ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31 жовтня 2018 р. Справа № 903/133/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Данилевського Ігоря Ігоровича

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин"

про стягнення 329133,81 грн.

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: Мартинюк Д. В., довіреність №1-4/1418 від 17.04.2018 року.

Права та обов'язки учаснику судового процесу роз'яснені відповідно до ст., 42 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

в с т а н о в и в:

Позивач - ФОП Данилевський І. І. звернувся з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин" про стягнення 329133,81 грн., з них 178010,00 грн. заборгованість за надані послуги, 118316,48 грн. інфляційних втрат, 8359,00 грн. - 3 % річних, 24446,40 грн. пені.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу посилається на договори про надання послуг від 17.07.2013 року № 17/07-1, 14.08.2015 року № НП-14/08-1, 06.11.2015 року № НП-06/11, відповідно до яких підприємець надавав послуги: з тюкування соломи та її перевезення до птахоферми замовника, розвантажувально-навантажувальні роботи власними навантажувачами, планування та благоустрій території до птахоферми с. Холопичі, Локачинського району.

Вказує, що 22.01.2016 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу № П-22/-01, відповідно до якого підприємцю відпускався органічно-підстилковий матеріал; 31.05.2016 року між сторонами укладено правочин про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог № 3Р-31/05-1, відповідно до якого припинено зустрічні однорідні вимоги на суму 324870,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач 29.12.2017 року направив відповідачу претензію № 2-12 про погашення боргу в сумі 178010,00 грн., яка отримана відповідачем 07.01.2018 року, разом з претензією направлено акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.08.2015 року по 11.12.2017 року, однак відповіді на претензію не надійшло, акт не підписано.

Вважає, що позивач порушив договірні зобов'язання в частині оплати наданих послуг, а тому на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України на суму боргу нараховує інфляційні та 3% річних та згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідач 27.03.2018 року подав відзив на позов, в якому вимогу позивача заперечує, вказуючи, що відносини між сторонами врегульовано главою 63 ЦК України, строк договорів про надання послуг, на які посилається позивач, закінчився відповідно по договору № 17/07-1 від 17.07.2013 року - 31.12.2013 року, від 14.08.2015 року № НП-14/08-1 - 31.12.2015 року, від 06.11.2015 року № НП-06/11 - 30.11.2015 року; долучені до позовної заяви акти прийому-передачі виконаних робіт за періоди 2015-2017р.р. не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки не підписані замовником; доводи позивача про отримання претензії № 2-12 від 29.12.2017 року не відповідають дійсності, оскільки з огляду на код відстеження по квитанції «Укрпошти» від 03.01.2018 року № 117 поштове повідомлення не вручене.

Позивач 13.04.2018 року надав відповідь на відзив відповідача, в якій підтримує викладене в позові та додатково вказує, що проведені відповідачем платежі підтверджують надання відповідних послуг; будь-яких претензій щодо якості послуг відповідач не заявляв; за умовами договорів зазначені діють до повного виконання сторонами своїх зобов'язань; при оплаті послуг відповідач вказував «за послуги згідно укладених договорів» та рахунків виставлених позивачем; не підписання відповідачем актів приймання-передачі робіт (послуг) не спростовують надані послуги, оскільки маршрутні листи та більшість даних актів підписано відповідачем без заперечень. При цьому в підтвердження своєї правової позиції посилається на судову практику Вищого господарського суду України з аналогічних спорів.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем (Замовник) та позивачем (Виконавець) було укладено письмові договори, а саме, 17.07.2013 року № 17/07-1 про надання послуг з тюкування соломи на полях Замовника та її перевезення до птахоферми Замовника, зі строком дії до 31.12.2013 року (а.с.24-25 т.1); 14.08.2015 року з виконання розвантажувально-навантажувальних робіт власними навантажувачами, зі строком дії до 31.12.2015 року (а.с.26-27 т.1), надана суду копія договору без підпису сторін; 06.11.2015 року на виконання планування та благоустрою території до птахоферми с.Холопичі, Локачинського району, зі строком дії до 31.12.2015 року (а.с.28-29 т.1).

Також 22.01.2016 року між позивачем (Покупець) та відповідачем (Продавець) було укладено договір купівлі-продажу № П/22/01, зі строком дії до 31.12.2016 року, за умовами якого Продавець зобов'язався передати Покупцю органічно-підстилковий матеріал(а.с.30-31 т.1).

В підтвердження факту надання послуг за умовами даних договорів надає акти прийому-передачі робіт (послуг) та рахунки виписані Виконавцем послуг, які були підставою оплати послуг.

Зокрема, із 109 наданих актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за період з 06.08.2015 року по 23.02.2017 року (а.с.85-194 т.1) лише 16 містять підписи Замовника та Виконавця, решта лише - Виконавця, шляхові листи виписані ПП Данилевським І. І. (а.с.195-255 т.1).

