ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 рокуСправа № 912/1554/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., за участю секретаря судового засідання Скопець В.В., розглянув у судовому засіданні справу №912/1554/18

за позовом: заступника керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

до відповідача: фермерського господарства "Колос"

про повернення земельної ділянки.

Представники:

від прокуратури - ОСОБА_1, посвідчення №042560 від 30.03.2016;

від позивача - участі не брали;

від відповідача - ОСОБА_2, ордер №75783 від 04.09.2018,

від відповідача - ОСОБА_3, ордер № від 16.11.2018.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява заступника керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури № 65-12-18 від 18.06.2018 в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі - ГУ Держгеокадастру), яка містить вимогу до фермерського господарства "Колос" про зобов'язання повернути на користь ГУ Держгеокадастру земельну ділянку загальною площею 30 га ріллі, кадастровий номер 352180800:02:000:2028 нормативно-грошовою вартістю 1 042 281,60 грн. із земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі на території Берестягівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначає, що на виконання наказу ГУ Держгеокадастру від 08.02.2018 № 39-ДК проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки площею 30 га ріллі, кадастровий номер 352180800:02:000:2028 із земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі на території Берестягівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, за результатами якого встановлено факт порушення ФГ "Колос" в особі голови ОСОБА_4 строків повернення тимчасово зайнятих земель сільськогосподарського призначення площею 30 га ріллі, кадастровий номер 352180800:02:000:2028, які були надані ОСОБА_5 згідно Державного акта на право постійного користування землею серія КР №27 від 19.04.1996, чим порушено вимоги п. "д" ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України. Прокурор стверджує, що незаконне утримування відповідачем спірної земельної ділянки порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, позбавляючи його можливості розпоряджатись нею та, у свою чергу, свідчить про порушення інтересів держави в особі ГУ Держгеокадастру. Зазначене є підставою для витребування земельної ділянки у відповідача згідно вимог ст.ст. 387, 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 21.06.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №912/1554/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 20.07.2018, встановив сторонам строк для подання заяв по суті спору.

02.07.2018 ГУ Держгеокадастру подано до суду письмові пояснення щодо заявлених прокурором позовних вимог, за змістом яких позивач підтримав позов прокурора у повному обсязі (а.с. 70-72).

16.07.2018 на адресу суду надійшов відзив ФГ "Колос" на позовну заяву, у відповідності до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 77-85). Так, відповідач вважає, що прокурор без достатніх правових підстав звернувся до суду з даним позовом, оскільки спірна земельна ділянка отримана для ведення селянського (фермерського) господарства законним шляхом. Відповідач вказує на те, що право постійного користування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст. 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним. Разом з тим, ст. 141 Земельного кодексу України не передбачено такої підстави припинення права постійного користування земельною ділянкою як смерть громадянина, якому вона була надана в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства. Посилаючись на вимоги Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" та Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент видачі Державного акта на право постійного користування, відповідач стверджує, що оформлення Державного акта на право постійного користування землею серії КР № 27 від 19.04.1996 здійснено з метою реалізації права громадянина на (створення) ведення селянського (фермерського) господарства. Саме шляхом реалізації зазначеного права і було створене ФГ "Колос", яке було зареєстроване 13.12.1996 року та з цього часу є постійним землекористувачем спірної земельної ділянки. Оскільки акт на право постійного користування землею, розпорядження, на підставі якого видано зазначений акт та державна реєстрація відповідача як юридичної особи є чинними, приймаючи рішення у даній справі суд повинен врахувати, що втручання у право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням "справедливого інтересу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності. На підставі викладеного, з метою забезпечення права особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплене у ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідач просить врахувати, що право користування земельною ділянкою у ФГ "Колос" виникло на законних підставах, тоді як припинення права користування земельною ділянкою спричинить припинення діяльності фермерського господарства, що суперечитиме Концепції економічного розвитку держави.

