ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" жовтня 2018 р. Cправа № 902/335/18

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут»

(пров. К. Широцького, буд. 24, м. Вінниця, 21012)

до: Управління соціальної та молодіжної політики Бершадської районної державної адміністрації (вул. Миколаєнка, 25, м. Бершадь, Вінницька область, 24400)

про стягнення 22 665 762,15 грн.

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» звернулось до суду з позовом про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації 22 665 762,15 грн., з яких: 21 293 088,42 грн. - заборгованість за надані населенню субсидії, 1 203 846,51 грн. - інфляційні та 168 827,22 грн. - 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем зобов'язань по відшкодуванню витрат за надані послуги газопостачання громадянам, які мають право на отримання субсидій та компенсацій.

Ухвалою суду від 26.06.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/335/18 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.07.2018.

12.07.2018 від Відповідача надійшов лист № 2114 від 10.07.2018 до якого, з поміж іншого, долучено відзив на позовну заяву, в якому останній викладає свої заперечення проти позову, та зазначає наступне. Усі розрахунки між Управлінням соціальної та молодіжної політики Бершадської райдержадміністрації та Позивачем здійснювалися на основі затверджених кошторисів та Повідомлень фінансового управління райдержадміністрації про централізовані розрахунки за природний газ. Щомісяця між сторонами підписуються акти звіряння розрахунків, у яких відображається поточне нарахування, фінансування та загальна заборгованість на дату звірки. На основі даних актів в Управлінні держаної казначейської служби в Бершадському районі станом на 21 червня 2018 року зареєстрована заборгованість в сумі 18 657 310,10 грн. Оскільки, між Управлінням соціальної та молодіжної політики Бершадської районної державної адміністрації та ТОВ «Вінницягаз Збут» договір про відшкодування витрат за надаю послуги газопостачання громадянам, які мають право на отримання субсидій та компенсацій, не укладався , Управлінням зобов'язання виконувалися відповідно до актів цивільного законодавства.

ТОВ «Вінницягаз Збут» в реєстрах про обсяги спожитого газу надавало інформацію про нараховані суми субсидій без урахування фактичного обсягу спожитого енергоносія. Лише в червні 2018 року під час звіряння розрахунків за наданні населенню субсидії на оплату природного газу ТОВ «Вінницягаз Збут» було враховано фактичний обсяг спожитого газу та зменшено суму за фактично спожитий газ на 5 519 385,47 грн., що відображено в акті звіряння станом на 01 червня 2018 року.

Наголошує, що зазначена в позовній заяві сума основного боргу 21 293 088, 42 грн документально не підтверджується, оскільки відповідно до акту звіряння станом на 01 червня 2018 року заборгованість Управління соціальної та молодіжної політики Бершадської райдержадміністрації за надані населенню субсидії на оплату природного газу перед ТОВ «Вінницягаз Збут» становить 18 657 310,14 грн.

Ухвалою суду від 13.07.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 902/335/18 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 04.09.2018.

09.08.2018 від Позивача надійшла заява № Viz007.2-СК-1303-0818 від 08.08.2018 про зменшення позовних вимог, в якій останній зменшує розмір позовних вимог в частині основного боргу на 5 519 385, 47 грн., інфляційних втрат на 97 996, 88 грн., 3% річних на 138717, 71 грн.. Просить стягнути з Управління соціальної та молодіжної політики Бершадської районної державної адміністрації заборгованість за надані населенню субсидії в сумі 17 034 508, 09 грн., з яких: 15 773 702, 95 грн. основного боргу, 1 105 849, 63 грн. - інфляції, 154 955, 51 грн. - 3%річних.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару, тощо).

За вказаного, подана Позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду, а спір вирішується з урахуванням вказаної заяви.

Ухвалою суду від 04.09.2018 замінено первісного відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації на належного відповідача - Управління соціальної та молодіжної політики Бершадської районної державної адміністрації. Підготовче засідання відкладено на 24.09.2018.

Ухвалою суду від 24.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 23.10.2018.

При розгляді справи 23.10.2018 від представником Відповідача подано заяву про оголошення перерви з метою вирішення питання укладення мирової угоди.

В судовому засіданні 23.10.2018 судом оголошено перерву до 24.10.2018 з метою надання сторонам можливості вирішити спір мирним шляхом.

