ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. ОдесаСправа № 916/1974/18

м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

Ярош А.І.

секретар судового засідання - Селиверстова М.В.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Ростомов Г.А., за ордером;

від відповідача: Сивак А.Л., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал"

на ухвалу Господарського суду Одеської області

від 24 вересня 2018 року (повний текст складено 25.09.2018р.)

по справі № 916/1974/18

за позовом Житлово-будівельного кооперативу "Вимпел-8"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал"

про зобов'язання вчинити певні дії, -

суддя суду першої інстанції: Желєзна С.П.

час та місце винесення ухвали: 24.09.2018р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 07.11.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року Житлово-будівельний кооператив „Вимпел-8 звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал про зобов'язання відповідача письмово, на паперових носіях укласти індивідуальні договори про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з членами житлово-будівельного кооперативу „Вимпел-8 у відповідності до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. за №630, та відкрити особові рахунки кожному співвласнику будинків житлово-будівельного кооперативу „Вимпел-8.

Відповідно до ухвали Господарського суду Одеської області від 18.09.2018р. позовну заяву Житлово-будівельного кооперативу „Вимпел-8 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал про зобов'язання вчинити певні дії залишено без руху, встановлено позивачу 5-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви в частині надсилання на адресу відповідача всіх додатків до позовної заяви листом з описом вкладення.

20.09.2018р. від Житлово-будівельного кооперативу „Вимпел-8 до Господарського суду Одеської області надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал негайно відновити водопостачання у девятиповерховому будинку 152 корпус 4, та заборонити одночасне припинення та обмеження водопостачання та водовідведення усім мешканцям у будинку за адресою: 65113, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 152, корпус 3 та корпус 4.

Обґрунтовуючи вказану заяву, ЖБК „Вимпел-8 зазначає, що ТОВ „Інфокс, починаючи з 2014р. систематично відключає будинок, який розташований за адресою: 65113, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 152, корпус 3, 4, від водопостачання та водовідведення. ЖБК „Вимпел-8 було зауважив, що ТОВ „Інфокс 19.09.2018р. в черговий раз було неправомірно вимкнено водопостачання у будинку, що є порушенням прав громадян на безпечну воду та санітарію як базове право людини, що, відповідно до ст. ст. 136-137 ГПК України, є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2018р призначено заяву ЖБК „Вимпел-8 про вжиття заходів забезпечення позову до розгляду у судовому засіданні із викликом сторін, про що судом було повідомлено останніх телефонограмами.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2018р. по справі №916/1974/18 (суддя Желєзна С.П.) задоволено клопотання Житлово-будівельного кооперативу "Вимпел-8" про вжиття заходів до забезпечення позову, зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" негайно відновити водопостачання у дев'ятиповерховому будинку 152 корпус 4 та заборонено припинення, обмеження водопостачання та водовідведення усім мешканцям у будинку за адресою: 65113, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 152, корпус 3 та корпус 4.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що до моменту розгляду господарським судом по суті позовних вимог ЖБК "Вимпел-8" про зобов'язання відповідача письмово, на паперових носіях укласти індивідуальні договори про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з членами кооперативу у відповідності до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. за №630, та відкрити особові рахунки кожному співвласнику кооперативу, існує необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він і звернувся до суду. Задовольняючи заяву ЖБК "Вимпел-8", місцевий господарський суд врахував надані заявником наряди-замовлення ТОВ „Інфокс на відключення ЖБК "Вимпел-8", що підтверджують довготривалий конфлікт між останніми з даного питання. Крім того, суд першої інстанції зазначає про відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження існування передбачених ст. 16 Закону України „Про житлово-комунальні послуги підстав для припинення водопостачання та водовідведення ЖБК "Вимпел-8".

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.09.2018р. по справі №916/1974/18 скасувати, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, безпідставною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт зазначає, що задовольняючи клопотання позивача про забезпечення позову, судом першої інстанції не було надано оцінки, а позивачем не підтверджено і не доведено існування реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, апелянт вказує, що застосований вид забезпечення позову не відповідає змісту позовних вимог, оскільки не доведено, що відсутність договорів є підставою не надання послуг з централізованого водопостачання до будинку, який розташований за адресою: 65113, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 152, корпус 3 та 4.

Серед іншого, апелянт зазначає, що задоволення клопотання позивача про забезпечення позову щодо зобов'язання відповідача вчинити певні дії є прямим втручанням сторонніх осіб у господарську діяльність підприємства та порушенням принципів ст. 42 Конституції України.

Також, скаржник зазначає, що не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, чим позбавлений можливості скористатись процесуальним правом на захист своїх інтересів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.09.2018р. у справі №916/1974/18, встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2018р. справу №916/1974/18 призначено до розгляду на 07.11.2018р.

30.10.2018р. від Житлово-будівельного кооперативу "Вимпел-8" до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким позивач не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 07.11.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал", заслухавши представників позивача і відповідача, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Згідно зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Однак, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

В ході вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню в зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

За змістом ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на підставі ст. 13 Конвенції на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини визначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що до моменту розгляду господарським судом по суті позовних вимог ЖБК "Вимпел-8" про зобов'язання відповідача письмово, на паперових носіях укласти індивідуальні договори про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з членами кооперативу у відповідності до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. за №630, та відкрити особові рахунки кожному співвласнику кооперативу, існує необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він і звернувся до суду. Задовольняючи заяву ЖБК "Вимпел-8" господарський суд враховав надані заявником наряди-замовлення ТОВ „Інфокс на відключення ЖБК "Вимпел-8", що підтверджують довготривалий конфлікт між останніми з даного питання. Окрім того, господарський суд взяв до уваги відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження існування передбачених ст. 16 Закону України „Про житлово-комунальні послуги підстав для припинення водопостачання та водовідведення ЖБК "Вимпел-8".

Колегія суддів звертає увагу, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суду слід керуватися тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Рішення суду безумовно має бути виконаним і що його невиконання загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hor№sby v. Greece) від 19 березня 1997 року п. 40, Reports of Judgme№ts a№d Decisio№s 1997-II).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Обставини викладені в заяві про забезпечення позову та докази надані в їх підтвердження вказують на наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходів забезпечення позову.

Відповідачем не надано доказів на спростування висновків місцевого господарського суду.

Судова колегія критично ставиться до посилань скаржника щодо неналежного повідомлення відповідача про дату та час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки в матеріалах справи наявна телефонограма від 24.09.2018р., складена об 11 год. 37 хв. стосовно часу призначення вказаної заяви до розгляду.

Згідно зі ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Одеської області від 24.09.2018р. по справі №916/1974/18 відповідає загальним вимогам, встановленим Господарським процесуальним кодексом України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Таким чином, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.09.2018р. по справі №916/1974/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.09.2018р. по справі №916/1974/18 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складений і підписаний 12.11.2018р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Ярош А.І.