20.07.2018 від Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області до суду надійшла відповідь на відзив відповідача (а.с. 89-96), згідно якої прокурор акцентує увагу на тому, що спірна земельна ділянка надавалась у постійне користування громадянину ОСОБА_5, а не ФГ "Колос", а тому вказана земельна ділянка не входить до складу майна відповідача і відповідно не може ним використовуватись. Також прокурор зазначає, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини, втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

У підготовчого засіданні 20.07.2018 судом оголошено перерву до 14.08.2018, про що постановлено протокольну ухвалу.

Згідно ухвали суду від 13.08.2018 з підстав, що в ній зазначені, справу № 912/1554/18 прийнято до свого провадження суддею Вавренюк Л.С.; підготовче засідання у справі призначено на 04.09.2018; у зв'язку з тим, що розгляд справи розпочато спочатку, встановлено строки для подання сторонами заяв по суті справи.

27.08.2018 р. на адресу суду від Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області надійшла додаткова відповідь на відзив (а.с. 128-134), згідно якої прокурор зазначає, що обставини та доводи позовної заяви повністю спростовують заперечення відповідача, викладенні останнім у відзиві на позов.

Згідно ухвали від 04.09.2018 судом закрито підготовче провадження у справі; призначено справу до судового розгляду по суті на 10.10.2018.

У судовому засіданні 10.10.2018 судом оголошено перерву до 07.11.2018, про що постановлено протокольну ухвалу.

У судовому засіданні 07.11.2018 прокурор, позивач та відповідач підтримали свої правові позиції щодо предмету спору, викладені у відповідних заявах по суті справи.

Крім того, представник відповідача у судових дебатах зазначив, що позовні вимоги прокурора не підлягають задоволенню з огляду на пропуск останнім строку позовної давності.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення прокурора, представника позивача і представника відповідача, господарський суд встановив наступні обставини.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право постійного користування землею серія КР№ 27 від 19.04.1996, на підставі розпорядження Гайворонської районної державної адміністрації Гайворонського району Кіровоградської області від 10.10.1995 № 252-р громадянину ОСОБА_5 надано у постійне користування земельну ділянку площею 30 га на території Берестягівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с. 23).

Відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 27-30), 13.12.1996 проведено державну реєстрацію юридичної особи - ФГ "Колос".

01.12.2014 реєстратором відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції у Кіровоградській області до Державного реєстру актів цивільного стану внесено запис про реєстрацію актового запису про смерть ОСОБА_5 від 14.11.2014 № 9, дата смерті 13.11.2014, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ЕКН № 720609 (а.с. 24-25).

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наразі головою ФГ "Колос" є ОСОБА_4 (а.с. 27-30).

На підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 08.02.2018 № 39-ДК "Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності" (а.с. 33), у звязку з порушенням строків повернення тимчасово зайнятих земель, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороню земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель, головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Гайворонському, Голованівському та Благовіщенському районах Кіровоградської області ОСОБА_6, за участю голови ФГ "Колос" ОСОБА_4, проведено обстеження земельної ділянки площею 30 га (кадастровий номер 352180800:02:000:2028) державної форми власності, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - для ведення селянського (фермерського господарства), яка знаходиться на території Берестягівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області за межами населеного пункту (далі спірна земельна ділянка).

В результаті обстеження спірної земельної ділянки встановлено, що ФГ "Колос" в особі голови господарства ОСОБА_4 порушено строки повернення тимчасово зайнятих земель спірної земельної ділянки, яка була надана нині покійному гр. ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії КР№27 від 19.04.1996, чим порушено вимоги п. "д" ст. 211 Земельного кодексу України. На момент обстеження спірна земельна ділянка зорана та не засіяна.

За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки від 13.02.2018 №39-ДК/36/АО/10/01/-18 (далі акт обстеження, а.с. 35-36), який також містить інформацію про відсутність у відповідача документів, що підтверджують державну реєстрацію права власності чи права постійного користування або права оренди спірної земельної ділянки.