23.10.2018 представником Відповідача подано клопотання № 3258 від 23.10.2018 про продовження строку вирішення справи на 15 днів, відповідно д ст. 69 ГПК України та відкласти розгляд справи на іншу дату .

В судовому засіданні 24.10.2018 судом відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання з підстав його невідповідності положенням чинного Господарського процесуального кодексу України.

Представники сторін в засідання суду не з'явились. Причини неявки суду не повідомили. Про час та місце розгляду повідомлені під розписку в судовому засіданні 23.10.2018.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 24.10.2018 прийнято судове рішення.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз збут» (надалі Позивач) надає послуги з газопостачання на пільгових умовах населенню Бершадського району, шо включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дія п. 19 ч.1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13. П. 18 ч. 1 ст. 14. П. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 6 ч. 1 ст. 6. ч. 3 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», ч. 5 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членівїх сімей» п. 4 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства».

Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Так, Законами України «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про охорону дитинства» тощо встановлені пільги з оплати послуг з газопостачання для окремих категорій осіб.

У вище перелічених законах закріплені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок Газопостачальної організації постачати природний газ «пільговій» категорії населення кореспондує безумовний обов'язок Держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Підпунктом 9 частини 1 статті 87 Бюджетного кодексу України визначено, що до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення.

Згідно з підпунктом "б" пункту 4 частини першої статті 89 та частиною 1 статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян проводяться з місцевих бюджетів за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 97 Бюджетного кодексу України визначено, що порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету» (далі - Порядок), встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до пункту 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до частини першої пункту 8 Порядку, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату природного газу.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних пільг населенню у Бершадському районі Вінницької області є Управління соціальної та молодіжної політики Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області.

З метою удосконалення обліку осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, Кабінету Міністрів України постановою від 29 січня 2003 року № 117 затвердив Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Положення № 117).

Згідно п. 3 Положення № 117 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків; ведуть облік отримувачів соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей шляхом формування на кожну особу персональної облікової картки згідно з формою "1 - допомога", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків або реквізити паспорта громадянина України, документа, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, а також особу, яку визнано в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Пунктом 11 Положення № 117 визначено, що уповноважений орган щомісяця: 1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; 2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою « 5-пільга» та реєстр розрахунків згідно з формою « 7- пільга»; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3- пільга»; 3) до 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою « 3-пільга» Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, головним управлінням праці та соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами « 4-пільга» та « 6-пільга».

Як стверджує Позивач, в період з січня по травень 2018 року здійснено постачання природного газу пільговій категорії споживачів загальною вартістю 28 638 777,43 грн. Окрім того зазначає, що станом на 01.01.2018 за Відповідачем рахувалась заборгованість в сумі 25 394 608,63 грн.

З наданих Позивачем Актів звіряння розрахунків за надані населенню субсидії на природний газ станом на 01.01.2018 та за період з січня по травень 2018 року вбачається яка існує заборгованість станом на відповідний місяць року.

Так, відповідно до Акту звіряння розрахунків за надані населенню субсидії на природний газ станом на 01.01.2018 (з урахуванням суми невикористаної субсидії) заборгованість становить 25 394 608,63 грн.; відповідно до Акту звіряння розрахунків за надані населеннюсубсидіїї на природний газ станом на 01.02.2018 (з урахуванням суми невикористаної субсидії) Позивачем надано послуги з газопостачання окремим категоріям населення на пільговій основі на суму 7 345 689,01 грн; відповідно доо Акту звіряння розрахунків за надані населеннсубсидіїії на природний газ станом на 01.03.2018 (з урахуванням суми невикористаної субсидії) Позивачем надано послуги з газопостачання окремим категоріям населення на пільговій основі на суму 7 121 002,57 грн; відповідно до до Акту звіряння розрахунків за надані населеннсубсидіїії на природний газ станом на 01.04.2018 (з урахуванням суми невикористаної субсидії) Позивачем надано послуги з газопостачання окремим категоріям населення на пільговій основі на суму 7 066 917,68 грн; відповідно ддо Акту звіряння розрахунків за надані населенсубсидіїдії на природний газ станом на 01.05.2018 (з урахуванням суми невикористаної субсидії) Позивачем надано послуги з газопостачання окремим категоріям населення на пільговій основі на суму 7 105 168,17 грн.

