РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.11.2018Справа № 910/5670/18
За позовом Державної екологічної інспекції у м. Києві

до Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району" м. Києва

про стягнення 250903,13 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники сторін:

від позивача Супрун Л.О.

від відповідача Хмарук Н.І.

В судовому засіданні 05.11.2018 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулась з позовом Державна екологічна інспекція у м. Києві до комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району" м. Києва про стягнення 250903,13 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач без отримання відповідного дозволу здійснював експлуатацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря в період з 22.03.2013-23.07.2015 чим спричинив збитки у розмірі 250903,13 грн, які не були відшкодовані на виконання припису № 04/17п від 31.07.2015.

Ухвалою суду від 30.05.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.06.2018.

25.06.2018 від відповідача надійшов відзив на позов з додатками, в якому він проти позову заперечує, посилаючись на ту обставину, що при здійсненні розрахунку збитків позивачем було взято невірні показники, крім того, відповідач зазначає, що мав дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, термін дії якого закінчився 21.03.2013. Потужність викидів азоту оксиду має визначатись виходячи не з дозволених гранично допустимих нормативів, а величини фактичного розміру від стаціонарного джерела забруднення газової котельні. Також відповідач посилався на те, що Кабінетом Міністрів України не розроблено нового порядку отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, після скасування 09.04.2014 відповідного порядку.

21.06.2018 в підготовчому засіданні оголошено перерву на 12.07.2018.

Ухвалою суду від 12.07.2018 підготовче засідання відкладено на 23.07.2018.

23.07.2018 через канцелярію суду позивачем подано заперечення на відзив, в якому зазначено, що перевіркою встановлено порушення відповідачем природоохоронного законодавства, зокрема здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу, чим завдало збитки, які мають бути відшкодовані. Розрахунок розміру збитків, заподіяних державі в результаті викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу позивачу проводився відповідно до наданого позивачем додатку до дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від 21.03.2008 № -082, в якому значення потужності викиду Азоту диоксиду дорівнює 0,0625 г/с, оскільки в ході планової перевірки позивачем не було надано характеристику джерел викидів забруднюючих речовин із звіту по інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та тільки по завершенню перевірки та після пред'явлення претензії від 18.09.2015 № 40 позивачем було надало дозвіл та вказаний звіт, в якому значення потужності викиду Азоту диоксиду дорівнює 0,00625 г/с, тобто в 10 разів менший показник як в попередніх матеріалах.

Ухвалою суду від 23.07.2018 відкладено підготовче засідання на 06.08.2018.

В судовому засіданні 06.08.2018 відповідачем подано заперечення на заперечення на відзив, в якому він зазначив, що при здійсненні розрахунку збитків по джерелу 4 забруднююча речовина азот оксиду позивачем помилково було застосовано дані 0,04 замість 0,06 (середньодобова гранично допустима концентрація викиду азоту оксиду).

Ухвалою суду від 06.08.2018 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 24.09.2018.

В судовому засіданні 24.09.2018 оголошено перерву до 22.10.2018.

28.09.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, до якої позивач долучив новий розрахунок збитків та просив стягнути з відповідача 36395,45 грн.

Через канцелярію суду 04.10.2018 від позивача надійшли пояснення по справі, в яких зазначено, що згідно нових даних, вказаних відповідачем у запереченнях по даній справі, позивач здійснив перерахунок збитків, згідно якого сума до стягнення становить 36395,45 грн.

В судовому засіданні 22.10.2018 відповідачем подано письмові пояснення, в якому він заперечує проти нового розрахунку позивача в частині джерела 4.

Ухвалою суду від 22.10.2018 відкладено розгляд справи на 05.11.2018.

Через канцелярію суду 01.11.2018 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій він просить стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 36395,45 грн.

Відповідно до ст. 46 ГПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Заяви позивача про уточнення позовних вимог, за своєю правовою природою являються заявами про зменшення позовних вимог і були подані після закриття підготовчого провадження, а тому залишаються судом без розгляду.

В судовому засіданні 05.11.2018 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у розмірі 36395,45 грн.

Представник відповідача проти позову заперечував в частині розрахунку джерела 4 та зазначав, що сума збитків становить 19871,00 грн.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з'ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги на суму 36395,45 грн, Представник відповідача проти позову заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У період з 20.07.2015 по 31.07.2015 Державною екологічною інспекцією у місті Києві проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними речовинами Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району" на підставі направлення від 20.07.2015 № 82.