Акт обстеження підписаний посадовою особою позивача, яка проводила обстеження спірної земельної ділянки, та головою ФГ "Колос" ОСОБА_4 з відміткою про отримання останньою копії акта обстеження.

Відповідно до вимог ст.ст. 6, 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", посадовою особою органу Держгеокадастру, за участю голови ФГ "Колос" ОСОБА_4, 13.02.2018 також проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - спірною земельною ділянкою, про що складено відповідний акт перевірки від 13.02.2018 № 39-ДК/35/АЛ/09/01/-18 (а.с. 37-39).

За результатами перевірки встановлено, що спірна земельна ділянка для ведення селянського (фермерського) господарства була надана гр. ОСОБА_5, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серія КР27 від 19.04.1996 року. 13.11.2014 гр. ОСОБА_5 помер. Відповідно до Статуту ФГ "Колос", зареєстрованого 06.05.2006 № 1000269, головою ФГ "Колос" являється ОСОБА_4. Відповідно до довідки, виданої Берестягівською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області від 09.02.2018 № 79, спірну земельну ділянку використовує ФГ "Колос" в особі голови ОСОБА_4, яка являлась дружиною нині покійного власника земельної ділянки гр. ОСОБА_5. Під час перевірки виявлені наступні порушення, а саме: ФГ "Колос" в особі голови ОСОБА_4 порушено строки повернення тимчасово зайнятих земель - спірної земельної ділянки, чим порушено вимоги п. "д" ст. 211 Земельного кодексу України.

Обставини, встановлені перевіркою дотримання вимог земельного законодавства, відповідачем не заперечені, що підтверджується підписанням головою ФГ "Колос" відповідного акта перевірки.

Оскільки ст. 54 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за вчинене порушення вимог п. "д" ст. 211 Земельного кодексу України, на голову ФГ "Колос" ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення від 13.02.2018 №39-ДК/0011П/07/01/-18; особу, яка притягується до адміністративної відповідальності повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12 год. 00 хв. 13.02.2018 у приміщенні відділу у Гайворонському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за адресою: вул. Великого Кобзаря, 20, м.Гайворон Кіровоградської області (а.с. 41). Як вбачається з підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 на розгляді справи про адміністративне правопорушення була присутня особисто.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення від 13.02.2018 № 39-ДК/0010По/02/01-18, голову ФГ "Колос" ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 54 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 42-44).

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 13.02.2018 головою ФГ "Колос" ОСОБА_4 не оскаржувалась; штраф у розмірі 340,00 грн. було сплачено у добровільному порядку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції від 13.02.2018 (а.с. 45).

Крім того, 13.02.2018 голові ФГ "Колос" ОСОБА_4 було вручено припис № 39-ДК/0020Пр/03/01-18 про усунення порушення земельного законодавства шляхом повернення у 30-ти денний термін тимчасово зайнятої земельної ділянки; про виконання припису повідомити до 13.03.2018 (а.с. 46-47).

На підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 30.03.2018 № 170-ДК "Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності", 05.04.2018 посадовою особою органу Держгеокадастру проведено перевірку виконання головою ФГ "Колос" ОСОБА_4 припису про звільнення спірної земельної ділянки, за результатами якої встановлено, що припис від 13.02.2018 про усунення порушень земельного законодавства не виконано (а.с. 48-51).

У зв'язку з невиконанням головою ФГ "Колос" ОСОБА_4 припису від 13.02.2018, зазначену особу визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на винну особу адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 05.04.2018 № 170-ДК/0031П/07/01/-18 та відповідною постановою про накладення адміністративного стягнення від 05.04.2018 № 170-ДК/0029По/08/01-18 (а.с. 50-56).

Штраф у розмірі 255,00 грн. головою ФГ "Колос" ОСОБА_4 сплачено у добровільному порядку 05.04.2018, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 57).