Відомості Актів звіряння розрахунків за надані населенню субсидії на природний газ, підписаних Сторонами, підтверджують достовірність та правомірність позиції Позивача. Тобто, узгоджуючи відповідний акт звірки заборгованості Відповідач тим самим, визначив та погодився з кожним відповідним періодом прострочення відшкодування пільг, сумою заборгованості та періодом її виникнення.

З приписів п.11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, вбачається те, що розрахунок з підприємствами та організаціями, що надають послуги, повинен проводиться щомісячно.

Водночас, ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України передбачає, що строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Постанови КМУ № 256 від 04.03.2002 р. «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», яким передбачено, що головні розпорядники місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Отже, направляючи Акти звіряння розрахунків за надані населенню субсидії на природний газ Відповідачу, Позивач щомісячно засвідчує факт надання послуг та вказує суму, яка підлягає відшкодуванню, що є письмовою вимогою про оплату та підставою для виконання зобов'язання в розумінні статті 530 ЦК України.

Пункт 5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ № 256 від 04.03.2002, передбачає, що головні розпорядники коштів бюджетів щомісяця готують Інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами, і надсилають їх фінансовими органам райдержадміністрацій до 22 числа місяця, що настає за звітним.

Відповідно до п. 11 Положення № 117 та п. 2 Постанови № 256, Відповідач був зобов'язаний щомісяця звіряти інформацію, що міститься в Реєстрі з отриманою від Позивача інформацією та здійснювати розрахунки з ним на підставі поданих Позивачем щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги, однак, як зазначає Позивач та, що не спростовано належними та допустимими доказами під час розгляду справи Відповідачем, останній порушив зобов'язання та здійснював розрахунки несвоєчасно.

У листі №31-07310-10-24/16584 від 30.06.2011 Міністерство фінансів України роз'яснило, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Згідно частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

В своєму відзиві на позовну заяву Відповідач підтвердив, що Позивачем здійснено постачання природного газу пільговій категорії споживачів у визначений Позивачем період.

Судом встановлено, що Відповідачем проведено часткові розрахунки за надані Позивачем послуги з газопостачання окремим категоріям населення на пільговій основі в загальному розмірі 32 740 297,64 грн. Крім того, Позивачем проведено перерахунок за надані послуги за квітень місяць 2018 року на суму 5 519 385,47 грн.

Згідно з частиною шостою статті 48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

За змістом підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих, бюджетів належать видатки на відшкодування вартості послуг зв'язку, які надані тим категоріям громадян, яким державою надані пільги з їх оплати, що здійснюється за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 102 БК України Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок) та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів:

- ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги».

- здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2 Порядку).

Згідно з пунктом 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення е керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

З огляду на викладене, вище між сторонами виникли правовідносини з надання послуг з газопостачання окремим категоріям населення на пільговій основі, у яких Відповідач як розпорядник відповідних коштів зобов'язаний здійснювати розрахунки з Газопостачальними підприємствами, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

При цьому чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов'язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з частинами першою та другою статті 509, частинами третьою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб'єктом господарювання, який надає послуги з газопостачання споживачам, метою діяльності Позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини другої статті 3 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З огляду на вказані норми законодавства у Позивача виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг зв'язку, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у Відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов'язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України): по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Приписами частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України унормовує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Зобов'язання припиняється згідно статті 598 Цивільного кодексу України частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Положеннями статей 525, 526, 527 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов'язання на підставі статті 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов'язання умов (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений договором або законом строк (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, Відповідач має відповідати за зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону.

З урахуванням встановлених судом обставин, та виходячи з положень наведених вище норм, суд дійшов висновку, що Позивачем правомірно заявлено до стягнення 15 773 702,95 грн. боргу.

Поряд з цим, за порушення Відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем заявлено до стягнення 154 955,51 грн три відсотки річних та 1 105 849,63 грн. інфляційних втрат.

При визначенні періоду прострочення здійснення розрахунків за надані послуги, на які надаються пільги населенню, розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, Позивачем було враховано вищевикладені приписи п.11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, з якого чітко вбачається те, що розрахунок з підприємствами та організаціями, що надають послуги, повинен проводиться щомісячно, а також умови Договору, приписи ст. 530 ЦК України та положення Постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256. якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Абзацом третім пункту 2 Постанови КМУ № 256 від 04.03.2002 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», яким передбачено, що головні розпорядники місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ № 256 від 04.03.2002, головні розпорядники коштів бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами, і надсилають їх Фінансовими органам райдержадміністрацій до 22 числа місяця, що настає за звітним.

