ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. ОдесаСправа № 916/417/18
м. Одеса, просп. Шевченка, 29

Південно-західного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Ярош А.І., Савицький Я.Ф.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

від позивача не зявився

від відповідача

- ОСОБА_1, (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ОД № 003291 від 16.05.2018р.; ордер серія ОД № 391369 від 03.09.2018р.; довіреність № б/н від 03.05.2018)

- ОСОБА_2, (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2127 від 27.12.2011р.; ордер серія ОД № 391363 від 27.04.2018р.; довіреність № б/н від 03.05.2018)

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадженні апеляційну скаргу компанії Monjasa A/S (Монджаса А/С)

на рішення Господарського суду Одеської області від 03 серпня 2018 року, повний текст якого складено та підписано 07 серпня 2018 року

у справі № 916/417/18

за позовом компанії Monjasa A/S (Монджаса А/С)

до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Волгодон

про стягнення 122 490,00 дол. США, що еквівалентно 3 226 386,60 грн.

головуючий суддя Желєзна С.П

місце ухвалення рішення: Господарський суд Одеської області

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою від 06.02.2018 у справі №916/184/18 господарським судом Одеської області було задоволено заяву компанії Monjasa/S, накладено арешт на судно «Пудож» , яке знаходиться в акваторії судноремонтного заводу публічного акціонерного товариства „Дунайсудноремонт», яка є суміжною з акваторією морського порту Ізмаїльської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України», шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Ізмаїльської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України».

12.03.2018 року Компанія Monjasa/S звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Волгодон» про стягнення заборгованості в загальному розмірі 122490,00 доларів США, що еквівалентно 3 226 386,602 грн. відповідно до офіційного курсу гривні, встановленого Національним Банком України станом на 07.03.2018 року.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань, прийнятих на себе за умовами Договору поставки суднового палива, укладеного у спрощений спосіб, в частині оплати рахунків за поставлене паливо у кількості 50 метричних тон на загальну суму 122 490 дол.США. на судна «Чална» та «Лоухі», які належать ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Волгодон».

Рішенням господарського суду Одеської області від 03.08.2018 року у справі №916/417/18 (суддя Желєзна С.П.) у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Одеської області від 06.02.2018 у справі №916/184/18, у вигляді накладення арешту на судно PUDOZH (ІМО 8863355, зареєстроване під прапором держави Росія, власником якого є товариство з обмеженою відповідальністю „Волгодон), яке знаходиться в акваторії судноремонтного заводу публічного акціонерного товариства „Дунайсудноремонт, яка є суміжною з акваторією морського порту Ізмаїльської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України», шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Ізмаїльської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України».

Такий висновок суду мотивований відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження укладання між сторонами у справі Договору поставки палива на судна «Чална» та «Лоухі» у спрощений спосіб, у звязку з чим відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів за поставлене паливо.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, компанія Monjasa A/S (Монджаса А/С) звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить розглянути клопотання про призначення судової технічної експертизи документів; скасувати рішення Господарського суду Одеської області та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд неповно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, в звязку з чим виніс часткове незаконне і необґрунтоване рішення, яке частково не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Апелянт зазначає, що місцевим господарським судом при оцінки доказів порушено ч.2 ст.86 ГПК України, щодо оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо і взаємного звязку їх у сукупності.

Також скаржник посилається на те, що місцевим господарським судом було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення та проведення судової технічної експертизи документів, а саме Договорів фрахтування суден «Чална» та «Лоухі», їх реквізитів, друкарських форм.

Крім того апелянт зазначає, що копії або оригінали договору фрахтування судна «Чална» «BARECON 89» № 11/11/002 від 29.11.2011 року та довідок Міжнародного морського регістру торговельного флоту Белізу щодо суден «Чална» та «Лоухі», додаткових угод до договорів фрахтування суден, які були досліджені судом першої інстанції, подані відповідачем без відповідного клопотання про прийняття доказів.

12.09.2018 через відділ діловодства суду від представника ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Волгодон надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просив залишити оскаржуване рішення господарського суду Одеської області без змін, апеляційну скаргу компанія Monjasa A/S (Монджаса А/С) без задоволення.

12.09.2018 року також від представника ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Волгодон надійшло заперечення на клопотання про призначення судової технічної експертизи документів.

18.09.2018 року від представника ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Волгодон надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення морської вимоги, накладених ухвалою про забезпечення позову від 06.02.2018 року.

24.09.2018 року ухвалою Одеського апеляційного господарського суду було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Волгодон про скасування заходів забезпечення позову.

17.10.2018 року від представника ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Волгодон надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи додаткових документів, а саме копії супровідного листа представника ТОВ «Волгодон», адвоката АО «Юрлайн» ОСОБА_1 щодо відправлення ухвали Одеського апеляційного господарського суду з нотаріально засвідченим перекладом на англійську мову.

