ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2018 року м.Дніпро Справа № 908/2489/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О. (доповідач),

суддів: Вечірка І.О., Березкіної О.В.,

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовська ливарна компанія" на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.04.2018 (повний текст складено та підписано 26.04.2018, суддя Боєва О.С.) у справі

за позовом Бердянської міської ради Запорізької області, м.Бердянськ, Запорізької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовська ливарна компанія", м.Бердянськ, Запорізька область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Виконавчий комітет Бердянської міської ради, м.Бердянськ, Запорізької області

про стягнення коштів у розмірі 10 413,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Бердянська міська рада Запорізької область звернулась до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовська ливарна компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Виконавчий комітет Бердянської міської ради, про стягнення збитків у розмірі 10 413,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м.Бердянськ, затвердженого, Товариство з обмеженою відповідальністю "Азовська ливарна компанія" було зобов'язано взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Бердянськ, шляхом укладення договору про пайову участь.

Внаслідок ухилення відповідача від укладення договору пайової участі міська рада не отримала кошти на розвиток інфраструктури населеного пункту, чим позивачу спричинені збитки у вигляду упущеної вигоди.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.04.2018 у даній справі позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Азовська ливарна компанія на користь Бердянської міської ради Запорізької області на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста суму 10 413 грн. 70 коп. збитків, суму 1600 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано посиланням на встановлене судом неправомірне ухилення відповідача від виконання обов'язку взяти пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який полягає у зверненні до виконавчих органів Бердянської міської ради із заявою про укладення такого договору та перерахування грошових коштів на розрахункові рахунки місцевого бюджету, а також відмова від підписання запропонованого йому проекту договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої територіальна громада міста Бердянська в особі Бердянської міської ради була позбавлена права отримати кошти на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. При цьому, наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Азовська ливарна компанія" у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду скасувати у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Скаржник вважає, що саме договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту є єдиною підставою для сплати замовниками будівництва коштів пайової участі у розвитку інфраструктури.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» не передбачено конкретний розмір пайового внеску в розвитку інфраструктури населеного пункту, який зобов'язаний сплатити замовник, що має намір здійснити забудову земельної ділянки, а встановлено лише граничний розмір такого внеску.

Скаржник зазначає, що позивач, зазначивши конкретний розмір збитків у вигляді упущеної вигоди у сумі 10 413,70 грн., не роз'яснив на підставі чого ним проведено розрахунок цих збитків.

З урахуванням п.4-1 ч.1 ст.71, ч.2 ст.76 Бюджетного кодексу України вихідним при визначенні неодержаного доходу (втраченої вигоди) міського бюджету міста Бердянськ є планування таких доходів і відповідне їх відображення в рішеннях про місцевий бюджет.

Позивачем не надано доказів, що одержання доходів безпосередньо від господарської діяльності та у визначеному позивачем розмірі було заплановане в бюджеті міста Бердянськ на відповідні роки; що він міг і повинен був отримати визначені доходи від відповідача в розмірі 10 413,70 грн., і тільки дії (бездіяльність) відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила позивача можливості отримати вказаний прибуток.

Позивачем не надано обґрунтування заявленого розміру збитків та визначення правового походження зазначених збитків, складу збитків та інших умов, передбачених ч.2 ст.224, ст.225 ГК України.

Як на дату реєстрації декларації №ЗП76 про готовність об'єкта до експлуатації (30.05.2013) так і на теперішній час, договір пайової участі з відповідачем укладено не було, відтак і не було визначено конкретного розміру пайової участі і обов'язку щодо її сплати. Позивач не звертався до суду з позовом про спонукання відповідача укласти відповідний договір, тому, на думку скаржника, у встановленому Законом порядку (добровільному чи судовому) не встановлено конкретного розміру пайової участі, строку та обов'язку щодо сплати пайової участі, тому твердження позивача про отримання збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) у конкретному розмірі є необґрунтованими.

