таким видатковим накладним: № 1/1/10029 від 03.09.2016р. на суму 855,30 грн., № 1/1/10052 від 05.09.2016р. на суму 1424,78 грн., № 1/1/10195 від 07.09.2016р. на суму 1456,20 грн., № 1/1/10261 від 08.09.2016р. на суму 7282,00 грн., № 1/1/10267 від 08.09.2016р. на суму 435,90 грн., №1/1/10266 від 08.09.2016р. на суму 5820,93 грн., № 1/1/10397 від 13.09.2016р. на суму 276,00 грн., №1/1/10394 від 13.09.2016р. на суму 939,60 грн., № 1/1/10435 від 14.09.2016р. на суму 8989,38 грн., № 1/1/10436 від 14.09.2016р. на суму 555,00 грн., № 1/1/10432 від 14.09.2016р. на суму 4115,15 грн., № 1/1/10486 від 15.09.2016р. на суму 1264,08 грн., № 1/1/10559 від 15.09.2016р. на суму 4992,67 грн., № 1/1/10549 від 15.09.2016р. на суму 4234,66 грн., №1/1/10669 від 20.09.2016р. на суму 3589,47 грн., № 1/1/10765 від 21.09.2016р. на суму 2253,12 грн., № 1/1/10825 від 22.09.2016р. на суму 3660,22 грн., № 1/1/10826 від 22.09.2016р. на суму 2129,57 грн., № 1/1/10827 від 22.09.2016р. на суму 3553,97 грн., № 1/1/10845 від 22.09.2016р. на суму 858,96 грн., № 1/1/10883 від 23.09.2016р. на суму 1362,50 грн., №1/1/10854 від 23.09.2016р. на суму 9259,31 грн., № 1/1/10872 від 24.09.2016р. на суму 2401,68 грн., № 1/1/10929 від 24.09.2016р. на суму 9820,00 грн.,№ 1/1/11136 від 29.09.2016р. на суму 4317,47 грн., № 1/1/11117 від 29.09.2016р. на суму 3321,83 грн., № 1/1/11255 від 30.09.2016р. на суму 968,58 грн., № 1/1/11264 від 30.09.2016р. на суму 1764,24 грн., №1/1/11240 від 30.09.2016р. на суму 277,50 грн., № 1/1/11242 від 30.09.2016р. на суму 11022,48 грн., № 1/1/11262 від 30.09.2016р. на суму 1822,49 грн., № 1/1/11287 від 01.10.2016р. на суму 1953,56 грн., № 1/1/11293 від 01.10.2016р. на суму 2183,01 грн., №1/1/11294 від 01.10.2016р. на суму 4310,00 грн., № 1/1/11376 від 05.10.2016р. на суму 1516,94 грн., № 1/1/11429 від 05.10.2016р. на суму 6615,48 грн., № 1/1/11430 від 05.10.2016р. на суму 1929,00 грн., № 1/1/11525 від 06.10.2016р. на суму 912,78 грн., № 1/1/12463 від 29.10.2016р. на суму 2081,41 грн., № 1/1/12468 від 29.10.2016р. на суму 2343,54 грн., №1/1/12469 від 29.10.2016р. на суму 1071,39 грн., № 1/1/12470 від 29.10.2016р. на суму 257,52 грн., № 1/1/12472 від 29.10.2016р. на суму 6824,13 грн., № 1/1/12473 від 29.10.2016р. на суму 4466,50 грн., № 1/1/12474 від 29.10.2016р. на суму 10570,46 грн., № 1/1/12475 від 29.10.2016р. на суму 12648,52 грн.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, поважних причин пропущення строку позовної давності для звернення до суду із вимогами про стягнення нарахованої пені за вказаний період прострочення позивачем не наведено.

Враховуючи наведене та те, що строк позовної давності по заявленим вимогам щодо стягнення з відповідача нарахованої пені на суму боргу по вказаним вище видатковим накладним сплинув, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого суду про відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 22479,53 грн.

За результатами перевірки обчисленого позивачем розрахунку решти суми нарахованої пені в розмірі 12271,25 грн. на існуючу суму боргу у період з 05.02.2017р. по 29.10.2017р. судом першої інстанції правильно встановлено, що він відповідає умовам укладеного сторонами договору та чинному законодавству і відповідачем не спростований як в цілому, так і за його складовими, доводи відповідача не містять власного контррозрахунку, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та правомірно були задоволені місцевим судом.

Твердження скаржника про те, що стягненню заборгованості за поставлений за договором поставки з відстрочкою платежу №42/15 від 11.05.2017 року товар, відповідно до умов вказаного договору, передує умова про його повернення, яку повністю проігнорував позивач, в зв'язку з чим позовні вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають, та що позивачем не надано та матеріали справи не містять доказів звернення ТОВ «Асканія Дістріб'юшн» до відповідача з вимогою про повернення такого товару, колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на таке.

За умовами п.п. 3.1., 3.2., 3.4., 3.5., 3.6 договору поставки № 42/15 від 11.05.2015 року, позивач здійснював поставку товару за заявками відповідача, враховуючи потреби та узгоджений сторонами графік. Заявки відповідач направляв на адресу позивача, визначеними в п. 3.2. договору способами та погоджувались сторонами. Оскільки, відповідач не надавав заявки, то позивач, відповідно не здійснював поставку товару.

Окрім того, в договорі поставки не зазначено, яким саме чином постачальник повинен був здогадатися про необхідність і можливість вивезення нереалізованого товару. При цьому,сторони не визначили в договорі поставки процедуру реалізації вивезення товару.

Судом установлено, що відповідач, в свою чергу, не зважаючи на значну заборгованість перед позивачем, не звертався з вимогою про вивезення товару, як це визначено в ст. 530 ЦК України. Отже, у позивача не виникло обов'язку забрати нереалізований товар, а у відповідача вимагати цього.

Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 6238,05 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 10.04.2018р. по справі №916/3240/17 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови підписаний 19.11.2018р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Принцевська Н.М.