ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.11.2018 Справа № 905/1537/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Поліщук А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до фізичної особи-підприємця Пащенко Тамари Костянтинівни про стягнення заборгованості за договором від 22.03.2013 № 29 у розмірі 126883 грн.84 коп., -

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Потапової Ю.О. (за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Виконавчий комітет Маріупольської міської ради звернувся з позовом до Фізичної особи-підприємця Пащенко Тамари Костянтинівна про стягнення заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення спеціальної рекламної конструкцій зовнішньої реклами в розмірі 126 883,84грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного договору №29 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 22.03.2013 відповідач взяв на себе зобов'язання щодо здійснення оплати за розміщення зовнішньої реклами, однак у встановлений строк та належним чином їх не виконав, у результаті чого за відповідачем утворилася заборгованість за період з 01.11.2015 по 10.12.2017 в сумі 126 833,84грн.

17.08.2018 ухвалою господарського суду Донецької області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

17.09.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про витребування додаткових доказів, а також проводити розгляд справи з повідомленням сторін.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.09.2018 призначено справу № 905/1537/18 до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження. Підготовче засідання призначено на 10.10.2018.

У відзиві на позов від 17.09.2018 відповідач проти позову заперечував з огляду на те, що відповідно до розрахунків та відомостей наданих позивачем, відповідачу було враховано соціальну рекламу за 2015 та 2016 роки, однак за 2017 рік враховано не було, у зв'язку з чим, загальна сума заборгованості не відповідає дійсності.

Крім того, посилаючись на висновок будівельно-технічної експертизи №6 від 25.01.2017 проведеної експертом Спиридонова В.А. відповідач вважає, що позивач зобов'язаний перерахувати ціну Договору №29 від 22.03.2013, внаслідок чого сума боргу суттєво знизиться.

03.10.2018 від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, в яком просив витребувати у позивача оригінали дозволів від 08.02.2018 на об'єкти за договором № 29, а саме:

- перехрестя вул. Соборної та пр. Металургів;

- пр. Миру (розподільча смуга, район будинку № 100);

- перехрестя вул. Куїнджи та пр. Миру (район "Драмтеатру").

09.10.2018 від представника позивача надійшли письмові пояснення з урахуванням відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 10.10.2018 клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено, продовжено строк розгляду справи на стадії підготовчого провадження на тридцять днів до 14.11.2018 та відкладено підготовче засідання на 29.10.2018.

Ухвалою суду від 29.10.2018 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті на 12.11.2018.

05.11.2018 через канцелярію суду від позивача надійшли витребувані судом докази до справи.

12.11.2018 представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради №128 від 20.03.2013 було прийнято рішення "Про розгляд звернень суб'єктів господарської діяльності щодо розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м.Маріуполя".

22.03.2013 року між Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради (Виконком) та Фізичною особою-підприємцем Пащенко Тамарою Костянтинівною (Розповсюджувач реклами) був укладений договір №29 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів.

За умовами п.1.1 договору встановлено, на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 20.03.2013р. №128 "Про розгляд звернень суб'єктів господарської діяльності щодо розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м.Маріуполя" виконком надає Розповсюджувачу у тимчасове платне користування місця розташування рекламних засобів, а Розповсюджувач приймає вказані місця, використовує їх для розташування рекламних засобів та оплачує користування зазначеними місцями згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п.1.2. договору місця розташування рекламних засобів, які надаються Виконкомом в тимчасове платне користування Розповсюджувачу, зазначені в Додатку 1 до цього Договору, який невід'ємною частиною цього Договору.

У відповідності до додатку №1 рекламні конструкції розташовуються за адресами: Перехрестя вул.Варганова та пр.Металургів; пр.Леніна (розподільча смуга, район будинку №100); Перехрестя вул.Артема та пр.Леніна (район «Драмтеатру»); пр.Леніна (розподільча смуга, район ТЦ «Амстор»); Перехрестя пр.Леніна та вул.Червонофлотської на період з 16.01.2013 по 16.01.2018 (а.с.19).