Між сторонами спору не було укладено договір про сплату пайового внеску, тому застосування норм про відшкодування збитків за порушення договірних зобов'язань (ст.ст.611-625 ЦК України) в даному випадку неможливе.

Скаржник зазначає про помилкове застосування господарським судом ч.2 ст.22, ч.1 ст.1166 ЦК України, зокрема, визначення зобов'язання з відшкодування шкоди у вигляді збитків, а саме упущеної вигоди, а також визначення причинно-наслідкового зв'язку між неправомірною поведінкою та збитками (шкодою) складі цивільного правопорушення.

Висновки суду першої інстанції щодо початку перебігу строку позовної давності не відповідають обставинам справи.

Скаржник вважає, що початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами, а саме з введенням об'єкта адміністративної будівлі по вул.Героїв Сталінграду, 3-з, м.Бердянськ, Запорізької області в експлуатацію.

Відповідно до ч.7 ст.36 та ч.11 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідач поштовим листом №318 від 25.06.2013 повідомив виконавчий орган Бердянської міської ради - виконавчий комітет Бердянської міської ради про прийняття об'єкта в експлуатацію та надав копію декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ЗП76 від 30.05.2013, яке отримано виконавчим комітетом 04.07.2013, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач вважає, що саме з дати отримання такого повідомлення виконавчим органом Бердянської міської ради - її виконавчим комітетом, позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права.

Суд першої інстанції, розмежовуючи виконавчий комітет та Бердянську міську раду лише тільки за визначенням їх як юридичної особи зовсім не врахував організаційно-правові особливості системи місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування».

Крім того, відповідно до рішення Бердянської міської ради від 31.01.2013 № 58 про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м.Бердянськ, саме на виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області покладено виконання повноважень Бердянської міської ради щодо укладення договору, розрахунку розміру пайової участі та контролю за сплатою пайової участі.

Отже, саме з 04.07.2013 належній особі, відповідальній за підготовку і укладення договору про пайову участь, яка є виконавчим органом позивача, стало відомо про готовність збудованого об'єкта до експлуатації. Саме з цього моменту, позивач мав можливість звернутися через свій виконавчий орган з проектом договору про пайову участь до відповідача і у разі відмови в укладенні договору - до суду. Проте, позивач звернувся до господарського суду лише 27.11.2017, тобто с пропуском трирічного строку.

З наведених підстав відповідач не погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт спливу строку позовної давності відсутній.

У відзиві на апеляційну скаргу, Бердянська міська рада Запорізької області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду залишити без змін, оскільки вважає, що рішення прийнято у відповідності до ст.236 ГПК України.

Позивач вважає, що в діях відповідача є наявним склад цивільного правопорушення, який чітко у своєму рішенні відобразив суд першої інстанції.

Посилання відповідача на необґрунтований розрахунок збитків, спростовується 2 розділом Порядку № 58 від 31.01.2013, додатком № 1 та небажанням відповідача (лист від 27.03.2017) належним чином ознайомитись з проектом договору пайової участі № 230 від 06.03.2017 та додатками, які було направлено 09.03.2017.

Посилання заявника апеляційної скарги, що наразі неможливо визначити конкретний розмір збитків (шкоди), оскільки між сторонами не було узгоджено конкретного розміру, конкретної величини пайової участі в силу відсутності укладеного між сторонами договору є безпідставними, оскільки розрахунок збитків здійснюється з урахуванням кошторисної вартості будівництва, визначеної забудовником в декларації про готовність об'єкта до експлуатації, який виконавчий комітет Бердянської міської ради та позивач отримали після проведення перевірки державною фінансовою інспекцією ДФІ у Запорізькій області.

Щодо доводів відповідача про застосування строків позовної давності, позивач зазначає, що відповідний договір пайової участі мав бути укладений до подання Декларації про готовність об'єкту до експлуатації яка зареєстрована Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області 30.05.2013 за №ЗП76.