За результатами перевірки складено акт від 31.07.2015 № 04/60а яким встановлено наступні порушення: відсутній висновок державної екологічної інспекції, відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, не здійснюється виробничий контроль за охороною атмосферного повітря, не здійснюється інструментально - лабораторне вимірювання параметрів викидів забруднюючих речовин пересувних джерел, відсутні документи, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку, не зареєстрована декларація про відходи, допущено на підприємстві зміщування відходів. В ході перевірки виявлено стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (водогрійний котел "Paromat-Simplex", виробництво Viessmann теплопродуктивністю 285 кВт) без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Попередній дозвіл № -082 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами був виданий 21.03.2008, терміном дії до 21.03.2013. Дозвіл на розміщення відходів № -082 був виданий 16.05.2013, терміном дії до 31.12.2013. Водопостачання підприємства здійснюється відповідно до договору на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 03.06.2014 № 12322/1-5-04 з ПАТ "АК "Київводоканал".

31.07.2015 Державною екологічною інспекцією у місті Києві винесено припис №04/17п, яким в тому числі зобов'язано відповідача отримати дозвіл у строк до 15.09.2015. Припис отримано під підпис провідним інженером ОСОБА_3

Листом від 27.07.2015 № 62/1-558 відповідачем повідомлено позивача з приводу основних питань перевірки та надано необхідні для проведення перевірки документи. Листом від 17.09.2015 №62/1-763 Комунальне підприємство "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району" м. Києва надало інформацію щодо виконання припису від 31.07.2015 № 04/17п.

18.09.2015 Державною екологічною інспекцією у місті Києві виставлено Комунальному підприємству "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району" м. Києва претензію № 40 якою запропоновано перерахувати суму шкоди в розмірі 250 903,13 грн. Також, у претензії зазначено про те, що відповідно до статті 222 Господарського кодексу України необхідно розглянути претензію у місячний строк та письмово повідомити Державну екологічну інспекцію у м. Києві про результати розгляду та попереджено про те, що у разі не доведення про результати розгляду претензії Державна екологічна інспекція у м. Києві звернеться до Господарського суду для відшкодування шкоди, заподіяної зеленим насадженням міста. До претензії долучено розрахунок збитків на суму 250903,13 грн. Претензія була направлена з супровідним листом від 29.09.2015 № 2623-04/11 та отримана 26.10.2015 вх № 62/1-458.

Для здійснення перевірки виконання припису від 31.07.2015 № 04/17п на підставі наказу Державної екологічної інспекції у м. Києві від 18.03.2016 № 176 було проведено в період з 18 по 31 березня 2016 позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства КП "ШЕУ Дніпровського району" (направлення від 18.03.2016 № 196).

За результатами позапланової перевірки складено акт № 04/0182а, в якому зафіксовано наступні порушення: не отримання висновку державної екологічної експертизи щодо розміщення та функціонування АЗС; не отримано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; не оформлені правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Актом зафіксовано, що припис не був виконаний у повному обсязі, дозвіл на викиди не був отриманий.

04.04.2016 Державною екологічною інспекцією у місті Києві винесено припис №04/97п, яким визначено в строк до 04.07.2016 усунути правопорушення, виявлені перевіркою. Припис отримано під підпис провідним інженером ОСОБА_3

Отже при здійсненні планової та позапланової перевірки позивачем було встановлено порушення ч. 1 ст. 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" - відсутність дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Обидва акти були підписані провідним інженером відповідача ОСОБА_3

Відповідач заподіяну шкоду в добровільному порядку не відшкодував.

Спір у справі виник в зв'язку з завдання відповідачем шкоди порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря.

Приписами ст. 1 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря" передбачено, що атмосферне повітря - життєво важливий компонент навколишнього природного середовища, який являє собою природну суміш газів, що знаходиться за межами жилих, виробничих та інших приміщень; викид це надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин, а норматив гранично допустимого викиду забруднюючої речовини стаціонарного джерела-гранично допустимий викид забруднюючої речовини або суміші цих речовин в атмосферне повітря від стаціонарного джерела викиду.

За умовами ст. 10 вказаного Закону підприємства, установи, організації та громадяни-суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря; забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок; забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин; використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел; здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря; своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок.