Розповсюджувач зовнішньої реклами на підставі п.2.3.15 зобов'язувався своєчасно та в повному обсязі здійснювати платежі, передбачені розділом 2 цього договору.

За умовами п.3.2. договору розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наданими в користування Розповсюджувачу, становить 4021,32 грн. в місяць.

Договір набирає чинності з моменту його укладення. Строк цього Договору не підлягає автоматичному поновленню. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов, які мали місце під час дії Договору.(Розділ 5 Договору).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Додатковою угодою №1 від 20.02.2014 до договору від 22.03.2013 №29 сторони реструктуризували заборгованість плати до місцевого бюджету за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів за Договором, відповідно до Додатку №1 до цієї додаткової угоди (а.с.28-30).

Додатком №6 до Договору від 22.03.2013 №29 «Загальний розрахунок», сторони встановили, що розмір оплати за розміщення 5 рекламних конструкцій за 5 років складає 241 279,20 грн.

Додатковою угодою №02 від 28.11.2016 до Договору сторони виклали п.3.2., п.3.3 Розділу 3 Договору в новій редакції,врахувавши розміщення соціальної реклами за 2015 рік у розмірі 5 100, 35 грн., відповідно до Розрахунку в Додатку №1 до Додаткової угоди. Загальна сума Договору за 5 років становить 236 178, 85 грн. (а.с.40-41).

Додатковою угодою №3 від 14.11.2017 до Договору сторони виклали п.3.2., п.3.3 Розділу 3 Договору в новій редакції врахувавши розміщення соціальної реклами за 2016 рік у розмірі 4 391, 01 грн., відповідно до Розрахунку в Додатку №1 до Додаткової угоди.

Згідно розрахунку заборгованості Департаменту фінансів Маріупольської міської Ради наданого до позову, сума договору за період з 16.01.2013 по 16.01.2018 складає 241 279,20 грн. З урахуванням додаткових угод №1 від 20.02.2014, №2 від 28.11.2016, та №3 від 14.11.2017, вартість розміщення соціальної реклами за 2015 рік складає 5 100, 35 грн. та за 2016 рік - 4391,01 грн. Таким чином сума договору з урахуванням соціальної реклами складає 231787,87 грн. (а.с.11).

За рішенням Донецького господарського суду від 03.12.2015 справа №905/3136/15 з ФОП Пащенко Т.К. стягнуто заборгованість по Договору №29 у розмірі 104 904, 00 грн.

За таких обставин за доводами Позивача остаток заборгованості за Договором №29 за період 10.11.2015 по 10.12.2017 складає 126 883, 84 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено претензію №21 від 03.04.2018 про погашення заборгованості у сумі 126 883,84 грн., яка обліковується за ФОП Пащенко Т.К. за період з 10.11.2015 по 12.12.2017. Проте претензія залишена відповідачем без задоволення.

Невиконання ФОП Пащенко Т.К. грошових зобов'язань за Договором №29 від 22.03.2013 стало підставою для звернення виконкому Маріупольської міської Ради до господарського суду з вказаним позовом.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регламентуються спеціальними нормами Закону України «Про рекламу» і Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами» № 2067 від 29.12.2003.

За змістом ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями.

Пунктами 2, 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою №2067 від 29.12.2003 Кабінету Міністрів України, визначено, що місце розташування рекламного засобу - це площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надається розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою). Зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Зобов'язанням, у свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067 передбачено, що плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування.

Плата за користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється на договірних засадах з його власником, що саме було передбачено за умовами пунктів 3.1-3.4 Договору №29 від 22.03.2013 між позивачем та відповідачем.

Пунктом 2.3.15 Договору передбачено, що Розповсюджувач (відповідач) зовнішньої реклами на зобов'язувався своєчасно та в повному обсязі здійснювати платежі, передбачені розділом 2 цього договору.