У той же час, оскільки Бердянська міська рада є органом місцевого самоврядування, який знаходиться поза межами процедури прийняття об'єктів будівництва в експлуатацію та позбавлена можливості контролювати момент його здійснення, ухилення замовника від укладення договору може бути оскаржено у судовому порядку, в тому числі і після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Бердянська міська рада вважається обізнаною з відповідним порушенням свого права з моменту надходження до неї листа від 04.05.2017 про усунення виявлених порушень законодавства та саме з цього часу для наведених в позові вимог почався перебіг позовної давності. Відповідно, трирічний строк давності триває до 04.05.2019.

За таких обставин, позивач вважає доводи скаржника щодо пропущення позивачем строку пред'явлення до нього майнової вимоги - безпідставними.

08.11.2018 сторони не забезпечили в судове засідання явку повноважених представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представники позивача та відповідача надали суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з зайнятістю в інших судових засіданнях.

Частинами 11, 12 ст.270 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

При цьому, колегія суддів враховує, що апеляційний перегляд оскаржуваного рішення здійснюється з 25.06.2018 (ухвала Донецького апеляційного господарського суду про відкриття провадження у справі).

У пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 зазначено, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У разі відкладення розгляду справи за відсутності достатніх підстав, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

08.11.2018 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Декларація про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області 30.05.2013 за №ЗП76, свідчить про те, що замовником ТОВ «Азовська ливарна компанія», здійснено будівництво адміністративної будівлі по вул. Героїв Сталінграду, 3-з у м.Бердянськ Запорізької області, загальною площею 369,6 кв.м., розташованої на території замовника, на земельній ділянці, наданій в оренду, згідно з договором оренди від 17.02.2012. Дата початку будівництва: 02.10.2012, дата закінчення будівництва: 20.03.2013.

25.06.2013 ТОВ «Азовська ливарна компанія» рекомендованим листом з описом вкладення направлено на адресу виконавчого комітету Бердянської міської ради заяву вих. №318 від 25.06.2013 разом із копією вказаної декларації для подання інформації про прийняття об'єкта в експлуатацію в порядку, визначеному законом.

Зазначене поштове відправлення отримано представником виконавчого комітету Бердянської міської ради 04.07.2013, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Виконавчого комітету Бердянської міської ради за період з 01.01.2013 по 01.01.2016, за результатами якої складено акт від 17.03.2016.

Внаслідок проведеної ревізії, управлінням капітального будівництва, реконструкції та технічного нагляду виконкому Бердянської міської ради на підставі інформації, наданої Департаментом архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області щодо кошторисної вартості об'єктів будівництва в м. Бердянськ, згідно декларації про готовність об'єктів до експлуатації, проведено розрахунки розмірів пайової участі, несплаченої забудовниками протягом 2013-2015 років та встановлено недоотримання надходжень спеціальним фондом міського бюджету (бюджетом розвитку), внаслідок порушення приписів Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та відповідних рішень Бердянської міської ради щодо укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури міста, чим завдано збитків міському бюджету.

У березні 2017 року виконавчий комітет Бердянської міської ради направив відповідачу лист від 09.03.2017 № 04-1468/40, згідно з яким, з посиланням на ч.ч.1,2,5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», направлявся проект договору № 230 від 06.03.2017 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Бердянська, предметом якого вказано пайовий внесок на розвиток інфраструктури при здійсненні будівництва адміністративної будівлі за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Переможців (вул.Героїв Сталінграду), 3-з, у розмірі 9 467 грн., який необхідно перерахувати на рахунок міського бюджету у строк до прийняття об'єкта в експлуатацію.

Листом вих.№ 68 від 27.03.2017 ТОВ «Азовська ливарна компанія» повідомило про відмову від підписання вказаного проекту договору, у зв'язку із тим, що граничний термін для укладення такого виду договору сплив, оскільки декларація про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрована 30.05.2013, а продовження чи відновлення цього терміну чинним законодавством не передбачено.

