номер провадження справи 32/21/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.11.2018 Справа № 908/595/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохов І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Украгропром на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у справі № 908/595/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Украгропром, 04060, м. Київ, вул. Щусєва, б. 36, адреса для листування: 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 6Б

до відповідача Державного підприємства Дослідне господарство Таврія Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, 72242, Запорізька область, Веселівський район, селище Таврія, вул. Центральна, буд. 6

про стягнення коштів

орган виконання: Відділ примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, 69035, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6

секретар судового засідання Чернетенко А.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: ОСОБА_2, ордер №КС361295 від 01.10.2018;

від відповідача: не зявився;

від ВДВС: ОСОБА_3, довіреність №09-29/28 від 26.03.2018.

Суть спору:

08.10.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Украгропром від 01.10.2018 № 01/10/18-01 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, відповідно до якої заявник просить суд:

1) визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, що полягають у порушенні строків і способу надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 у виконавчому провадженні ВП 57016167;

2) визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, що полягають у винесенні постанови у виконавчому провадженні ВП 57016167 від 19.09.2018 про повернення стягувачу виконавчого документа - наказу № 908/595/18 від 09.07.2018;

3) зобовязати ст. державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 чи або іншу посадову особу вказаного органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника);

4) скасувати постанову про повернення стягувачу виконавчого документа від 19.09.2018 (у виконавчому провадженні 57016167).

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.10.2018, справу № 908/595/18 для розгляду скарги передано судді Колодій Н.А.

Ухвалою суду від 10.10.2018 скаргу у справі № 908/595/18 прийнято до розгляду. Засідання суду призначено на 31.10.2018.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду № П-681/18 від 31.10.2018, враховуючи передбачений статтею 342 ГПК України десятиденний строк розгляду відповідних скарг, та перебування судді (судді-доповідача) у справі ОСОБА_5 на лікарняному з 31.10.2018, призначений повторний автоматизований розподіл скарги на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у справі № 908/595/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2018 справу № 908/595/18 для розгляду скарги передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.11.2018 заява прийнята до розгляду, засідання призначено на 09.11.2018.

В судовому засіданні 09.11.2018 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

В обґрунтування скарги ТОВ «Торговий дім «Украгропром» посилається на те, що бездіяльність органу державної виконавчої служби та її посадових осіб полягає у невиконанні всіх заходів, передбачених положеннями закону України «Про виконавче провадження» щодо перевірки наявності майна боржника у визначеному законодавством порядку, а неправомірність дій - у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувану. Вказані протиправні дії та бездіяльність органу державної виконавчої служби затягують виконання рішення суду, яке набрало законної сили, і порушують гарантоване національним та міжнародним законодавством права стягувача на мирне володіння своїм майном.

В судовому засіданні 09.11.2018 представник скаржника підтримав скаргу.

У відзиві, що надійшов на адресу суду 29.10.2018, відповідачем зазначено, що державним виконавцем систематично вчиняються дії щодо зриву реального виконання судового наказу, що полягає у ненаправленні виконавчих документів до центрального органу з питань казначейських розрахунків. Крім того, просить зупинити розгляд скарги до завершення розгляду справи №0840/3011/18 за позовом ДП «ДГ «Таврія» Донецької ОСОБА_6 України до відповідача ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень.

Клопотання про зупинення розгляду скарги судом не задовольняється як безпідставне та не обґрунтоване.

Представник відповідачів в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до частини першої ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (частина друга ст. 342 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, наведеними приписами ГПК України встановлено десятиденний строк розгляду відповідної скарги і не передбачено права суду на його продовження та відкладення розгляду скарги.

Зважаючи на належне повідомлення всіх учасників процесу про розгляд скарги, суд вирішив за доцільне розглянути скаргу по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення скарги по суті, за відсутністю в судовому засіданні представника відповідача.

У відзиві, що надійшов на адресу суду 24.10.2018, орган виконання заперечив проти доводів скаржника. Зазначив, що державним виконавцем вчинено всі необхідні дії для виконання виконавчого документу; за наслідками реалізації майна боржника, вимоги стягувачів кожної наступної черги буде задоволено після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги у разі достатності грошових коштів, отриманих за наслідками реалізації майна; направлення копії постанови про повернення виконавчого документу стягувану особисто державним виконавцем вимогами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено.

В судовому засіданні 09.11.2018 представник органу виконання підтримав заперечення проти скарги та просив відмовити в її задоволенні.

В судовому засіданні 09.11.2018 здійснювався звукозапис судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою системи Оберіг.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та заяву, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи та документів наданих скаржником вбачається, що рішенням господарського суду Запорізької області від 05.06.2018 у справі №908/595/18 задоволено позовні вимоги ТОВ «Торговий дім «Украгропром» та стягнуто з ДП «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на користь позивача заборгованість в розмірі 6 793 672,50 грн та 102 932,47 грн судового збору.

09.07.2018 господарським судом Запорізької області на виконання рішення видано відповідний наказ.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способом, передбаченим Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 п. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

За приписами ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з п. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обовязок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Постановою державного виконавця Веселівського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області від 16.08.2018 відкрито виконавче провадження ВП №57016167 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу.

Постановою про передачу виконавчого провадження від 06.09.2018 державним виконавцем Веселівського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області передано матеріали виконавчого провадження № 57016167 на виконання до Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області для приєднання до зведеного виконавчого провадження.