22.03.2013 за №29 виконавчим комітетом Маріупольської міської ради прийнято рішення про надання дозволу фізичній особі-підприємця Пащенко Тамари Костянтинівни (на розміщення зовнішньої реклами у кількості 5 од. за адресами: перехрестя вул.Варганова та пр.Металургів (№ за схемою 687); пр.Леніна (розподільча смуга, район будинку №100) (номер за схемою); перехрестя вул.Артема та пр.Леніна (район Драмтеатру) (№ за схемою 675); перехрестя пр. Леніна та вул.Червонофлотської (№ за схемою 668).

Як вбачається із матеріалів справи відповідач свої зобов'язання за Договором №29 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 22.03.2013 належним чином не виконав.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порушення зазначених вимог закону та договору, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, своєчасно та в повному обсязі оплату за договором на тимчасове користування місцем для розміщення зовнішньої реклами не сплатив.

Згідно із наданого до позову розрахунку, проведеного Департаментом фінансів Маріупольської міської Ради сума заборгованості ФОП Пащенко Т.К. за Договором №29 за період 10.11.2015 по 10.12.2017 складає 126 883, 84 грн.

Доводи позивача про невиконання відповідачем грошових зобов'язань за Договором №29 від 22.03.2013 на суму 126 833,84 грн. належними та допустимими доказами відповідачем не спростовані. Будь-яких документів у підтвердження повного чи часткового погашення вказаної заборгованості відповідачем суду надано не було, за таким обставин суд вважає, що вимоги позивача цілком обґрунтовані.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що при розрахунку суми заборгованості позивачем було враховано вартість соціальної реклами за 2015 та 2016 роки, однак за 2017 рік враховано не було, у зв'язку з чим, загальна сума заборгованості не відповідає дійсності.

Крім того, посилаючись на висновок будівельно-технічної експертизи №6 від 25.01.2017 (проведеної експертом Спиридонова В.А. за запитом ОСОБА_4), відповідач вважає, що позивач зобов'язаний перерахувати ціну Договору №29 від 22.03.2013, внаслідок чого сума боргу суттєво знизиться.

Так, підпунктом 6.1 пункту 6 Рішення Виконкому Маріупольської міської ради № 178 від 15.06.2011 передбачено, що, оплата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою). При цьому площа місця розташування рекламного засобу визначається як сума площі горизонтальної проекції рекламного засобу на це місце та прилеглої ділянки завширшки 0,5 метра за периметром горизонтальної проекції цього засобу. Для неназемного та недахового рекламного засобу площа місця дорівнює площі вертикальної проекції цього засобу на уявну паралельну їй площину.

П.п. 6.4. п.6 Рішення зазначено, що розрахунок обсягу оплати здійснюється на підставі площі місця розташування спеціальної конструкції: на території зеленої зони, на асфальті, грунті, дахах будинків (будівель) та споруд - як сума площі її горизонтальної проекції на це місце прилеглої ділянки, завширшки 0,5 метра по периметру горизонтальної проекції цієї конструкції.

Відповідач вважає, що Площа зазначена в Розрахунках до Договору (Додатки 2-9) не відповідає площам зазначеним в Дозволах з урахуванням 0,5м. прилеглої території. Адже, Дозвіл на розміщення зовнішньої реклами представляє собою проектну документацію, відповідно до якої розраховується розмір площі місця на якому буде розташовуватись спеціальна конструкція. На підставі дозволу на кожне конкретне місце, між позивачем і відповідачем було укладено Договір №29. Однак, в Договорі Позивач зазначив площу місця для розміщення спеціальних конструкцій в два рази більше ніж повинен був.

В своїх розрахунках до Договору №29 Позивач враховував фундамент рекламного щита, помилково вважаючи його наземною конструкцією та врахувавши його до загальної площі.

У висновку будівельно-технічної експертизи №6 від 25.01.2017 зазначено, що фундамент конструкції розташовано нижче відмітки рівня землі. Отже, фундамент це не наземна конструкція, а підземна, тому його площу не повинні враховувати при розрахунку загальної площі.

Згідно доводів Відповідача, Позивач повинен розраховувати плату за користування місцями розміщення зовнішньої реклами виходячи з площі кожного місця, яка дорівнює площі зазначеній у Дозволах від 08.02.2008 з урахуванням 0,5м. прилеглої території.