Виконавчий комітет Бердянської міської ради листом від 04.05.2017 № 01-2758/48 повідомив Бердянську міську раду про те, що згідно з розпорядженням Запорізької обласної державної адміністрації від 24.03.2017 № 118, яке надійшло до виконавчого комітету 27.03.2017, до місцевого бюджету м.Бердянська в порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не надійшло близько 2,5 млн.грн. коштів пайової участі від замовників-забудовників та зазначено, що у структурних підрозділах виконкому перебувають матеріали, що можуть бути підставою для пред'явлення відповідних позовів до суду.

16.08.2017 позивач направив ТОВ «Азовська ливарна компанія» претензію від 16.08.2017 № 01-5090/48 про сплату на розрахунковий рахунок Бердянської міської ради суми 10413,70 грн., в якості пайової участі у розвитку інфраструктури міста у зв'язку із будівництвом спірного об'єкта, відповідно до декларації про готовність до експлуатації №ЗП 76.

Згідно з довідкою фінансового управління виконавчого комітету Бердянської міської ради від 15.01.2018 № 18, за період з 01.01.2013 по 11.01.2018 на рахунок місцевого бюджету м. Бердянськ, код платежу 24170000 (надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту) від ТОВ «Азовська ливарна компанія» кошти не надходили.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Так, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що порядок залучення, розрахунку розмірі і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

За змістом п.4 ст.1, ч.1 ст.2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Забудова територій (частини земної поверхні) - це діяльність юридичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови та територій, будівництво об'єктів.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію (ч.9 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Згідно ч.5 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Рішенням Бердянської міської ради Запорізької області від 31.01.2013 № 58 затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Бердянськ (додаток 1), далі Порядок, а також Типовий договір про пайову участь (додаток 2).

Вказане рішення із додатками згідно з п. 12 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» офіційно оприлюднене та доведено до відома територіальної громади міста шляхом опублікування у друкованому засобі масової інформації, а саме: в номері газети «Південна Зоря» від 07.02.2013 № 15 (17025).

Згідно з ч.4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.3 вказаного рішення, воно набрало чинності з дня його офіційного оприлюднення, тобто 07.02.2013.

Відповідно до ч.1 ст.144 Конституції України Порядок є нормативно-правовим актом, обов'язковим для виконання на території м.Бердянськ.

Цей Порядок відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи містобудування», ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 30, 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» цей Порядок регулює організаційні та економічні відносини, пов'язані з залученням розрахунком розміру, використанням коштів пайової участі замовників будівництва. реконструкції, реставрації, капітального ремонту (далі - будівництво) у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Бердянськ та укладання договорів про сплату пайових коштів (п.1.1 Порядку).

Згідно п.1.3. Порядку замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у м.Бердянськ, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Бердянськ, крім випадків, передбачених даним Порядком.

На підготовку документів щодо укладення договору про залучення пайових коштів та здійснення розрахунку розміру пайової участі замовників уповноважено управління капітального будівництва, реконструкції та технологічного нагляду виконавчого комітету Бердянської міської ради (п.2.1 Порядку).

Пунктом 2.3 Порядку визначено, що базова ставка розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м.Бердянськ з урахуванням інших передбачених законом врахувань становить у відсотках від загальної кошторисної вартості будівлі та/або споруди комерційного використання - 1 %, некомерційного використання 0,5%.

Пайова участь у розвитку інфраструктури міста здійснюється на підставі договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Бердянська, який укладається між виконавчим комітетом Бердянської міської ради та замовником (п.3.1. Порядку).

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Бердянськ укладається не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації уповноваженим органом звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкту до експлуатації (пункт 3.2. Порядку).

Приймаючи до уваги положення ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку розміру використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Бердянськ, обов'язок замовника будівництва прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту реалізується шляхом укладення відповідного договору в порядку, визначеному законом та деталізованому актом органу місцевого самоврядування. Обов'язок щодо ініціювання укладення такого договору покладено саме на замовника будівництва, оскільки пов'язується з його зверненням до органу місцевого самоврядування.

Такий договір має бути укладеним в обов'язковому порядку, в межах встановленого строку. Неукладення договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади.

Статтею 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.217 ГК України господарськими санкціями, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські та адміністративно-господарські санкції.

