ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2018 р. Справа№ 910/11906/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Ніконенко Ю.А.

За участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 06.11.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Квазар"

на ухвалу

Господарського суду міста Києва

від 12.09.2018

у справі №910/11906/18 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІЛЛАР"

до Приватного акціонерного товариства "Квазар"

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПІЛЛАР» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Квазар» про визнання недійсним вчиненого ПАТ «Квазар» одностороннього правочину, оформленого повідомленням від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору № 1а від 28.07.1995 року про виконання робіт і надання послуг, укладеного між позивачем та відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 09.10.2018.

07.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «ПІЛЛАР» звернулось до Господарськогго суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, в якій просить зобов'язати ПАТ «Квазар» до розгляду спору по суті належним чином виконувати свої зобов'язання за Договором № 1а від 28.07.1995 з усіма змінами й доповненнями до нього, у тому числі: забезпечити безперешкодне користування ТОВ «Піллар» орендованими приміщеннями на підставі Договору № 1а від 28.07.1995; забезпечити безперешкодне користування ТОВ «Піллар» власним майном, що знаходиться в орендованих на підставі Договору № 1а від 28.07.1995 приміщеннях; забезпечити ТОВ «Піллар» енергоносіями відповідно до Договору № 1а від 28.07.1995; забезпечити безперешкодний пропускний режим працівникам ТОВ «Піллар» через прохідну ПАТ «Квазар» та проїзд через КПП автотранспорту ТОВ «Піллар» цілодобово, а також по заявці у вихідні та святкові дні відповідно до умов Договору № 1а від 28.07.1995.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі № 911/11906/18 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІЛЛАР» про забезпечення позову задоволено. До набрання законної сили рішенням у даній справі зобов'язано Приватне акціонерне товариство «Квазар» належним чином виконувати свої зобов'язання за Договором № 1а від 28.07.1995 з усіма змінами й доповненнями до нього, у тому числі: забезпечити безперешкодне користування Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІЛЛАР» орендованими приміщеннями та власним майном, що знаходиться в орендованих на підставі Договору № 1а від 28.07.1995 приміщеннях; забезпечити Товариство з обмеженою відповідальністю «ПІЛЛАР» енергоносіями відповідно до Договору № 1а від 28.07.1995 та безперешкодним пропускним режимом працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІЛЛАР» через прохідну Приватного акціонерного товариства «Квазар» та проїзд через КПП автотранспорту Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІЛЛАР» цілодобово, а також по заявках у вихідні та святкові дні відповідно до умов Договору № 1а від 28.07.1995.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржувану ухвалу повністю. Крім того, скаржником в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі №910/11906/18.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при винесенні оскаржуваної ухвали господарського суд першої інстанції допустився хибних висновків у вирішенні питання про забезпечення позову, неправильно застосував норми матеріального права, не повно з'ясував обставини справи, не вірно здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; не встановив наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; не запобіг порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Апелянт вважає, що заявником не було надано суду жодних належних, допустимих доказів, які можуть свідчити про порушення права позивача. Також апелянт вважає, що дії заявника недобросовісними, метою яких є фактичне безоплатне користування майном іншої особи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2018 у справі № 910/11906/18 поновлено Приватному акціонерному товариству "Квазар" строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, справу №910/11906/18 призначено до розгляду на 01.11.2018.

29.10.2018 через відділ документального забезпечення суду від ПАТ "Квазар" надійшло клопотання про подання доказів, які мають значення для справи в порядку ст. 42 ГПК України.

31.10.2018 через відділ документального забезпечення суду від ТОВ «Піллар» надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить суд залишити ухвалу Господарського суду м. Києва від 12.09.2018 у справі № 911/11906/18 без змін, апеляційну скаргу без задоволення

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПІЛЛАР» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Квазар» про визнання недійсним, вчиненого ПАТ «Квазар», одностороннього правочину, оформленого повідомленням від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору № 1а від 28.07.1995 року про виконання робіт і надання послуг, укладеного між позивачем та відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 09.10.2018.

07.09.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІЛЛАР» до господарського суду першої інстанції надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить зобов'язати ПАТ «Квазар» до розгляду спору по суті належним чином виконувати свої зобов'язання за Договором № 1а від 28.07.1995 з усіма змінами й доповненнями до нього, у тому числі:

- забезпечити безперешкодне користування ТОВ «Піллар» орендованими приміщеннями на підставі Договору № 1а від 28.07.1995;

- забезпечити безперешкодне користування ТОВ «Піллар» власним майном, що знаходиться в орендованих на підставі Договору № 1а від 28.07.1995 приміщеннях;

- забезпечити ТОВ «Піллар» енергоносіями відповідно до Договору № 1а від 28.07.1995;

- забезпечити безперешкодний пропускний режим працівникам ТОВ «Піллар» через прохідну ПАТ «Квазар» та проїзд через КПП автотранспорту ТОВ «Піллар» цілодобово, а також по заявці у вихідні та святкові дні відповідно до умов Договору № 1а від 28.07.1995.