Фінансові органи райдержадміністрацій. в свою чергу, відповідно до 6. Порядку № 256 до 25 - го числа місяця, що настає за звітним, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх управлінням Державної казначейської служби в областях.

Факт надання (отримання Відповідачем актів звіряння розрахунків) підтверджується наявністю підпису уповноваженої особи з боку Відповідача та відсутністю будь - яких заперечень щодо надання відповідних послуг Позивачем.

При цьому, як вище зазначалося, п. 5 Порядок № 256 передбачає, що головні розпорядники коштів бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами, і надсилають їх фінансовими органам райдержадміністрацій до 22 числа місяця, що настає за звітним.

Враховуючи, норми чинного законодавства, що регулюють порядок призначення пільг та їх відшкодування постачальникам соціальних послуг, зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із закону і не залежать від їх бажання.

Позивач, направляючи Акти звіряння розрахунків за надані населенню субсидії на природний газ (з урахуванням суми невикористаної субсидії) Відповідачу, щомісячно засвідчує факт надання послуг та вказує суму, яка підлягає відшкодуванню, що є письмовою вимогою про оплату та підставою для виконання зобов'язання в розумінні статті 530 ЦК України.

Водночас, п. 5 Порядок № 256, передбачає для Відповідача граничний строк для оформлення (підписання) актів до 22 числа наступного за звітнім.

Більш того, приписи п. 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, чітко вбачається те, що розрахунок з підприємствами та організаціями, що надають послуги, повинен проводиться щомісячно.

Частина 3 статті 254 Цивільного кодексу України передбачає, що строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

Отже враховуючи, що звіряння розрахунків між Сторонами мало місце в даних спірних правовідносинах щомісяця (у місяці, наступного за звітнім), то граничний строк виконання розрахунків настає в останнє число місяця, слідуючого за наступними.

Як вже зазначалося судом вище, акти звірки підписані Сторонами, що підтверджує достовірність та правомірність позиції Позивача. Тобто, узгоджуючи відповідний акт звірки заборгованості Відповідач тим самим, визначив та погодився з кожним відповідним періодом прострочення відшкодування пільг, сумою заборгованості та періодом її виникнення.

Судом перевірено розрахунок 3% річних та інфляційних за допомогою програми «ЛІГА ЗАКОН», та встановлено, що наданий Позивачем розрахунок 3% річних відповідає вимогам діючого законодавства, є арифметично правомірним. При цьому, при перевірці розрахунку інфляційних втрат судом виявлено помилку в бік завищення, оскільки, за визначений в розрахунку період розмір інфляційних втрат складає 384 280,88 грн.

За таких обставин, вимога про стягнення інфляційних в сумі 721 568,75 грн, є такою, що заявлена безпідставно, та не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наведеним вище спростовуються доводи Відповідача щодо прострочення платежів та періодів нарахування інфляційних і трьох відсотків річних.

З урахуванням наведеного, заявлений Позивачем позов є обґрунтованим та, з урахуванням заяви № Viz007.2-СК-1303-0818 від 08.08.2018 про зменшення розміру позовних вимог, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на Відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 244 694,09 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути Управління соціальної та молодіжної політики Бершадської районної державної адміністрації (вул. Миколаєнка, 25, м. Бершадь, Вінницька область, 24400, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (пров. К. Широцького, буд. 24, м. Вінниця, 21012, ) 15 773 702 (п'ятнадцять мільйонів сімсот сімдесят три тисячі сімсот дві) грн. 95 коп. - основного боргу; 384 280 (триста вісімдесят чотири тисячі двісті вісімдесят) грн 88 коп. - інфляційних; 154 955 (сто п'ятдесят чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят п'ять) грн 51 коп. - три відсотки річних та 244 694 (двісті сорок чотири тисячі шістсот дев'яносто чотири) грн. 09 коп. - відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

В позові в частині стягнення інфляційних в сумі 721 568,75 грн відмовити.

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

У зв'язку з перебуванням судді на лікуванні повний текст рішення складено та підписано 09 листопада 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (пров. К. Широцького, буд. 24, м. Вінниця, 21012)

3 - відповідачу (вул. Миколаєнка, 25, м. Бершадь, Вінницька область, 24400)