Статтею 224 ГК України, яка кореспондується з статтею 623 ЦК України, передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з ч.2 ст.224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Приписами статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст.1166 ЦК України).

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

Відповідач в порушення вимог ч.ч.2,3 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку розміру використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Бердянськ не уклав договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Бердянськ, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення і укладення договору та є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Бердянська міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням «упущена вигода».

При цьому, наслідки у вигляді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку з наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Колегія суддів вважає, що ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов'язання, яке прямо передбачено чинним законодавством.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.08.2018 у справі № 918/666/17.

Відповідно до ч.6 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 4 відсотки від загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта.

Рішенням Бердянської міської ради Запорізької області від 20.11.2014 № 35, затверджено новий Порядок участі у розвитку інфраструктури міста та Типовий договір про пайову участь та визнано таким, що втратило чинність рішення міськради від 31.01.2013 № 58.

Зазначене рішення оприлюднено в газеті «Південна Зоря» від 29.11.2014 № 86 (17240).

Відповідно до п. 5.5 вказаного нового Порядку, у разі не укладення замовником забудовником, договору пайової участі у розвитку інфраструктури міста Бердянська до введення об'єкту в експлуатацію розмір пайової участі, розрахований у відповідності до п. 5.4 цього порядку, збільшується на 10%.

Базова ставка розміру пайової участі у розвитку інфраструктури міста встановлена у відсотках від загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта: для нежитлових будівель та/або споруд - 1 %, для житлових будинків 0,5% (п.3.2 нового Порядку).

Згідно з декларацією від 30.05.2013 за №ЗП76 кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією: 3562,865 тис.грн.; вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію - 946,738 тис.грн.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 10413,70 грн. збитків, які визначені виходячи з суми 9467,00 грн. - 1% від загальної кошторисної вартості об'єкта будівництва, вказаної у декларації про готовність об'єкта до експлуатації (946,738 тис.грн.), збільшеної на 10% відповідно до п. 5.5 нового Порядку.

Перевіривши розрахунок пайової участі у розвитку інфраструктури м.Бердянська, який необхідно було сплатити відповідач, колегія суддів визнає цей розрахунок правильним та таким, що відповідає вимогам ч.6 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.п.3.2, 5.5 Порядку.

Приймаючи до уваги наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність в діях відповідача складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка - всупереч вимогам ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку розміру та використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури міста Бердянськ, відповідачем не укладено договір про пайову участь замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Бердянськ з Бердянською міською радою; збитки: внаслідок невиконання відповідачем наведених правових норм, територіальна громада м.Бердянськ в особі Бердянської міської ради не отримала кошти у розмірі 10413,70 грн.; причинний зв'язок між противоправною поведінкою боржника та завданими збитками: внаслідок протиправних дій відповідача територіальній громаді м.Бердянськ завдано збитки у вигляді недоотримання надходжень до місцевого бюджету у розмірі 10413,70 грн.; вина - відповідач, не зважаючи на наявність у нього встановленого законом обов'язку брати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, не звернувся до Бердянської міської ради з приводу укладення договору та не перерахував 10413,70 грн. пайового внеску на створення та розвиток інфраструктури м.Бердянськ.

Таким чином, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків у розмірі 10413,70 грн. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що саме договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту є єдиною підставою для сплати замовниками будівництва коштів пайової участі у розвитку інфраструктури, приймаючи до уваги наступне.

Так, ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку розміру використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Бердянськ передбачено обов'язковість для забудовника укладення відповідного договору пайової участі, який є підставою для сплати пайового внеску.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів укладення з позивачем договору пайової участі у розвитку інфраструктури м.Бердянськ.

При цьому, колегія суддів враховує, що неукладення договору пайової участі є протиправною дією, яка містить склад цивільного правопорушення і є підставою для покладення на винну особу обов'язку щодо відшкодування таким правопорушенням збитків.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника про те, що позивачем не роз'яснено на підставі чого ним проведено розрахунок збитків у 10 413,70 грн., оскільки матеріалами справи підтверджено, що наведений розрахунок позивачем здійснено з урахуванням 2 розділу Порядку № 58 від 31.01.2013 та додатком №1.