Обґрунтовуючи звернення з даною заявою про забезпечення позову до суду заявник зазначає, що за умовами укладеного з відповідачем договору № 1 від 28.07.1995 року про виконання робіт і надання послуг, ТОВ «Піллар» отримав в орендне користування нерухоме майно і сплачував за це плату, також отримував послуги охорони, пропуску на об'єкт оренди відповідно до додаткової угоди № 2а, а також безперебійне забезпечення всіма видами енергоносіїв. Додатковою угодою № 20/3 від 20.03.2008 строк орендних правовідносин сторін продовжено до 31.12.2019, проте ПАТ «Квазар» безпідставно направлено ТОВ «Піллар» повідомлення № 327/а від 31.08.2018 про відмову від договору № 1а від 28.07.1995 року і його дострокове розірвання, чим фактично вчинено правочин щодо одностороннього розірвання договору №1а від 28.07.1995 всупереч чинному законодавству і договору.

Заявник вказує, що з 01.09.2018 року ПАТ «Квазар» безпідставно вжив усіх заходів щодо неможливості користування ПАТ «Піллар» орендованим майном всупереч п.2.2 договору, яким визначено строк здачі об'єкта оренди - 3 місяці при достроковому його розірванні, позбавив доступ до наявного у приміщеннях майна позивача, вищевказані обставини зафіксовані Актом про недопуск працівників ТОВ «Піллар» до орендованих приміщень за договором № 1а від 28.07.1995 року. Вказаний акт було складено адвокатом, який надавав правову допомогу ТОВ «Піллар», а також уповноваженим представником ТОВ «Піллар» за участю свідків, та зафіксовано працівниками правоохоронних органів, зокрема 01.09.2018, 03.09.2018, 04.09.2018 Подільським УП ГУНП у м.Києві за місцезнаходженням орендованих об'єктів зареєстровано та прийнято заяви ПАТ «Піллар» (копії талонів-корінців про реєстрацію повідомлення про злочини та події додані до заяви).

До матеріалів справи долучено копію листа ТОВ «Піллар» за вих. № 173 від 31.08.2018, яким у відповідь на лист ПАТ «Квазар» № 327/А від 31.08.2018 орендар пояснював, що не відмовляється від сплати орендних платежів, проте просив надати докази наявності підстав у ПАТ «Квазар» вимог сплати орендних платежів після виділення ПрАТ «Кріпта» з ПАТ «Квазар» та правовстановлюючі документи на орендовані приміщення за договором № 1А від 28.07.1995; а також копію листа ПАТ «Квазар» № 330/А від 05.09.2018, яке у відповідь на вирішення питання щодо наявності майна в орендованому приміщенні, повідомило про неможливість безоплатного його зберігання та висловило вимогу звільнити приміщення від майна ТОВ «Піллар», в тому числі складного технологічного устаткування та підписати Акти приймання-передачі (повернення) приміщення, у разі неможливості своєчасного вивезення майна висловило готовність розглянути пропозицію щодо укладення платного договору зберігання майна.

Заявник пояснює, що вчинення ПАТ «Квазар» заходів щодо недопущення ТОВ «Піллар» до орендованих приміщень з посиланням на одностороннє розірвання орендних правовідносин порушує права заявника, як на користування орендованими приміщеннями, так і на користування власним майном, що знаходиться у цих приміщеннях, тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а саме надасть можливість ПАТ «Квазар» протиправно утримувати майно заявника, яке знаходиться в орендованих приміщеннях та передачу його в оренду третім особам разом з орендованими приміщеннями, що потягне необхідність заявлення нових позовів.

Розглянувши вказане клопотання, суд першої інстанції дійшов висновку, що повідомлення орендодавцем орендаря 31.08.2018 про розірвання договору з 01.09.2018 та зобов'язання звільнити орендовані приміщення до 01.09.2018 (не включно), пропозиція негайного звільнення приміщення та підписання Актів за умов обмеження доступу до орендованого майна та готовність підписання договору платного зберігання майна орендаря, навіть за наявності заборгованості по договору № 1-А від 28.07.1995, права орендодавця достроково розірвати договірні відносини, суперечить погодженим умовам договору щодо надання строку орендарю звільнити орендовані приміщення, у т.ч. від власного майна та передати об'єкт оренди у 3-х місячний строк за актом приймання-передачі, а також загальним засадам чинного законодавства та звичаям ділового обороту, принципу добросовісності.

Господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач належним чином обґрунтував причини звернення із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки існування спору про визнання недійсним вчиненого ПАТ «Квазар» одностороннього правочину, оформленого повідомленням від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору № 1а від 28.07.1995 року про виконання робіт і надання послуг, укладеного між позивачем та відповідачем, і дії відповідача свідчать про позбавлення можливості позивача користування власним майном, яке знаходиться в орендованих приміщеннях, загрозу відчуження, передачу в оренду цього майна, що в свою чергу призведе до неможливості поновлення прав заявника на його майно, необхідності подавати нові позови.

Суд прийшов до висновку про задоволення заяви позивача та наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом зобов'язання ПАТ «Квазар» до набрання законної сили рішенням у даній справі належним чином виконувати свої зобов'язання за Договором № 1а від 28.07.1995 з усіма змінами й доповненнями до нього.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, вважає його таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, так і наданим до справи матеріалам, виходячи з наступного.

28.07.1995 року між Відкритим акціонерним товариством "Квазар", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Квазар" (виконавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Піллар Лтд", правонаступником якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Піллар" (замовник за договором) був укладений договір про виконання робіт та надання послуг № 1а. Відповідно до умов укладеного договору виконавець передає в орендне користування приміщення - цілісний майновий комплекс загальною площею 980,2 кв. м. (додаток № 1 до договору), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 3, для організації ділянки по виробництву монокристалічного кремнію. Крім того, виконавець безперебійно забезпечує замовника усіма видами енергоносіїв відповідно до додатку № 2 до договору; передає в оренду обладнання та приймає під охорону об'єкти замовника.

Відповідно до п. 4.1 договору за послуги, передбачені п.п 1.1-1.6 договору, замовник перераховує виконавцю плату, вказану у додатках до договору №№ 1-5. Платежі здійснюються з моменту підписання акта приймання-передачі нежитлових приміщень.

Пунктом 1.7. договору сторони погодили, що строк його дії встановлено з 15.07.1995 р. по 31.12.2005 р., з можливістю подальшої пролонгації.

У подальшому сторонами неодноразово вносились зміни до вказаного договору шляхом укладення додаткових угод № 43/511 від 26.02.1996 р., № 209/511 від 01.03.2016 р., № 210/511 від 01.03.2016 та № 78/511 від 03.05.2017 р., якими змінювались істотні умови договору.

Умовами п.1 додаткової угоди № 43/511 від 26.02.1996 р. сторони погодили, що плату за послуги, що надаються виконавцем згідно з п.п. 1.1 - 1.5 договору, замовник зобов'язаний перерахувати на розрахунковий рахунок виконавця до 15 числа поточного місяця за попередній місяць згідно з двостороннім актом здачі-приймання наданих послуг та виконаних робіт (переданому замовником технічними каналами зв'язку за 5 банківських днів до вищевказаного строку).

Пунктом 1 додаткової угоди № 78/511 від 03.05.2017 р. сторони змінили розмір орендної площі та погодили у додатку № 1-б до зазначеної додаткової угоди, що замовник сплачує за оренду приміщення 738 744,06 грн., а всього з урахуванням додаткової угоди № 210/511 від 01.03.2016 - 743 028,06 грн.

На виконання умов договору № 1а від 28.07.1995 р. (в редакції додаткової угоди № 78/511 від 03.05.2017 р.) ПАТ «Квазар» було надано ТОВ «Піллар» в оренду нежилі приміщення загальною площею 19 908,60 кв.м., у зв'язку із чим у останнього виник обов'язок сплачувати позивачу орендні платежі, а також платежі за користування комунальними послугами до 15 числа поточного місяця за попередній місяць (п. 1 додаткової угоди № 43/511 від 26.02.1996 р.).

Укладений Договір за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання норм глави 58 Цивільного кодексу України глави 30 Господарського кодексу України.

Як пояснив представник апелянта, укладення між сторонами зазначеного Договору було спрямоване на отримання відповідачем права на тимчасове користування нежилими приміщеннями загальною площею 20 010,60 кв.м., що у свою чергу породжує обов'язок ТОВ «Піллар» сплачувати плату за користування об'єктом оренди, а також спожитими енергоносіями та послугами з утримання майна.

Однак всупереч укладеним умовам договору ТОВ «Піллар» неналежним чином сплачував орендну плату та спожиті послуги за період квітень - серпень 2018 року у зв'язку з чим, за наймачем склалась заборгованість у розмірі 3 956 316,76 грн.

Відповідно до актів наданих послуг за ТОВ «Піллар» склалась заборгованість у розмірі: 784 337,86 грн. згідно акту №3/0418 від 30.04.2018р. на суму 884 337,86 грн.

ПАТ «Квазар» 03.07.2018 р. листом вих. № 261/А направило ТОВ «Піллар» вимогу про сплату заборгованості. Зазначена вимога була отримана ТОВ Піллар» 03.07.2018р., про що свідчить відмітка про отримання ТОВ «Піллар» за вх. №119 від 03.07.2018р.