Нормами ч. 6 ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" (чинної на момент виявлення порушення) встановлено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Так, п.п.2, 3, 4 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 13.03.2002., передбачено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну. Дозвіл видається суб'єкту господарювання за формою, встановленою Мінприроди. Дозвіл видається безоплатно на строк не менш як п'ять років: суб'єкту господарювання, об'єкт якого відповідно до законодавства належить до першої групи, - Мінприроди за погодженням з Держсанепідслужбою; суб'єкту господарювання, об'єкт якого відповідно до законодавства належить до другої або третьої групи, - обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища через дозвільні центри за погодженням з територіальними органами Держсанепідслужби. Для отримання дозволу суб'єкт господарювання: оформляє заяву; готує документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин; проводить інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання; проводить оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони; розробляє плани заходів щодо: досягнення встановлених нормативів граничнодопустимих викидів для найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин; охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; ліквідації причин і наслідків забруднення атмосферного повітря; остаточного припинення діяльності, пов'язаної з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та приведення місця діяльності у задовільний стан; запобігання перевищенню встановлених нормативів граничнодопустимих викидів у процесі виробництва; здійснення контролю за дотриманням встановлених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та умов дозволу на викиди; обґрунтовує розміри нормативних санітарно-захисних зон, проводить оцінку витрат, пов'язаних з реалізацією заходів щодо їх створення; проводить оцінку та аналіз витрат, пов'язаних з реалізацією запланованих заходів щодо запобігання забрудненню атмосферного повітря; готує інформацію про отримання дозволу для ознайомлення з нею громадськості відповідно до законодавства.

Отже, як вбачається з аналізу вищевикладених норм, за відповідачем закріплений обов'язок здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами виключно на підставі дозволу.

Як встановлено позивачем при проведенні перевірок та не заперечується і не спростовується відповідачем, в період з 22.03.2013 по 23.07.2015 КП "ШЕУ Дніпровського району" використовуються стаціонарні джерела викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу.

Згідно ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають,зокрема, відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до статей 68, 69 зазначеного Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

При цьому, відшкодування збитків є видом господарських санкцій, під якими розуміються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування котрих для нього настають несприятливі економічні наслідки.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, за змістом даної правової норми, підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними та наявність вини особи, яка заподіяла шкоду.

Відповідно до п. 5 Рекомендацій Президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.94. "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" підстави відповідальності за заподіяння шкоди, передбачені статтями 1166 та 1187 Цивільного кодексу України, застосовують і при вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно із ч. 6 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (в редакції чинній на час складання актів) за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт.

Факт здійснення відповідачем викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами викидів без дозволу за період з 22.03.2013 по 23.07.2015 підтверджується актами перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 04/60а та № 04/182а, які є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Будь-яких доказів в підтвердження скасування або визнання недійсними актів перевірки № 04/60а від 31.07.2015 та № 04/182а від 31.06.2016 відповідачем не подано.

Натомість відповідачем було оскаржено виставлену позивачем претензію в судовому порядку, що підтверджується долученою до матеріалів справи постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2017 у справі № 826/8903/16 за позовом Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району" до Державної екологічної інспекції у місті Києві про визнання протиправною та скасування претензії від 18.09.2015 № 40. Судом у зазначеній справі встановлено, що претензія не є обов'язковою до виконання, а тому відмовлено у задоволенні позовних вимог. Обгрунтованість розміру збитків може бути визначена судом при розгляді відповідної справи про їх стягнення. Натомість встановлено, що при здійсненні перевірки Державною екологічною інспекцією у місті Києві, вона діяла згідно своїх повноважень, визначених законодавством.

Отже, матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем законодавства у сфері охорони атмосферного повітря у вигляді викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, враховуючи принцип презумпції вини, саме відповідач повинен довести, що збитки завдано не з його вини.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід установити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні ст. 1193 Цивільного кодексу України.

При цьому встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних і достатніх доказів на підтвердження того, що він вжив всіх дієвих і достатніх заходів з метою недопущення порушення законодавства в сфері охорони атмосферного повітря.

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання (юридичних і фізичних осіб) визначений у Методиці розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 639 від 10.12.08.

У цій Методиці терміни вживаються в такому значенні: викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин; джерело викиду забруднюючих речовин - об'єкт (підприємство, цех, агрегат, установка), з якого надходять в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміші таких речовин; затверджений граничнодопустимий викид - дозволений обсяг викиду забруднюючої речовини, який встановлений у дозволі на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами: для стаціонарних джерел викидів, які віднесені до основних, у мг/м 3 та г/с; для джерел викидів, віднесених до інших, у мг/м 3; для джерел викидів, на які не встановлені нормативи граничнодопустимих викидів, відповідно до законодавства, у г/с (п. 1.5 Методики).