01.11.2018 року від представника ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Волгодон надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи додаткових документів , а саме оригінал транспортної накладної та квитанції про сплату щодо відправлення кореспонденції на адресу місцезнаходження компанії Monjasa A/S (Монджаса А/С); оригінал листа компанії АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна».

Указом Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи суду.

03.10.2018 в газеті Голос України опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

На виконання положень абз. 2 ч. 6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, матеріали справи № 916/417/18 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

22.10.2018 року ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду прийнято справу № 916/417/18 до провадження та розпочато апеляційний розгляд справи колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Колоколова С.І., суддів Ярош А.І., Савицького Я.Ф.

08.11.2018 представник компанії Monjasa A/S (Монджаса А/С) в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги був належним чином повідомлений, що підтверджується копією супровідного листа про відправлення ухвали Одеського апеляційного господарського суду з нотаріально засвідченим перекладом на англійську мову про відправлення кореспонденції на адресу місцезнаходження компанії Monjasa A/S (Монджаса А/С); оригіналом листа компанії АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна».

Представники ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Волгодон в судовому засіданні 08.11.2018 просили оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу компанії Monjasa A/S (Монджаса А/С) без задоволення, вважаючи її необґрунтованою та безпідставною.

Відповідно до пп. 9 п. 1 розділу XI „Перехідні положення" ГПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частинами 1, 3 статті 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

З огляду на вказані норми процесуального законодавства, розгляд справ судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, тобто без проведення підготовчого засідання.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено в ході апеляційного провадження, 29.11.2011 року між ТОВ „Волгодон (судновласник) та компанією KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD. (фрахтувальник) було укладено договори бербоут-чартеру суден «Лоухі» та «Чална» умовами яких передбачено застосування англійського права у випадках виникнення спорів щодо положень договорів чартеру.

У період з 29.11.2013 року по 23.01.2014 року до компаніїA/S від компаніїENT SHIPPING AND CHARTERING LTD надходили запити на бункеровку суден «Лоухі» та «Чална» з приводу поставки суднового палива. У відповідь на запити компанії KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD, позивачем електронною поштою були надіслані підтвердження щодо можливості виконання замовлень з поставки палива, які містять посилання на Умови та положення „Монжаса груп у редакції 2012 року.

З 05.12.2013р. по 24.01.2014р. компанієюA/S було поставлено на судна „Чална та „Лоухі у м. Стамбул, зареєстрованим власником яких виступає відповідач, суднове паливо, а також виставлено капітану, та/або власнику, та/або фрахтувальнику, та/або менеджеру, та/або оператору, та/або ТОВ „Волгодон через компанію KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD. на адресу Сеффері, Сквер, каб. 205, Банклейн, а/с 8188, Нассау Нассау, Багами відповідні рахунки на оплату поставленого палива.

15.01.2016 міжнародним комерційним арбітражем у Нью-Йорку Спілкою морських арбітрів було прийнято рішення про задоволення позову компаніїA/S про стягнення із компанії KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD. та ТОВ «Волгодон», як із сумісних та окремих боржників, заборгованість за поставку суднового палива на судна «Лоухі» та «Чална» у загальному розмірі 188973,08 доларів США.

Ухвалою Арбітражного суду Ростовської області від 16.09.2016р. по справі №А53-15628/2016 компаніїA/S було відмовлено у задоволенні заяви про визнання та виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу, постановленого 15.01.2016р. в Нью-Йорку.

Підставою звернення до суду з позовом є вимога компанії MONJASA A/S стягнення з ТОВ «Волгодон» коштів за поставлене паливо у кількості 50 метричних тон у загальній сумі 122 490 дол.США, з урахуванням доставки, за рахунками від 18.12.2013 року та 25.02.2014 року, яке було поставлено на судна «Лоухі» та «Чална» зареєстрованим власником яких виступає відповідач, не була оплачена ні компанією KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD. ні ТОВ „Волгодон, у звязку з чим, позивач, посилаючись на приписи ст. 76 Закону України „Про міжнародне приватне право, звернувся до суду із позовними вимогами до ТОВ „Волгодон.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог та вважає, що доводи, заперечення і вимоги компаніїNJASA A/S, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, компанією MONJASA A/S на підтвердження поставки суднового палива на судна «Чална» та «Лоухі», існування між сторонами договірних відносин було надано запити на бункеровку, які надходили від компанії KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD та накладні на поставку палива на судна «Чална» та «Лоухі».

В матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Волгодон до компанії MONJASA A/S відносно поставки палива на судна «Чална» та «Лоухі».