Постановою про прийняття виконавчого провадження від 17.09.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_7 прийнято до виконання матеріали виконавчого провадження № 57016167.

Постановою про приєднання виконавчого провадження від 19.09.2018 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 виконавче провадження № 57016167 приєднано до складу зведеного виконавчого провадження № 44561389 відносно боржника Державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Національної академії аграрних наук України».

Постановою про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 повернуто виконавчий документ наказ №908/595/18 від 09.07.2018 стягувачу ТОВ «Торговий дім «Украгропром».

19.09.2018 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження за наказом № 908/595/18 від 09.07.2018.

Зазначена постанова винесена на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», та обґрунтована тим, що 12.07.2018 в ході проведення виконавчих дій старший державний виконавець Половніков Р.С. виніс постанову про опис та арешт нерухомого майна боржника в кількості 17 об'єктів, потім отримав від суб'єкта оціночної діяльності інформацію про вартість виконання робіт по оцінці арештованого майна, яка становить 177 000,00 грн. та 17.07.2017 р. звернувся листом № 12925-7-03.4 до стягувачів зведеного виконавчого провадження № 44561389, щодо здійснення додаткового авансування витрат виконавчого провадження, однак станом на 19.09.2018 додаткове авансування витрат на депозитний рахунок органу ДВС не надходило.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром» вважає такі дії старшого державного виконавця Половнікова Р.С. незаконними, а постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого і рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Однак постанова про повернення виконавчого документу, та матеріали виконавчого провадження не містять інформації щодо здійснення таких перевірок, зокрема на дату прийняття рішення про повернення виконавчого документу.

Державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документу стягувачу прийнято передчасно, оскільки залишаються нез'ясованими обставини наявності у боржника оборотних активів та іншого майна, коштів за рахунок яких можливо здійснювати задоволення вимог кредиторів.

Серед підстав для повернення виконавчого документа пунктами 2, 4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено наступні обставини: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

Однак, виконавцем не вчинено всіх передбачених законодавством заходів для перевірки наявності у боржника майна, отже підстави для повернення виконавчого документа відсутні.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

При цьому, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», у випадку, передбаченому пунктом 9 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до надходження від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачу. Арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Серед підстав для повернення виконавчого документа пунктами 2, 4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено наступні обставини: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Однак, матеріали скарги не містять всіх передбачених законодавством заходів для перевірки наявності у боржника майна, є майно, щодо якого державним виконавцем накладено арешт, щодо якого тривають судові провадження у адміністративних судах, отже підстави для повернення виконавчого документа відсутні.

Таким чином, бездіяльність органу державної виконавчої служби полягає у невиконанні всіх заходів, передбачених положеннями закону України «Про виконавче провадження» щодо перевірки наявності майна боржника у визначеному законодавством порядку, а неправомірність дій - у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувану. Вказані протиправні дії та бездіяльність органу державної виконавчої служби затягують виконання рішення суду, яке набрало законної сили, і порушують гарантоване національним та міжнародним законодавством права стягувача на мирне володіння своїм майном.

Суд звертає увагу на те, що при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких ці судові рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені та кількості стягувачів. Існує лише одна підстава для виведення виконавчого провадження зі зведеного виконавчого провадження наявність підстав для завершення виконавчого провадження (постанова Верховного Суду у справі № 660/612/16-ц від 14.03.2018).

За таких обставин, оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена за відсутності передбачених законом підстав та всупереч вимогам законодавства, а вимога скаржника про визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, що полягають у винесенні постанови у виконавчому провадженні ВП №57016167 від 19.09.2018 про повернення стягувачу виконавчого документа - наказу № 908/595/18 від 09.07.2018 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вимоги скаржника про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, що полягають у порушенні строків і способу надіслання стягувану постанови про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 у виконавчому провадженні ВП 57016167 та зобов'язання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 чи або іншу посадову особу вказаного органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника), судом задовольняються з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як вбачається з матеріалів, доданих до скарги, постанова про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 надіслана на адресу стягувача 21.09.2018, що є порушенням приписів ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За приписами ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За приписами ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Вказані докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз наведених вище норм права вказує на необхідність подання стороною належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї правової позиції щодо наявності порушення її прав та законних інтересів.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Метою розгляду скарги є встановлення судом факту наявності бездіяльності органів виконавчої служби або прийняття рішень всупереч приписам діючого законодавства, які в свою чергу порушують права скаржника. Тобто суд повинен надати юридичну оцінку діям або бездіяльності органів виконання на підставі наданих документальних доказів скаржником.

Дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, проаналізувавши приписи норм чинного законодавства України, судом встановлено факт наявності бездіяльності органу виконавчої служби, а також факт прийняття рішень всупереч приписам діючого законодавства, чим порушено права скаржника, у звязку з чим скарга ТОВ «Торговий дім «Украгропром» підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 233-235, 339, 340 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

постановив:

Скаргу на дії Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, що полягають у порушенні строків і способу надсилання стягувачу постанови про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 виконавче провадження ВП 57016167.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, що пролягають у винесенні постанови про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 виконавче провадження ВП 57016167 наказу №908/595/18 від 09.07.2018.

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Скасувати постанову про повернення стягувачу виконавчого документу від 19.09.2018 виконавче провадження ВП 57016167.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарг подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 14 листопада 2018 року.

Суддя І. С. Горохов