Згідно припису від 05.04.2018 реєстраційний № 170-ДК/0039Пр/03/01/-18 голові ФГ "Колос" ОСОБА_4В повторно приписано у 30-ти денний термін усунути порушення земельного законодавства шляхом повернення тимчасово зайнятої земельної ділянки; про виконання припису повідомити до 04.05.2018 (а.с. 58-59).

Перевіркою дотримання вимог земельного законодавства, проведеною 15.05.2018 на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 11.05.2018 № 256-ДК (а.с. 60-61) за участю голови ФГ "Колос" ОСОБА_4, встановлено, що головою ФГ "Колос" ОСОБА_4 повторно не виконано припис від 05.04.2018 про усунення порушень земельного законодавства. Результати перевірки оформлено відповідним актом перевірки від 15.05.2018 № 256-ДК/235/АП/09/01/-18 (а.с. 62-63).

Оскільки виявлене перевірками дотримання вимог земельного законодавства порушення вимог п. "д" ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України відповідачем усунуто не було, спірну земельну ділянку не звільнено та не повернуто позивачу, прокурор звернувся до суду з даним позовом, вважаючи порушеними права держави в особі ГУ Держгеокадастру.

При цьому, надаючи правову кваліфікацію спірним відносинам, господарським судом враховано, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Відповідно до п. 4 рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99, у урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" відповідно до вищезазначеного рішення потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до п. 1 Положення "Про Державне агентство земельних ресурсів України", затвердженого указом Президента України від 08.04.2011 № 445, Державне агентство земельних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру", територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів реорганізуються шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 294-р Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру передано функції і повноваження Державного агентства земельних ресурсів, що припиняється.

На підставі викладеного та згідно Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, на зазначений орган державної влади покладено повноваження щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Кіровоградської області.

Підставою пред'явленого позову прокурором зазначено незаконне використання відповідачем спірної земельної ділянки державної форми власності, що позбавляє позивача правомочностей розпорядника щодо цієї землі.

Разом з тим, ГУ Держгеокадастру до суду з метою захисту порушених прав самостійно не звернулось, а, отже, уповноважений орган не належним чином здійснює захист прав держави, що, згідно ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", є підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в особі ГУ Держгеокадастру.

Наявність таких підстав належним чином обґрунтована прокурором у позовній заяві.

В порядку, визначеному законом, прокуратурою повідомлено позивача про звернення до Господарського суду Кіровоградської області з даною позовною заявою (а.с. 64).

На підставі викладеного, господарський суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо безпідставності звернення прокурора до суду з даним позовом в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру.

Вірішуючи спір по суті, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до норм ст.ст. 50, 51 Земельного кодексу України від 18.12.1990, який діяв на момент видачі гр. ОСОБА_5 акту на право постійного користування землею, громадянам України, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, передаються за їх бажанням у власність або надаються в користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки, включаючи присадибний наділ. Передача земельної ділянки у приватну власність або надання її в користування здійснюється із земель запасу, а також земель, вилучених у встановленому порядку. Громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства. Рішення про передачу у власність або надання у користування земель громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства чи про відмову у передачі або наданні землі відповідні Ради народних депутатів приймають на найближчій сесії.

Статтею 2 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство", чинного на момент видачі акту на право постійного користування землею, селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. При створенні одним із членів сім'ї селянського (фермерського) господарства інші члени сім'ї та родичі самостійно приймають рішення про участь в його діяльності. Інтереси селянського (фермерського) господарства перед підприємствами, установами та організаціями, окремими громадянами представляє голова господарства. На ім'я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно Державний акт на право приватної власності на землю, Державний акт на право постійного користування землею. З ним укладається договір на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди. Складаються також інші документи відповідно до законодавства України.

