УХВАЛА

12 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 917/29/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Баранець О.М., Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу Липоводолинської селищної ради

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.09.2018

(головуючий - Барбашова С.В., судді: Білецька А.М., Істоміна О.А.)

та рішення Господарського суду Полтавської області від 03.05.2018

(суддя Іванко Л.А.)

у справі № 917/29/16

за позовом Липоводолинської селищної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир"

треті особи, які не заявляють вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. ОСОБА_4,

2. Приватне акціонерне товариство СК "Арсенал Страхування"

про стягнення 123 095,60 грн,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2018 року Липоводолинська селищна рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 (повний текст постанови складено 14.09.2018) та рішення Господарського суду Полтавської області від 03.05.2018 у справі №917/29/16 з викладеним у ній клопотанням про поновлення строку на подання касаційної скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 01.11.2018 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду за № 2894 від 08.11.2018 у зв'язку з додатковими днями відпочинку судді Мамалуя О.О. відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 917/29/16.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №917/29/16 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Ткач І.В. - головуючий, судді: Баранець О.М., Стратієнко Л.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 08.11.2018.

Перевіривши касаційну скаргу Липоводолинської селищної ради Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Оскільки оскаржувані судові рішення прийняті за правилами, що встановлені Господарським процесуальним кодексом України в редакції, чинній з 15.12.2017, у питанні наявності чи відсутності права на касаційне оскарження слід виходити з приписів Кодексу саме в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ.

Так, за приписами пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року - 1762 гривні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Спір у справі про стягнення 123 095,60 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 05.04.2018), що менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2018 рік (1 762,00 грн х 100 = 176 200,00 грн). Тобто справа №917/29/16 у розумінні приписів ст. 12 ГПК України є малозначною.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Отже, Верховному Суду надано право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у статті 293 Господарського процесуального кодексу України, що узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

При цьому, подана касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, то суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Липоводолинської селищної ради, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У зв'язку з викладеним, викладене в касаційній скарзі клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження судом не розглядається.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №917/29/16 за касаційною скаргою Липоводолинської селищної ради на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 та рішення Господарського суду Полтавської області від 03.05.2018.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Баранець

Л. Стратієнко