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо згідно з частиною першою цієї статті неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний зв'язок із приватноправовими відносинами.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 32 Закону України «Про міжнародне приватне право», у разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв'язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов'язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Нормами ст. 44 Закону України „Про міжнародне приватне право врегульовано, що у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є продавець - за договором купівлі-продажу.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про застосування приписів ч.3 ст.4 та ч.1 ст. 5 Закону України „Про міжнародне приватне право, та, керуючись принципом, встановленим даною законодавчою нормою про автономію волі, згідно з яким учасники правовідносин з іноземним елементом можуть здійснити вибір права, що підлягає застосовуванню до відповідних правовідносин, вважає правомірним при вирішенні даного спору застосування норм законодавства України.

За змістом ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Положеннями ст. 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Звертаючись з позовною заявою, компанія/S в обґрунтування доводів, щодо укладення договору у спрощений спосіб посилається на підписання з боку капітанів суден «Лоухі» та «Чална» накладних на поставку суднового палива, які, відповідно до ст. 58 Кодексу торговельного мореплавства України, визнаються представниками судновласника, з приводу чого апеляційний господарський суд зауважує наступне.

Так, частиною 2 статті 58 Кодексу торговельного мореплавства України, капітан судна внаслідок свого службового становища визнається представником судновласника і вантажовласника щодо дій, викликаних потребами судна, вантажу або плавання, а також позовів, що стосуються довіреного йому майна, якщо на місці немає інших представників судновласника або вантажовласника.

При цьому, приписами п. 1 ч. 1 ст. 14 Кодексу торговельного мореплавства України передбачено, що правила цього Кодексу, що містяться у зазначених нижче розділах і главах, застосовуються у розділі II "Судно" (за винятком статті 40 цього Кодексу) і в розділі III "Екіпаж судна" - до суден, що зареєстровані в Україні.

Враховуючи вищевикладене, враховуючи наявні в матеріалах справи виписки з Державного суднового реєстру Російської Федерації, щодо реєстрації суден «Чална» та «Лоухі» на території іншої держави, правові підстави для застосування до спірних правовідносин приписів ст. 58 Кодексу торговельного мореплавства України відсутні, як вірно було зазначено судом першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник компанії /S посилається на електронне листування між компанією /S та KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD, якою було замовлено паливо для суден «Чална» та «Лоухі» від імені ТОВ «Волгодон» та наявність агентських відносин між відповідачем з KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD. Однак компанією /S до суду не було додано доказів, що підтверджують укладання між ТОВ «Волгодон» та KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD агентського договору та надання повноважень для замовлення палива для суден «Чална» та «Лоухі». Між тим, як вірно було встановлено місцевим судом, між ТОВ «Волгодон» та KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD було укладено Договори фрахтування з додатками, суден «Чална» та «Лоухі», які знаходились у користування саме KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD та поставка палива на зазначені судна здійснювалась саме на замовлення KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD.

Таким чином, компанією /S не були надані докази, які підтверджують існування Договору поставки між учасниками справи, укладання агентського договору між ТОВ «Волгодон» та KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD та докази того, що саме ТОВ «Волгодон» повинно здійснювати оплату за поставлене паливо.

Крім того, скаржник в апеляційній скарзі посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права відносно прийняття місцевим судом доказів у строк, який перевищував встановлений ухвалою суду 15-ти денного терміну для подання документів. Так, проаналізувавши в матеріалах справи подання учасниками справи додаткових документів, які були прийняті місцевим судом з наданням правової оцінки, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відносно відмови у задоволенні клопотання компанії /S про призначення судової технічної експертизи документів, а саме оригіналу договору Фрахтування судна Loukhi Barecon 89 за № 11.11/001 від 29.11.2011 року; оригіналу договору Фрахтування судна Chalna Barecon 89 за № 11.11/002 від 29.11.2011 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Предметом спору у даній справі є вимога компанії /S про стягнення заборгованості за поставку палива на судна «Чална» та «Лоухі», які належать ТОВ «Волгодон», у звязку з чим питання відносно способу нанесення підписів та відбитків печаток на Договорах фрахтування між їх учасниками, не мають правового значення у даній справі, а спосіб укладання Договорів між ТОВ «Волгодон» та KENT SHIPPING AND CHARTERING LTD не входять до предмету доказування у даній справі.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 03.08.2018 року у справі № 916/417/18 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга компанії /S без задоволення.

Відповідно до п.в ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг) покладаються на компані. Monjasa A/S, оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись статтями 269, 270, 275,276, 282

Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу компанії Monjasa A/S залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від „03 серпня 2018 року у справі № 916/417/18 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „12 листопада 2018 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Я.Ф.Савицький

Суддя А.І. Ярош