Як встановлено судом, з метою ведення селянського (фермерського) господарства громадянину ОСОБА_5 надано у постійне користування земельну ділянку площею 30 га на території Берестягівської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серія КР№ 27 від 19.04.1996 року.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство", після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

Керуючись зазначеними вимогами законодавства, 13.12.1996 здійснено державну реєстрацію ФГ "Колос".

Таким чином, фактичні обставини справи свідчать, що у відповідності до вимог законодавства, чинного на момент видачі державного акта, земельна ділянка з метою ведення селянського (фермерського) господарства надавалась у постійне користування саме фізичній особі - засновнику такого господарства, а не фермерському господарству як суб'єкту господарювання.

Згідно зі ст. 92 чинного Земельного кодексу України, право постійного користування земельними ділянками можуть набувати лише державні та комунальні юридичні особи. Громадяни та приватні юридичні особи не можуть мати земельні ділянки на праві постійного користування. У редакції п. 6 Перехідних положень, яка діяла з моменту набрання чинності Земельним кодексом України до 22.09.2005, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 1 січня 2002 року, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні були до 1 січня 2008 року переоформити право постійного користування на право власності або право оренди.

Проте, 22.09.2005 Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. Це означає, що громадяни та юридичні особи, які до 1 січня 2002 року отримали у постійне користування земельні ділянки, можуть використовувати ці ділянки без обов'язкового переоформлення права постійного користування у право власності на землю чи право оренди землі. Однак, за бажанням, і громадяни, і юридичні особи (крім державних і комунальних), які отримали у постійне користування земельні ділянки до 1 січня 2002 року, можуть здійснювати таке переоформлення.

Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування на правах оренди.

Проте, матеріали справи не містять доказів переоформлення головою ФГ "Колос" ОСОБА_5 належного йому права постійного користування спірною земельною ділянкою на право користування на умовах оренди або у власність, а також про отримання у постійне користування спірної земельної ділянки саме ФГ "Колос" до 01.01.2002 року.

Як встановлено господарським судом, користувач спірної земельної ділянки гр. ОСОБА_5 помер 13.11.2014; головою ФГ "Колос" наразі є ОСОБА_4.

При цьому, відповідач стверджує, що правомірно використовує спірну земельну ділянку саме на підставі Державного акта на право постійного користування землею серія КР № 27 від 19.04.1996 року, оскільки підстави припинення права постійного користування можливе виключно з підстав, зазначених у ст. 141 Земельного кодексу України, а зазначена норма не містить такої підстави припинення права постійного користування як смерть громадянина, якому була надана в постійне користування земля для ведення селянського (фермерського) господарства.

Однак, господарський суд не погоджується з такою позицією відповідача, з огляду на наступне.

Статтею 131 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про фермерське господарство", успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про фермерське господарство", до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Майно фермерського господарства належить йому на праві власності (ч. 1 ст. 20 Закону України "Про фермерське господарство").

Таким чином, системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

Аналогічні правові позиції містять у постанови Верховного Суду України, зокрема, у справі № 6-3113цс15 та у справі за № 6-2329цс16. Верховний Суд не відступив від наведених вище правових позицій Верховного Суду України та дійшов аналогічних висновків у своїх постановах від 25.04.2018 (справа № 399/374/16-ц), від 22.03.2018 (справа № 552/3951/17).

В силу положення ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України господарським судом враховуються висновки щодо застосування наведених вище норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Таким чином, користування ФГ "Колос" спірною земельною ділянкою згідно Державного акта на право постійного користування землею серія КР № 27 від 19.04.1996, виданого фізичній особі, яка померла, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а, отже, є безпідставним.

При цьому, відсутність у відповідача документів, що підтверджують державну реєстрацію права власності чи права постійного користування або права оренди на спірну земельну ділянку була встановлена перевіркою дотримання вимог земельного законодавства, здійсненою ГУ Держгеокадастру 13.02.2018; акт перевірки було підписано головою ФГ "Колос" без будь-яких зауважень.

Разом з тим, відповідачем проігноровано приписи органу Держгеокадастру про усунення порушень земельного законодавства, спірну земельну ділянку позивачу не повернуто.

В силу положень ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник має право витребувати своє майно в усіх випадках від особи, яка заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави (ст. 387 Цивільного кодексу України).

У постановах Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15, від 23.11.2016 у справі № 3-1058гс16 викладено правову позицію, у якій зазначено, що відповідно до закріпленого в ст. 387 Цивільного кодексу України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

На підставі викладеного, за встановленого господарським судом факту використання відповідачем спірної земельної ділянки без відповідної правової підстави, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, щодо посилань відповідача на необхідність дотримання справедливого балансу суспільних (публічних) та приватних інтересів, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції.

У справі "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V) Європейський Суд визнав, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (рішення у справі "Шпачек s.r.o." проти Чеської Республіки" (Spacek s.r.o. v. the Czech Republic), № 26449/95, пункт 54, від 09.01.99). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві.

На підставі викладеного слід дійти висновку, що правомірність і допустимість втручання держави в право особи на мирне володіння майном у даному випадку є цілком виправданим, оскільки спірна земельна ділянка перебувала в користуванні відповідача незаконно, тоді як можливість держави здійснювати правомочності власника щодо спірної земельної ділянки беззаперечно становить суспільний, публічний та загальний інтерес.

Отже, позов прокурора слід задовольнити повністю.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне зауважити, що на стадії судових дебатах, виступаючи із заключним словом, представником відповідача було зазначено, що у задоволенні позову прокурора слід відмовити з підстав пропуску ним строку позовної давності.

Частиною 3 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Згідно ч. 1 ст. 218 Господарського процесуального кодексу України, у судових дебатах виступають з промовами (заключним словом) учасники справи. У цих промовах можна посилатися лише на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, заява про застосування позовної давності у даному спорі відповідачем ані в ході підготовчого провадження, ані під час розгляду справи по суті не заявлялось, як не заявлялось про наявність будь яких поважних причин, з яких така заява не була заявлена в ході підготовчого провадження.

Оскільки виходячи зі змісту ч. 4 ст. 267 Господасркього процесуального кодексу України заява сторони у справі про застосування позовної давності, у зв"язку з її спливом, є підставою для відмови у позові, тобто безпосередньо впливає на вирішення спору по суті, господарський суд вважає, що зроблена відповідачем у судових дебатах усна заява відповідача є такою, що суперечить положенням ч.ч. 1, 3, 4 ст. 161 та ч. 1 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, а тому господарським судом залишається без розгляду та до уваги не приймається.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-80, 129, 194-196, 233, 236-242, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати фермерське господарство "Колос" (26311, Кіровоградська область, Гайворонський район, с. Берестяги, вул. Ворошилова, 78, ) повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області (25030, м.Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 26, ) земельну ділянку загальною площею 30,00 га ріллі, кадастровий номер 352180800:02:000:2028 нормативно-грошовою вартістю 1 042 281,60 грн. із земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі на території Берестягівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з фермерського господарства "Колос" (26311, Кіровоградська область, Гайворонський район, с. Берестяги, вул. Ворошилова, 78, ) на користь прокуратури Кіровоградської області (м. Кропивницький, вул. Верхня Пермська, 4, , р/р 4600 у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету 2800) судовий збір в сумі 15 634,22 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити учасникам справи, а саме:

Новоукраїнській місцевій прокуратурі за адресою: 27100, Кіровоградська область, м.Новоукраїнка, вул. Гагаріна, 7;

позивачу (ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області) за адресою: 25006, м.Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 26;

відповідачу за адресою: 26311, Кіровоградська область, Гайворонський район, с.Берестяги, вул. Ворошилова, 78,

а також прокуратурі Кіровоградської області.

Дата складення повного рішення 13.11.2018.

Суддя Л.С. Вавренюк