При цьому, п.п. 2.1.2, 2.7.1 Методики встановлено, що наднормативними викидами вважаються зокрема, викиди забруднюючих речовин на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, уключаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства і розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об'ємної витрати газопилового потоку застосовуються, зокрема у випадках викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання.

Факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами при проведенні перевірки суб'єктів господарювання інструментально-лабораторними методами контролю та розрахунковими методами. (п. 2.2 Методики в чинній на момент перевірки редакції).

Згідно п. 4.1 Методики (в редакції чинній на момент проведення перевірки) розмір відшкодування збитків за наднормативний викид однієї тонни забруднюючої речовини в атмосферне повітря розраховується на основі розміру мінімальної заробітної плати, установленої на час виявлення порушення, помноженої на коефіцієнт 1,1, з урахуванням регулювальних коефіцієнтів (додатки 1,2) і показника відносної небезпечності кожної забруднюючої речовини. Розмір збитків розраховується за формулою:

З = mi х 1.1П х Аі х Кт х Кзі, де -

mi - маса i-тої забруднюючої речовини, що викинута в атмосферне повітря наднормативно, т;

1,1П - розмір мінімальної заробітної плати (П) на момент виявлення порушення за одну тонну умовної забруднюючої речовини, помноженої на коефіцієнт (1,1), грн/т;

Аі - безрозмірний показник відносної небезпечностї і-тої забруднюючої речовини;

Кт - коефіцієнт, що вираховує територіальні соціально-екологічні особливості;

Кзі - коефіцієнт, що залежить від рівня забруднення атмосферного повітря населеного пункту і-тою забруднюючою речовиною.

Загальний розмір відшкодування збитків розраховується як сума розмірів збитків за наднормативний викид в атмосферне повітря кожної забруднюючої речовини.

При цьому, розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду забруднюючих речовин, віднесеного до основних джерел викидів, здійснюється за формулами викладеними в п.3 Методики.

m i = 3,6 х 10 -3 х (q mi - q m норм) х T,

де m i - маса наднормативного викиду i-тої забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду цієї забруднюючої речовини, т;

q mi - середнє значення масової витрати i-тої забруднюючої речовини, г/с;

q m норм - значення затвердженого нормативу викиду i-тої забруднюючої речовини, наведеного в дозволі на викид, г/с;

T - час роботи джерела викиду i-тої забруднюючої речовини в режимі наднормативного викиду, год.

Відповідно до п. 3.6 Методики (в редакції чинній на момент перевірки) розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснюється за параметрами джерела викиду (джерела утворення), зафіксованими у відповідній документації суб'єкта господарювання (матеріали інвентаризації стаціонарних джерел викидів, технологічні регламенти виробництва, режимні карти роботи паливовикористовувального обладнання, питомі викиди (показники емісії), дані державних статистичних спостережень з охорони атмосферного повітря за формою N 2-ТП (повітря)), або згідно з методиками для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди.

Позивачем до матеріалів справи надано розрахунок збитків, долучений до претензії, на суму 250903,13 грн та розрахунки здійснені з врахуванням зауважень відповідача на суму 36395,45 грн за період з 22.03.2013 по 23.07.2015.

Крім того, відповідачем подано контр розрахунок збитків по джерелу № 4.

Суд перевірив усі розрахунки, надані сторонами та вважає їх не обґрунтованими та здійсненими з помилками.

Суд здійснив власний розрахунок з застосуванням показників вказаних сторонами.

Джерело 1

Збитки=0,14*1,1*1218,00*6,667*2,25*1=2813,72 грн

Джерело 2

Збитки=0,00014*1,1*1218,00*1*2,25*1=0,422 грн

Джерело 3

Збитки=0,48*1,1*1218,00*6,667*2,25*1=9647,04 грн

Джерело 4

Збитки (оксид вуглецю)=0,01*1,1*1218,00*3,33333*2,25*1=100,485 грн

Збитки (оксид азоту)=0,115*1,1*1218,00*16,6*2,25*2,75=15825,63 грн.

Загальна сума збитків згідно розрахунку суду складає 28387,30 грн.

Суд відзначає, що згідно розрахунку відповідача по джерелу 4, сума збитків становить 158256,34 грн (у разі перерахування показників вказаних відповідачем у формулі З2), а не 15137,56 грн, як вказано відповідачем.

Судом при здійсненні розрахунку враховано заперечення відповідача, що при розрахунку "А" безрозмірного показника відносної небезпечності і-тої забруднюючої речовини слід визначати 1/0,06=16,6, де 0,06 - гранично допустима концентрація оксиду азоту , а не як вказано позивачем у розмірі 0,04, що є гранично допустимою концентрацією діоксиду азоту.

