ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2018м. ДніпроСправа № 904/1587/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ

до Відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Лозик Оксани Валеріївни, м. Нікополь, Дніпропетровська область

Відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Нікополь, Дніпропетровська область

про солідарне стягнення заборгованості з відсотків у розмірі 779407грн.67коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 26273грн.76коп., 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3639грн.90коп., заборгованості з комісії у розмірі 14498грн.45коп., пені за несвоєчасне повернення комісії у розмірі 478грн.53коп.

Представники:

Від позивача: Корчук Л.В., дов. №б/н від 24.09.2018р.

Від відповідача-1: Житарєв Є.В., дов. №406 від 18.05.2018р.

Від відповідача-2: ОСОБА_3, дов. №405 від 18.05.2018р.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Фізичної особи-підприємця Лозик Оксани Валеріївни та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з позовом про солідарне стягнення заборгованості з відсотків у розмірі 779407грн.67коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 26273грн.76коп., 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3639грн.90коп., заборгованості з комісії у розмірі 14498грн.45коп., пені за несвоєчасне повернення комісії у розмірі 478грн.53коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на кредитний договір №0 від 23.09.2008р., договір поруки №230424 від 23.09.2008р., договір купівлі-продажу прав вимоги №2949 2950 від 08.12.2011р., рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2011р. у справі №5005/1255/2011.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач-1 надав до суду письмовий відзив, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2011р. у справі №5005/1255/2011 вже вирішено спір по суті позовних вимог. Надалі позивач має право стягувати заборгованість з відповідача-1 в порядку Закону України "Про виконавче провадження".

Також відповідачем-1 заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Фізична особа-підприємець Лозик Оксана Валеріївна наполягає на тому, що строк позовної давності щодо стягнення з неї нарахувань за кредитним договором №0 від 23.09.2008р., має відраховуватись від дня винесення Господарським судом Дніпропетровської області рішення у справі №5005/1255/2011, а саме від 30.03.2011р.

Відповідачем-2 до суду наданий відзив на позовну заяву, у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що договір поруки №230424 від 23.09.2008р. не підписував.

На підставі цього відповідач-2 заявив клопотання про витребування від позивача оригіналу договору поруки №230424 від 23.09.2008р. та призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Позивач, 16.05.2018р., надав відповідь на відзиві відповідачів, у якій зазначає наступне.

Щодо твердження відповідач-2 про те, що ним не підписувався договір поруки №230424 від 23.09.2008р., позивач зазначає, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2011р. у справі №5005/1255/2011 встановлений факт, як наявності заборгованості Фізичної особи-підприємця Лозик Оксани Валеріївни за кредитним договором, так і факт наявності у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості за договором поруки. Вказане рішення суду набрало законної сили та є чинним.

Щодо тверджень відповідача-1 позивач зазначає про те, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2011р. у справі №5005/1255/2011 дія кредитного договору №0 від 23.09.2008р. не припинилася. Позивач не позбавлений можливості донараховувати штрафні санкції за невиконання відповідачем-1 умов вказаного договору.

30.05.2018р. до суду від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив. Відповідно до змісту наданих заперечень, відповідач-2 зазначає, що про наявність судового процесу у справі Господарського суду Дніпропетровської області №5005/1255/2011 обізнаний не був. Участі у вказаній справі не приймав. Також, відповідач-2 стверджує, що питання щодо підписання з його боку договору поруки №230424 від 23.09.2008р., у справі №5005/1255/2011, судом не досліджувалось.

Крім того, відповідач-2 зазначає, що позовні вимоги, заявлені позивачем до нього, як до поручителя є такими, що не відповідають діючому законодавству. В обґрунтування вказаної правової позиції, відповідач-2 посилається на те, що позивач протягом року з дня укладення договору поруки був повинен пред'явити до нього позов. Проте, в період з 23.09.2008р. по 24.09.2009р. позивачем вимоги в адресу відповідача-2 пред'явлені не були.

Представник відповідача-2 31.05.2018р. повідомив про те, що він звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину, з приводу підробки підпису на договорі поруки №230424 від 23.09.2008р.

31.05.2018р. від відповідача-1 надійшли письмові заперечення на відповідь від 15.05.2018р. У своїх запереченнях відповідач-1 зазначає, що позивач, вимагаючи повернення саме основної суми боргу за кредитом у розмірі 676086,36грн., а Господарський суд Дніпропетровської області, задовольняючи такі позовні вимоги, достроково припинили дію кредитного договору. Адже стягнуто основну суму, на яку згідно кредитного договору нараховувались інші суми (проценти за користування кредитом, комісія, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії). На думку відповідача-1, суд не може своїм рішенням стягнути основну суму боргу зі всіма нарахуваннями в межах дії кредитного договору, а тільки припинивши його дію.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2018р. задоволено клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про призначення судової почеркознавчої експертизи. Призначено у справі №904/1587/18 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2018р., після повернення матеріалів справи №904/1587/18 до Господарського суду Дніпропетровської області разом із висновком судового експерта, поновлено провадження у справі.

Висновком експерта №3411-18 від 30.08.2018р., встановлено, що три підписи від імені ОСОБА_2 в графі поручитель, на кожному із трьох аркушів договору поруки №230424 від 23.09.2008р., виконані не ОСОБА_2.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2018р., закрите підготовче провадження та призначений розгляд справи по суті.

07.11.2018р. позивачем надані додаткові письмові пояснення, в яких він зазначає, що 13.01.2015р. та 26.02.2015р., відповідачем-1 здійснено часткове погашення заборгованості за кредитним договором. Здійснення вказаних платежів, свідчить про визнання відповідачем-1 свого боргу за кредитним договором №0 від 23.09.2008р. Крім того, позивач стверджує, що своїми діями відповідач-1 перервав строк позовної давності.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення учасників справи, суд установив таке.

23.09.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк"(далі - банк, кредитор) та Фізичною особою - підприємцем Лозик Оксаною Валеріївною (далі - позичальник, відповідач-1) підписаний кредитний договір №0 (далі -договір).

За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в національній валюті України у розмірі 700000грн.00коп. у порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2.2 договору, позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в термін встановлений графіком погашення кредиту (додаток №1 до договору) - до 22.09.2010р. Крім того, позичальник зобов'язався повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісії, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно до умов договору на рахунок банку.

Відповідно до п. 1.3.1 договору встановлена процентна ставка за користування кредитними коштами в розмірі 19,6% річних.

Відповідно до п. 1.3.2 договору, за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлена процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника.

Нарахування подвійної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або неповної сплати встановленого договором платежу. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості.

Згідно до п. 1.3.5 договору, позичальник зобов'язався сплачувати проценти у строк з 01 по 10 число (включно) кожного місяця наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти за користування кредитом.

Згідно до п. 1.3.7 договору, позичальник зобов'язався сплачувати банку комісію за управління кредитною лінією у розмірі 0,06% від суми фактичної заборгованості за кредитною лінією, яка нараховується у гривні і сплачується у строк з 01 по 10 число місяця наступного за звітним.

Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій встановлених договором, банк має право вимагати від позичальника, а позичальник при цьому зобов'язаний сплатити банку достроково до плати за кредит пеню з розрахунку 24% річних від суми зазначеної простроченої заборгованості (суми кредиту та/або процентів по кредиту та/або комісій), розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, але в будь-якому випадку розмір пені не може перевищувати розмір встановлений чинним законодавством.

Позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту за графіком погашення кредиту, сплачувати відсотки за час фактичного використання кредиту згідно до п. 1.3.4., 1.3.5. договору, здійснити повернення отриманого кредиту у строк до 22.09.2010р. (п. 1.2.2. договору), сплачувати комісію згідно до п.п. 1.3.6., 1.3.7. договору, пеню та штрафи у випадку невиконання умов договору (п. п. 7.1, 7.2, 7.5 кредитного договору).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі №5005/1255/2011 від 30.03.2011р., стягнуто солідарно з Фізичної особи - підприємця Лозик Оксани Валеріївни, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, Фізичної особи -підприємця Капитонової Катерини Вячеславівни на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за кредитом у розмірі 676086,36грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 371690,65грн., заборгованість по комісії у розмірі 6084,75грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 52882,92грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 22077,52грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії у розмірі 352,19грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі №5005/1255/2011 від 05.09.2011р., залишено без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №5005/1255/2011 від 30.03.2011р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у справі №5005/1255/2011 від 03.05.2012р., замінено позивача у справі №5005/1255/2011 з Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на АТ "Дельта Банк", як правонаступника кредитних вимог по договору від 23.09.2008р. №0.

Позивача було замінено у зв'язку з підписанням між ПАТ "УкрСиббанк" та АТ "Дельта Банк" договору купівлі - продажу прав вимог за кредитами від 08.12.2011р. Відповідно до змісту вказаного договору, Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" продано (відступлене) право вимоги, зокрема, за кредитним договором №0 від 23.09.2008р. (позичальник Фізична особа - підприємець Лозик Оксана Валеріївна) Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк".

Положеннями частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини, встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі №5005/1255/2011 від 30.03.2011р. не підлягають доказуванню у цій справі.

Як вбачається з ухвали Господарського суду Дніпропетровської області у справі №5005/1255/2011 від 03.05.2011р., Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" є належним позивачем у цій справі.

Внаслідок непогашення суми кредиту позивачем нарахована та заявлена до стягнення заборгованість з відсотків у розмірі 779407грн.67коп. за загальний період з 05.04.2015р. по 04.04.2018р., пеня за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 26273грн.76коп. за загальний період з 03.05.2017р. по 04.04.2018р., 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3639грн.90коп. за загальний період з 03.05.2017р. по 04.04.2018р., заборгованість з комісії у розмірі 14498грн.45коп. за загальний період з 05.04.2015р. по 04.04.2018р., пеня за несвоєчасне повернення комісії у розмірі 478грн.53коп. за загальний період з 03.05.2017р. по 04.04.2018р.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача-1 заборгованості з відсотків у розмірі 779407грн.67коп. за загальний період з 05.04.2015р. по 04.04.2018р., суд зазначає наступне.

За умовами кредитного договору №0 від 23.09.2008р., сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на строк до 22.09.2010р.

Відтак, у межах строку кредитування до 22.09.2010р., відповідач-1 мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами з 01 до 10 число (включно) кожного місяця. Починаючи з 22.09.2010р., відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі №444/9519/12.

За наведених обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 заборгованості з відсотків у розмірі 779407грн.67коп. за загальний період з 05.04.2015р. по 04.04.2018р., задоволенню не підлягають.

Як вбачається зі змісту розрахунку пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 26273грн.76коп. за загальний період з 03.05.2017р. по 04.04.2018р. та 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3639грн.90коп., вказані суми були нараховані внаслідок неналежного виконання відповідачем-1 складових суми заборгованості з відсотків у розмірі 779407грн.67коп.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача-1 заборгованості з відсотків у розмірі 779407грн.67коп., не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 26273грн.76коп. за загальний період з 03.05.2017р. по 04.04.2018р. та 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3639грн.90коп. за загальний період з 03.05.2017р. по 04.04.2018р.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача-1 заборгованості з комісії у розмірі 14498грн.45коп. за загальний період з 05.04.2015р. по 04.04.2018р., суд зазначає наступне.

Згідно до п. 1.3.7 договору, позичальник зобов'язався сплачувати банку комісію за управління кредитною лінією у розмірі 0,06% від суми фактичної заборгованості за кредитною лінією, яка нараховується у гривні і сплачується у строк з 01 по 10 число місяця наступного за звітним.

Отже, за умовами кредитного договору №0 від 23.09.2008р., сторони погодили щомісячну сплату комісії за управління кредитною лінією на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на строк до 22.09.2010р.

Відтак, у межах строку кредитування до 22.09.2010р., відповідач-1 мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати комісію за управління кредитною лінією періодичними (щомісячними) платежами з 01 до 10 число (включно) кожного місяця. Починаючи з 22.09.2010р., відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачену договором комісію за управління кредитною лінією припинилось після спливу визначеного договором строку кредитування.

За наведених обставин, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача-1 заборгованості з комісії у розмірі 14498грн.45коп. за загальний період з 05.04.2015р. по 04.04.2018р.

Як вбачається зі змісту розрахунку пені за несвоєчасне повернення комісії у розмірі 478грн.53коп., вказана сума була нарахована внаслідок неналежного виконання відповідачем-1 складових суми заборгованості з комісії у розмірі 14498грн.45коп.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача-1 заборгованості з комісії у розмірі 14498грн.45коп., не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 пені за несвоєчасне повернення комісії у розмірі 478грн.53коп.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача-2, як солідарного відповідача на підставі договору поруки №230424 від 23.09.2008р., заборгованості з відсотків у розмірі 779407грн.67коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 26273грн.76коп., 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3639грн.90коп., заборгованості з комісії у розмірі 14498грн.45коп., пені за несвоєчасне повернення комісії у розмірі 478грн.53коп. - задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

В обґрунтування позовних вимог до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, позивач посилається на договір поруки №230424 від 23.09.2008р. (далі - договір поруки).

Відповідно до пункту 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання Лозик Оксаною Валеріївною усіх зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання кредиту №0 від 23.09.2008р.

Відповідно до пунктів 1.3 - 1.4 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідальність боржника і поручителя є солідарною.

Пунктом 2.2 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором, кредитор (банк) має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які останній зобов'язаний виконати шляхом 10-ти робочих днів з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом) шляхом переказу/перерахування коштів у розмірі визначеному п. 1.3 договору на рахунок кредитора.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Висновком експерта за результатом проведення судової почеркознавчої експертизи №3411-18 від 30.08.2018р. (том 2; а.с. 109-112), встановлено, що три підписи від імені ОСОБА_2 в графі поручитель, на кожному із трьох аркушів договору поруки №230424 від 23.09.2008р., виконані не ОСОБА_2.

З наведеного вбачається, що відповідач-2 не підписувала договір поруки №230424 від 23.09.2008р., що свідчить про недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про схвалення та виконання Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 договору поруки №230424 від 23.09.2008р.

Таким чином, суд дійшов висновку, що договір поруки №230424 від 23.09.2008р., між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" є неукладеним.

Суд також зазначає, що під час розгляду господарським судом справи №5005/1255/2011, не досліджувалась справжність підпису Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 в договорі поруки №230424 від 23.09.2008р.

З огляду на наведене, в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача-2, як солідарного відповідача на підставі договору поруки №230424 від 23.09.2008р., заборгованості з відсотків у розмірі 779407грн.67коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 26273грн.76коп., 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3639грн.90коп., заборгованості з комісії у розмірі 14498грн.45коп., пені за несвоєчасне повернення комісії у розмірі 478грн.53коп. - слід відмовити.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, питання про застосування строків позовної давності судом не розглядається.

Частиною 4 статті 127 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до акту здачі-приймання висновку №3411-18 від 30.08.2018р. (том 2; а.с. 116), вартість проведеної судової почеркознавчої експертизи становить 8236грн.80коп. Вказана сума була сплачена в повному обсязі відповідачем-2 - Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, що підтверджується вказаним актом здачі-приймання висновку.

Відповідно до положень пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Таким чином, стягненню з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 підлягає сума витрат, пов'язаних з проведенням експертизи 8236грн.80коп.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись нормами статей Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 91, 129, 237, 238, 240, 241, 242, 251 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Фізичної особи-підприємця Лозик Оксани Валеріївни та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості з відсотків у розмірі 779407грн.67коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 26273грн.76коп., 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3639грн.90коп., заборгованості з комісії у розмірі 14498грн.45коп., пені за несвоєчасне повернення комісії у розмірі 478грн.53коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (ідентифікаційний код: 34047020; місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул.. Щорса , буд. 36-Б) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1; місце проживання: 53210, АДРЕСА_1) суму витрат, пов'язаних з проведенням експертизи в розмірі 8236грн.80коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні 07.11.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 14.11.2018р.

Суддя Р.Г.Новікова