В актах прийому-передачі виконаних робіт відсутні будь-які посилання на договори, підставою складання акту зазначено рахунки.

31.05.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено правочин про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог № 3Р-31/05-1 (а.с.32 т.1), відповідно до п.п. 1.1, 1.2 сторони визначили заборгованість ФОП Данилевського І. І. в сумі 333150,00 грн., заборгованість ТзОВ «Птахокомплекс «Губин» - 324870,00 грн., в результаті даного зарахування станом на 31.05.2016 року підприємець заборгував товариству 8280,00 грн.

Як слідує з акту звірки взаєморозрахунків (а.с.52-54 т.2) в період з 01.06.2016 року, тобто після укладення правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог, підприємець надав послуг на загальну суму 1245500,00 грн., за цей же період товариство перерахувало підприємцю 1065580,00 грн., заборгованість (з врахуванням боргу підприємця в сумі 8280,00 грн.) станом на 23.11.2017 року становить 179980,00 грн. (1580+8280).

Як зазначено вище виконання робіт на загальну суму підтверджено актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), за період з 01.06.2016 року по 23.02.2017 року (а.с.140-194 т.1), подорожніми листами вантажного автомобіля (а.с.195-255 т.1), рахунками на оплату (а.с.55-85 т.2), часткова оплата на суму 1065580,00 грн. - звітами про дебітові та кредитові операції по рахунку 4669 ФОП Данилевського І. І. за період з 01.06.2016 року по 23.11.2017 року (а.с.50-79 т.2). Як слідує з даних звітів в графі «призначення платежу» вказано «оплата за перевезення соломи згідно договору», 23.11.2017 року при перерахуванні 62100,00 грн. - «оплата за орендовану спецтехніку згідно договору», перераховані відповідачем суми та види послуг не співпадають з сумами вказаними в актах виконаних робіт та рахунках, які виписував позивач.

Суд вважає, що зобов'язання сторін виникли з правовідносин, що випливають з договорів про надання послуг.

Проведені відповідачем проплати протягом 2016-2017 років підтверджують отримання послуг від позивача, а тому суд оцінює як належні докази, акти виконаних робіт, які підписано лише Виконавцем.

Враховуючи, що заборгованість в сумі 179980,00 грн. підтверджена належними доказами, вимога про стягнення боргу в сумі 178010,00 грн. (яку ставить позивач), обґрунтована та підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені, інфляційних та відсотків річних, то суд вважає їх безпідставними з врахуванням наступного.

Згідно доводів позивача послуги надавались згідно договорів про надання послуг від 17.07.2013 року, 14.08.2015 року, 06.11.2015 року, однак як зазначалось вище за умовами даних договорів надавались послуги лише до 31.12.2015 року, будь-яких доказів в підтвердження продовження їх дії на 2016-2017 роки суду не надано, а тому суд дійшов висновку про надання послуг протягом зазначеного періоду згідно усних домовленостей, які оформлялись актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та рахунками на оплату.

За ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, згідно ч.2 даної статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядок, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України).

У відповідності із ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), за ч.2 даної статті якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як слідує з матеріалів справи претензія - вимога про сплату боргу в сумі 178010,00 грн. № 29-12 від 29.12.2017 року була направлена відповідачу 03.01.2018 року та отримано останнім 10.01.2018 року (а.с.82-84 т.1).

Водночас, згідно розрахунку позивача інфляційні, відсотки річних нараховано за період з 22.08.2015 року по 23.11.2017 року відповідно в сумі 296326,48 грн. та 186369,00 грн. (а.с.15-17 т.1), пеня в сумі 24446,40 грн. за період з 16.08.2017 року по 16.02.2018 року (а.с.17 т.1), тому з врахуванням того, що претензія-вимога отримана відповідачем лише 10.01.2018 року послуги надавались згідно усних договорів, строк оплати за ст. 530 ЦК України настав 17.01.2018 року, вимога позивача в частині стягнення відсотків річних, інфляційних та пені безпідставна та задоволенню не підлягає.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Згідно ст. 129 ГПК України понесені позивачем витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 35500,00 грн., то дана підлягає задоволенню на суму 22000,00 грн., яка підтверджена договором № 28-12/1 про надання правової допомоги від 28.12.2017 року, актом виконаних робіт (а.с.257-263 т.1), оплата в сумі 22000,00 грн. - квитанцією до прибуткового касового ордеру від 22.02.2018 року (а.с.5 т.2).

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Губин» (43016, Волинська область, м.Луцьк, вул.Ковельська,2, ) на користь Фізичної особи-підприємця Данилевського Ігоря Ігоровича (45522, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) 178010,00 грн. заборгованості, 2670,15 грн. витрат по судовому збору, 22000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

3. В решті позову відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

09.11.2018 року.

Суддя С. В. Костюк