Щодо розміру mi (m2) - маси і-тої забруднюючої речовини, що викинута в атмосферне повітря наднормативно у тонах. Позивачем вона визначена у розмірі 0,115 т, натомість відповідачем вказана у розмірі 1,15 т. (підставлено невірну цифру, хоча при розрахунку відповідачем визначено маса забруднюючої речовини у розмірі 0,11 тон)

Відповідачем було допущено невірне округлення у розрахунку, оскільки, при перерахунку показників зазначених ним у формулі, вбачається розмір mi (m2), визначений позивачем - 0,115. Суд звертає увагу відповідача, що показник позивача більш точний, проте, якщо відповідач мав намір зазначити показник з точністю до сотих, то його розмір становив би - 0,12 (показник 0,115 округлений до сотих), що є більшим від розміру вказаного позивачем.

Щодо розміру показника Кз2, то у розрахунку відповідач навпроти нього поставив знак питання, а тому вказаний показник взятий судом у розмірі визначеному позивачем - 2,75.

Крім того, суд зазначає, що для визначення середнього значення масової витрати забруднюючої речовини оксиду азоту взято дані технічного звіту по режимно-налагоджувальним еколого-теплотехнічним випробуванням водогрійного котла "Paromat-Simplex", виробництво Viessmann теплопродуктивністю 285 кВт, що встановлений в котельні Шляхо-експлуатаційного управління Дніпровського району м. Києва, Броварське шосе, 2 - 0,00625 г/сек.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", в Україні фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, коштів підприємств, установ та організацій, фондів охорони навколишнього природного середовища, добровільних внесків та інших коштів.

За приписами п. "г" ч.4, ч.6 ст. 47 вказаного Закону державний фонд охорони навколишнього природного середовища утворюється за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Кошти місцевих, Автономної Республіки Крим і Державного фондів охорони навколишнього природного середовища можуть використовуватись тільки для цільового фінансування природоохоронних та ресурсозберігаючих заходів, в тому числі наукових досліджень з цих питань, ведення державного кадастру територій та об'єктів природно-заповідного фонду, а також заходів для зниження впливу забруднення навколишнього природного середовища на здоров'я населення.

Статтею 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2018 рік у частині доходів є надходження, визначені частиною третьою статті 29 Бюджетного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених пунктом 17 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України. Аналогічна вимога була закріплена і в Законі України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" та Законі України "Про Державний бюджет України на 2016 рік"

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67 1 цього Кодексу) є, зокрема 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Отже, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, з відповідача підлягає стягненню завдана ним шкода порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища до Державного бюджету України та міського бюджету міста Києва у розмірі 28387,30 грн., а саме: 30% - 8516,19 грн. в доход спеціального фонду Державного бюджету України та 70% - 19871,11 грн. в доход спеціального фонду місцевого бюджету міста Києва.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги у визначеному судом розмірі, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення шкоди.

За таких обставин, враховуючи все вищенаведене, приймаючи до уваги, що судом встановлено всі необхідні елементи складу збитків, а відповідачем належними та допустимими доказами не було спростовано вини відповідача у порушенні порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, керуючись розрахунком здійсненим судом з урахуванням пояснень та заперечень сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими в частині та такими, що підлягають задоволенню на суму 28387,30 грн.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен із доводів сторін.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, ч. 9 ст. 165, ст. ст. 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району м. Києва" (02089, м. Київ, проспект Броварський, 2, ідентифікаційний код 05446166) суму у розмірі 28387 (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят сім) грн 30 коп, з яких:

стягнути в дохід спеціального фонду Державного бюджету України (30%) - 8516 (вісім тисяч п'ятсот шістнадцять) грн 19 коп.,

та стягнути в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Київської міської ради (70%) - 19871 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят одна) грн 11 коп на спеціальний рахунок державного бюджету за реквізитами: одержувач УДК у Деснянському районі м. Києва на р/р 0004, МФО 820019, одержувач ГУ ДКСУ у м. Києві, , код бюджетної класифікації 24062100).

3. У частині позовних вимог про стягнення з Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району м. Києва" на рахунок державного та місцевого бюджету 222515,83 грн відмовити.

4. Стягнути з Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району м. Києва" (02089, м. Київ, проспект Броварський, 2, ідентифікаційний код 05446166) на користь Державної екологічної інспекції у місті Києві (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 4, ідентифікаційний код 37975277) судовий збір у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) грн 81 коп.

5 Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 08.11.2018

Суддя І.В.Усатенко