У відповідь на зазначену вимогу ТОВ «Піллар» здійснив 02.08.2018р. частковий платіж у розмірі 100 000 грн. згідно акту №3/0418 від 30.04.2018р.

ПАТ «Квазар» 29.08.2018 року листом вих. № 317/А направило ТОВ «Піллар» вимогу про сплату заборгованості в строк до 31.08.2018р. та повідомило, що у разі несплати змушене буде застосувати наслідки передбачені п.п. 5.2-5.3 договору.

У відповідь на зазначену вимогу ТОВ «Піллар» повідомило листом вих. №172 від 30.08.2018р., що: «вважає вимогу ПАТ «Квазар» про сплату заборгованості (вих. №317/А від 29.08.2018.) безпідставною та такою, що не підлягає виконанню».

Статтею 782 ЦК України, встановлено право наймодавця відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Пунктом 5.2 договору про виконання робіт та надання послуг №1а встановлено , що договір може бути розірваним в односторонньому порядку, якщо замовник протягом трьох місяців не сплачує платежі.

Оскільки, у ТОВ «Піллар» склалась заборгованість з плати за користування майном за період квітень - серпень 2018, який останній відмовився сплачувати, ПАТ «Квазар» листом вих. №327/А від 31.08.2018р. повідомило ТОВ «Піллар» про відмову від Договору № 1а від 28.07.1995 та його розірвання, з вимогою до 01.09.2018р. повернути/звільнити майно/приміщення.

Визначена ст. 782 ЦК України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов'язком наймодавця.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що існує спір про визнання недійсним вчиненого ПАТ «Квазар» одностороннього правочину, а не про настання правових наслідків порушення зобов'язання відповідно до ст. 611 ЦК України.

Крім того, суд дійшов помилкового висновку про те, що навіть при наявності заборгованості та права розірвати договір, наймач має право користуватися об'єктом оренди протягом 3 місяців, відповідно до п. 2.2.2 договору, що протирічить п.5.2 договору та нормам матеріального права, зокрема ч. 2 ст. 782, ч. З ст. 651, ч. 2 ст. 653 ЦК України.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача свідчать про позбавлення можливості позивача користуванням власним майном, яке знаходиться в орендованих приміщеннях, загрозу відчуження, передачу в оренду цього майна, що в свою чергу призведе до неможливості поновлення прав заявника на його майно, необхідності подавати нові позови. Про зазначені обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обгрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, оскільки ТОВ «Піллар» після отримання повідомлення про розірвання договору продовжувало користуватися орендованим майном та не передало приміщення за актом повернення. Про зазначене свідчать лист ТОВ «Піллар» вих. №173 від 31.08.2018р., на яке ПАТ «Квазар» надало відповідь листом №328/А від 03.09.2018р., лист ТОВ «Піллар» вих. №175 від 07.09.2018р., на який ПАТ «Квазар» надало відповідь №330/А від 05.09.2018р.

Крім того, з метою звільнення приміщень від майна ТОВ «Піллар», відповідач за заявами керівника ТОВ «Піллар» ОСОБА_2 та інших працівників товариства надавало перепустки, що підтверджується заявою ОСОБА_2 від 10.09.2018р., 11.09.2018р., 12.09.2018р, 13.09.2018р. заявою ОСОБА_3 від 12.09.2018р. Відповідно до зазначених заяв працівники ТОВ «Піллар» безперешкодно користувалися приміщеннями, що підтверджується довідкою ПАТ «Квазар» №352/А/ 1 від 21.09.2018р., якою надана інформації зчитування з перепусток щодо переміщення через турнікети осіб, що зверталися.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю зобов'язання відповідачеві вчиняти певні дії.

Вжиті судом заходи забезпечення позову про визнання угоди недійсною по своїй суті можуть бути предметом окремого позовного провадження і їх незастосування ніяким чином не впливають на утруднення виконання рішення суду щодо визнання угоди недійсною.

Задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову не є у даному випадку адекватним, оскільки фактично забезпечує безоплатне користування ТОВ «Піллар» чужим майном та зобов'язує ПАТ «Квазар» сплачувати енергоносії замість ТОВ «Піллар», що завдає подальших збитків відповідачу та є втручанням в його господарську діяльність, яке закріплено ст. 42 Конституції України та ст. 43 Господарського кодексу України.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІЛЛАР" про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 267, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Квазар" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі № 910/11906/18 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі № 910/11906/18 скасувати.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІЛЛАР" про забезпечення позову відмовити.

Матеріали оскарження у справі №910/11906/18 повернути до Господарського суду міста Києва

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 12.11.2018

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б.Михальська