Таким чином, на думку відповідача не вірно розрахована позивачем площа стало наслідком не вірно розрахованої плати за користування місцями, на яких розташовані рекламні конструкції ФОП Пащенко Т.К. відповідно до Договору №29.

Проте, суд не погоджується з даними доводами Відповідача з огляду на наступне.

Щодо доводів відповідача про неврахування позивачем вартості послуги з надання соціальної реклами за 2017 рік.

Статтею 1 Закону України «Про рекламу» та Розділом 1 Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами та елементів зовнішнього художнього оформлення на території м.Маріуполя передбачені поняття, а саме:

«Соціальна реклама - інформація будь-якого виду, розповсюджена в будь-якій формі, яка спрямована на досягнення суспільно корисних цілей, популяризацію загальнолюдських цінностей і розповсюдження якої не має на меті отримання прибутку».

Частинами 3, 5 ст. 12 ЗУ «Про рекламу» на осіб, які безоплатно виробляють і розповсюджують соціальну рекламу, та на осіб, які передають свої майно і кошти іншим особам для виробництва і розповсюдження соціальної реклами, поширюються пільги, передбачені законодавством України для благодійної діяльності.

Засоби масової інформації - розповсюджувачі реклами, діяльність яких повністю або частково фінансується з державного або місцевих бюджетів, зобов'язані розміщувати соціальну рекламу державних органів та органів місцевого самоврядування, громадських організацій безкоштовно в обсязі не менше 5 відсотків ефірного часу, друкованої площі, відведених для реклами.

Засоби масової інформації - розповсюджувачі реклами, що повністю або частково фінансуються з державного або місцевих бюджетів, зобов'язані надавати пільги при розміщенні соціальної реклами, замовником якої є заклади освіти, культури, охорони здоров'я, які утримуються за рахунок державного або місцевих бюджетів, а також благодійні організації.

Відтак, якщо розповсюджувачем було надано органу місцевого самоврядування свої борди під розміщення соціальної реклами, він звільняється від плати за користування розміщення соціальних конструкцій зовнішньої реклами на період розміщення соціальної реклами.

З матеріалів справи вбачається, що 31.08.2017 ФОП Пащенко Т.К. звернулася до Маріупольської міської ради з вимогою перерахунку плати за розміщення рекламних конструкцій, зокрема по Договору №29 від 22.03.2013.

Листом від 09.02.2018 міська рада повідомила відповідача, що строк дії Договору №29 від 22.03.2013 сплив, тому у відповідності до ч.2 ст.632 Цивільного кодексу України зміна ціни у вказаному договорі не допустима.

29.09.2018 ФОП Пащенко Т.К. звернулася до Маріупольської міської ради з вимогою надати копію додаткової угоди про врахування соціальної реклами за 2017 рік за Договором №29 від 22.03.2013 та з вимогою про перерахунок плати за розміщення рекламних конструкцій за 2017 рік.

Листом від 08.10.2018 міська рада повідомила відповідача, що строк дії Договору №29 від 22.03.2013 сплив, тому у відповідності до ч.2 ст.632 Цивільного кодексу України правові підстави для зміна ціни у вказаному договорі відсутні.

Крім того, листом від 03.10.2018 Маріупольська міська рада повідомила ФОП Пащенко Т.К., що станом на 28.09.2018 в департаменті фінансів міської ради відсутня додаткова угода про розміщення соціальної реклами на 2017 рік до Договору №29 від 22.03.2013, тому відсутні підстави для проведення перерахунку заборгованості за вказаним Договором.

За змістом статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Проте, посилаючись на необґрунтованість розрахунку суми боргу у зв'язку з неврахуванням вартості соціальної реклами у 2017 році, Відповідач не надав належних та допустимих доказів, які свідчать про надання ФОП Пащенко Т.К. такої послуги Маріупольській міській раді у 2017 році, отже доводи відповідача в цій частині свого підтвердження не знайшли.