Колегія суддів вважає помилковими доводи скаржника про те, що в порушення п.4-1 ч.1 ст.71, ч.2 ст.76 Бюджетного кодексу України позивачем не надано доказів, що одержання доходів безпосередньо від господарської діяльності та у визначеному позивачем розмірі було заплановане в бюджеті міста Бердянськ на відповідні роки; що він міг і повинен був отримати визначені доходи від відповідача в розмірі 10 413,70 грн.

Так, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі бюджету і фінансів належать: власні (самоврядні) повноваження, зокрема щодо складання проекту місцевого бюджету, подання його на затвердження відповідної ради, забезпечення виконання бюджету; щоквартальне подання раді письмових звітів про хід і результати виконання бюджету; підготовка і подання відповідно до районних, обласних рад необхідних фінансових показників і пропозицій щодо складання проектів районних і обласних бюджетів; - делеговані повноваження: щодо здійснення відповідно до закону контролю за дотриманням зобов'язань щодо платежів до місцевого бюджету на підприємствах і в організаціях незалежно від форм власності (ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

За змістом статті 1 вказаного Закону бюджет місцевого самоврядування (місцевий бюджет) план утворення і використання фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень місцевого самоврядування; бюджет розвитку доходи і видатки місцевого бюджету, які утворюються і використовуються для реалізації програм соціально-економічного розвитку, зміцнення матеріально-фінансової бази.

Відповідно до ч. 1 ст.60, ст.63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов'язкових платежів. Доходи місцевих бюджетів районних у містах рад (у разі їх створення) формуються відповідно до обсягу повноважень, що визначаються відповідними міськими радами. Склад доходів місцевих бюджетів визначається Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України.

Згідно зі статтею 71 Бюджетного кодексу України визначено, що надходження бюджету розвитку місцевих бюджетів включають, в тому числі, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, отримані відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що між сторонами спору не було укладено договір про сплату пайового внеску, тому застосування норм про відшкодування збитків за порушення договірних зобов'язань (ст.ст.611-625 ЦК України) в даному випадку неможливе, оскільки позивачем заявлені вимоги щодо відшкодування позадоговірної шкоди (деліктна відповідальність).

Відносно заяви відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності, колегія суддів враховує таке.

Згідно із статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно із статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідний договір пайової участі мав бути укладений до подання Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області 30.05.2013 за №ЗП76.

Водночас, Бердянська міська рада є органом місцевого самоврядування, який знаходиться поза межами процедури прийняття об'єктів будівництва в експлуатації та позбавлена можливості контролювати момент його здійснення.

Матеріали справи свідчать про те, що Бердянська міська рада є обізнаною з відповідним порушенням свого права з моменту отримання повідомлення Виконавчого комітету Бердянської міської ради про порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», внаслідок ненадходження коштів пайової участі від замовників-забудовників (лист від 04.05.2017 № 01-2758/48).

Таким чином, трирічний строк позовної давності спливає 04.05.2020.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 2 "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Отже, сільські, селищні, міські ради та виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад є різними за повноваженнями органами місцевого самоврядування.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що Виконавчий комітет Бердянської міської ради та Бердянська міська рада зареєстровані як різні юридичні особи, а тому кожна з них у своїй діяльності керується власними повноваженнями.

Таким чином, посилання скаржника на те, що з дати отримання виконавчим комітетом повідомлення відповідача про прийняття об'єкта в експлуатацію, позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права, є припущенням відповідача, яке не підтверджено матеріалами справи.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, прийнятому з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

З урахуванням приписів п.1 ч.4 ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 ГПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовська ливарна компанія" відмовити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 11.04.2018 у справі №908/2489/17 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на відповідача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 12.11.2018.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді О.В.Березкіна

І.О.Вечірко