ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"12" листопада 2018 р. м. Київ Справа№ 910/8919/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Разіної Т.І.

Тищенко А.І.

розглянувши в приміщенні суду апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 (повний текст складено 24.09.2018)

у справі №910/8919/18 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "УКРВІЙСЬКБУД"

до Державної казначейської служби України

про стягнення 814864,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/8919/18 позов задоволено.

Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "УКРВІЙСЬКБУД" 164 924,10 грн. 3% річних, 649 940,39 грн. інфляційних втрат та 12 222,97 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 23.10.2018 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу 07.11.2018 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Разіна Т.І.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про невідповідність скарги вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 258 ГПК України у редакції, що набрала чинності з 15.12.2017, до апеляційної скарги додаються:

1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень;

2) докази сплати судового збору;

3) докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі;

4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги відповідача, колегією суддів встановлено, що до скарги не додано доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 ст. 123 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано у 2018 році, судом застосовуються положення Закону України "Про судовий збір" в редакції від 15.12.2017. Так, згідно нової редакції цього закону за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, апеляційних скарг у справі про банкрутство, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до положень Закону України "Про судовий збір", в редакції на момент подання позову, за подання позовної заяви позивач повинен був сплатити та сплатив судовий збір в розмірі 12 222,97 грн. (814 864,49 грн. х 1,5 %).

Отже, до суду апеляційної інстанції апелянт за подання апеляційної скарги на рішення суду у даній справі повинен був сплатити судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, що становить 18 334,46 грн. (12 222,97 грн. х 150%).

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, відповідачем не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Крім того, згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До апеляційної скарги апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому відповідач зазначає, що на момент отримання Казначейством повного тексту оскаржуваного рішення, відповідно до внутрішнього розподілу, особа, яка здійснює супроводження даної справи, згідно з наказом Казначейства №292-в від 31.08.2018 перебувала у відпустці. Після виходу з відпустки безпосереднім виконавцем, здійснено опрацювання оскаржуваного рішення у максимально стислі строки та підготовлено матеріали апеляційної скарги для подачі до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 76), оскаржуване рішення отримано уповноваженим представником відповідача 26.09.2018.

Колегія суддів зазначає, що визначений п. 2 ч. 2 ст. 256 ГПК України строк, який законодавець пов'язує з правом учасника справи на поновлення пропущеного строку, сплив 16.10.2018 (включно).

Подане представником апелянта клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження разом з апеляційною скаргою було надіслано до суду 23.10.2018 (згідно відтиску поштового штемпеля на конверті).

Розглянувши подане скаржником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018, колегія суддів не вбачає вказані скаржником обставини поважними та не знаходить підстав для його задоволення.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997, та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Пономарьов проти України" (заява N 3236/03) від 3 квітня 2008 року 1608 зазначає (п. 41), що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито (див. пункти 19 та 20 вище), таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Частиною 2 статті 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

У свою чергу, частина 1 ст. 174 ГПК України містить положення, відповідно до якого суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, апеляційна скарга Державної казначейської служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/8919/18 підлягає залишенню без руху на підставі вищезазначених приписів процесуального законодавства з огляду на неподання документів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для вирішення клопотання скаржника про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/8919/18, слід запропонувати апелянту вказати інші підстави для поновлення строку.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо скаржник не усунув вищезазначені недоліки у строк встановлений судом, питання про повернення апеляційної скарги буде вирішення колегією суддів протягом п'яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 6 ст. 260 ГПК України).

Керуючись статтями 174, 234, 256, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/8919/18 залишити без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

2. Попередити Державну казначейську службу України, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Т.І. Разіна

А.І. Тищенко