Щодо доводів Відповідача про необхідність перерахунку плати за розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами по Договору №29 від 22.03.2013.

20.03.2013 Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради було прийнято рішення №128 «Про розгляд звернень суб'єктів господарської діяльності щодо розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами: на території м. Маріуполя». На підставі вказаного рішення виконкому міськради ФОП Пащенко Т.К. були надані дозволи на розміщення зовнішньої реклами на території м. Маріуполя.

Досягши згоди у належній формі щодо усіх істотних, умов договору, а саме відносно його предмету, ціни, строку дії, умов, що визначені законом як Істотні та є необхідними для договорів даного виду, 22.03.2013 виконавчий комітет Маріупольської міської ради та ФОП Пащенко Т.К. уклали Договір №29 .

Згідно з розділу 3 Договору за тимчасове користування місцями розміщення спеціальних конструкцій, які перебувають у комунальній власності. Відповідач протягом п'яти років мав сплатити до міського бюджету м. Маріуполя 4 021, 32 гри. на місяць.

Загальна сума Договору за 5 років після отримання Розповсюджувачем відповідного дозволу на розміщення зовнішньої реклами, складає 241 279, 20 грн.

Договір №29 підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Обґрунтовуючи неправомірність розрахунку плати за розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами по Договору №29 від 22.03.2013 Відповідач посилається на висновок будівельно - технічної експертизи № 6 від 25.01.2017, проведеної експертом Спиридоновим В.А. на замовлення ОСОБА_4 зі змісту якого вбачається, що фундамент рекламних конструкцій в кількості 56 шт. (зокрема за адресами зазначеними у Додатку 1 до Договору №29, з врахуванням перейменування), розташовані нижче відмітки рівня землі.

За висновками відповідача вказана обставина є підставою для перерахування розміру плати за тимчасове користування місцями для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, яка була визначена умовами Договору №29.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

З матеріалів справи вбачається. що у Договорі №29 від 22.03.2013 сторони передбачили строк його дії 16.01.2013 по 16.01.2018 та ціну договору - 241 279, 20 грн.

Згідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Оскільки строк дії Договору №29 сплив 16.01.2018, доводи відповідача про необхідність перерахунку ціни в цьому Договорі після його виконання однією із сторін (виконкомом Маріупольської міської ради) є неправомірними та необґрунтованими.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.3 ст.129 Конституції України та ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів стосовно того, що на час розгляду цього спору наявні підстави для звільнення відповідача, як розповсюджувача за договором, від обов'язку вносити плату за користування місцями розташування рекламних засобів в передбачений договором строк.

Таким чином, позивач свої обов`язки за договором виконав належним чином, надавши відповідачу у користування місця розташування рекламних засобів, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення зовнішньої реклами не виконав, у зв`язку з чим на момент подання позовної заяви до суду за останнім утворилась заборгованість в розмірі 126 833,84грн.

Виходячи з наведеного, оскільки відповідачем не надано доказів сплати заборгованості на суму 126 833,84 грн., ФОП Пащенко Т.К. допущено порушення вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України щодо належного виконання договірних зобов'язань, тому позовні вимоги Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 126 833,84 грн. підлягають задоволенню.

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1762 грн. покладається на відповідача повністю.

Керуючись статтями 129, 236-238, 247-252, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до Фізичної особи-підприємця Пащенко Тамари Костянтинівна про стягнення заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення спеціальної рекламної конструкцій зовнішньої реклами в розмірі 126 883 грн. 84 коп. - задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пащенко Тамари Костянтинівна, м.Маріуполь (87515, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Виконавчого комітету Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр.Леніна, 70, ) заборгованість з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення спеціальної рекламної конструкції зовнішньої реклами, що перебуває у комунальній власності, яка виникла на підставі договору від 22.03.2016 №29 у розмірі 126 883 (сто двадцять шість тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 84 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1903 (одна тисячі дев'ятсот три) грн. 26 коп.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 12 листопада 2018 року.

Повний текст рішення складено та підписано 20 листопада 2018 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов