ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року Справа № 923/576/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А., при секретарі Фінаровій О.Л. , розглянувши справу

за позовом Заступника прокурора Херсонської області (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Михайлівська, 33, ідентифікаційний код: 04851120) в інтересах держави в особі:

Позивача-1: Кабінету Міністрів України, місцезнаходження: 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2

Позивача-2: Міністерства аграрної політики та продовольства України, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 24, ідентифікаційний код: 37471967

до Відповідача-1: Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області, місцезнаходження: 75600, Херсонська обл., м. Гола Пристань, вул. 1 Травня, 14, ідентифікаційний код: 04059929

Відповідача-2: Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ідентифікаційний код: 37243279

про визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування та визнання недійсним і скасування свідоцтва про право приватної власності.

за участю представників сторін:

прокурор - Пуляєв І.В.

від позивача-1 - Рижов Ю.М., представник за довіреністю № 57/8 від 04.07.2018 року

від позивача-2 - не прибув

від відповідача-1 - Тараненко С.М., представник за довіреністю № 02-17/449 від 06.09.2017 року

від відповідача - 2 - Махініч Н.В., представник за довіреністю № 71 від 20.02.18

21.06.2018 року заступник прокурора Херсонської області в інтересах держави, в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України звернувся до суду із позовом до Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області, Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Голопристанської міської ради від 28.12.2011 року № 170 «Про оформлення права власності та видачу ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна - будівлі і споруди філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор» по вул. Елеваторній, 1 в м. Голій Пристані; про визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САЕ № 163195 від 07.02.2012 року про право приватної власності на будівлі і споруди філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор», вартістю 14195890,00 грн., видане Виконавчим комітетом Голопристанської міської ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачами ст. ст. 21, 182, 267, 319, 321, 326, 393 ЦК України, ст. ст. 133, 145, 136 ГК України, ст. ст. 1, 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності». Також, в прохальній частині позову прокурор просить визнати поважними причини пропуску позовної давності і захистити порушене право держави на спірне майно.

Провадження у справі відкрито на підставі ухвали Господарського суду Херсонської області від 25.06.2018 року, у порядку загального позовного провадження.

Підготовче судове засідання, призначене на 25.07.2018 р. відкладалось до 26.09.2018 року для надання сторонами заяв по суті справи та процесуальних питань.

Ухвалою суду від 26.09.2018 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні 10 жовтня 2018 року.

В судовому засіданні 26.09.2018 р. судом відмовлено у задоволенні клопотання Відповідача-1 про залишення позовної заяви без розгляду, заявленому у зв'язку із пропуском строків звернення до суду та поданням позову особою, яка не має процесуальної правоздатності.

Так, відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Підстави для здійснення прокурором представництва держави в суді визначені у ст.. 23 Закону України «Про прокуратуру» (далі Закон №1697-VII), у частині 3 якої зазначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

При застосуванні закону №1697-VII необхідно оцінити наскільки участь прокурора в розгляді цієї справи відповідає принципу рівності сторін. Так, ЄСПЛ у справі «Бацаніна проти Росії» (№3932/02, 26.05.2009) констатував: порушення справи за ініціативою прокурора не завжди ставить протилежну сторону у «завідомо невигідне становище». Залишається встановити, чи було дотримано у такій справі принцип «справедливої рівноваги» між сторонами, враховуючи участь прокурора у процесі (п.25).

Доведення наявності підстав для представництва здійснюється у загальному порядку відповідно до вимог ст.ст. 73, 74, 77, 78 ГПК України, шляхом подання суду належних та допустимих доказів.

Прокурором підтверджено наявність підстав для представництва в суді законних інтересів держави внаслідок виявленого порушення - протиправної зміни форми власності державного нерухомого майна, захист яких позивачами, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, - не здійснювався (листи від 02.03.2018 р. №05/2-225 вих.18, №05/2-224 вих.18, від 20.03.2018 р. №37-27-15/9540, від 16.03.2018 р. №2897/0/2-18, від 20.06.2018 р. №05/2-2192-18).

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час, місце розгляду спору, однак Позивач-2 явку свого представника в жодне судове засідання не забезпечив.

Ухвали суду від 25.06.2018 р., 25.07.2018 р., 26.09.2018 р., 10.10.2018р., 23.10.2018 р., направлені на адреси учасників справи, які відповідають місцезнаходженню вказаних юридичних осіб, що зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отримані уповноваженими представниками сторін, що підтверджено матеріалами справи (т.1 а.с. 133-136, т.2 а.с. 38-42, 105-107, 170-171, 172-173, 179-181). Судові засідання 23.10.2018 р. та 08.11.2018 р. за участю Відповідача-2 - Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» проведено в режимі відеоконференції з Господарським судом Київської області.

Представником Позивача-1 подано до суду відповідь на відзив Відповідача-2, в якій викладено аргументи на спростування заперечень останнього щодо позовних вимог прокурора та клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності. Позивач -2 надіслав суду пояснення щодо позовних вимог та повідомив, що про порушення права йому стало відомо з моменту отримання позовної заяви прокурора в інтересах держави в особі Мінагрополітики 25.06.2018 р.

Прокурором суду надано відповідь на відзив на позовну заяву щодо заперечень Відповідача-2 проти позову, заперечення на додаткові пояснення відповідача-2 про сплив позовної давності у цьому спорі.

Відповідачем-2 надано суду відзив із запереченнями проти позовних вимог, додаткові пояснення та заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Справу по суті розглянуто в судових засіданнях 10.10.2018 р.,23.10.2018 р., 08.11.2018 р.

Справу розглянуто за межами процесуальних строків, визначених ГПК України, що обумовлено відпусткою судді з 06.08.2018 року по 17.09.2018 року.

Оцінюючи розумність строків розгляду цієї справи, судом враховано, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

В рішенні Європейського суду з прав людини Броуган та інші проти Сполученого Королівства від 29.11.1988 року роз'яснено, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків.

За змістом ст. 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій, строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

В судових засіданнях прокурор та представник Позивача-1 позовні вимоги підтримали, зазначили, що за відсутності волевиявлення держави щодо зміни державної форми власності на приватну, внаслідок оспорюваного рішення, будівлі і споруди філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор» по вул. Елеваторній, 1 в м. Голій Пристані неправомірно вибули з державної власності та передані у приватну власність Відповідача-2. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги прокурор наголосив на незаконності оспорюваного рішення, яке ухвалене із перевищенням повноважень, оскільки компетенція Виконавчого комітету Голопристанської міської ради не поширюється на зміну правового статусу державного майна, а тому наявні підстави для його скасування, і, як наслідок, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, виданого на його виконання. Посилаючись на поважність причин пропуску позовної давності у цій справі, прокурор просить суд захистити порушене право держави на майно.

Відповідач-1 зауважив про сплив строків позовної давності на звернення до суду із цим позовом, посилаючись на оприлюднення оспорюваного рішення на офіційному сайті Голопристанської міської ради.

Відповідач-2 заперечуючи проти позову повідомив, що зміна форми власності цілісного майнового комплексу «Голопристанський елеватор» з державної у приватну відбулась при перетворенні Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2011р. №593 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010р. №764», що відповідає ст. 85 Господарського кодексу України.

Так, згідно з п.4.3 Статуту, ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» є власником майна (у тому числі коштів, матеріальних та нематеріальних активів) переданого його засновником та акціонерами як вклади до статутного капіталу, або в інший не заборонений чинним законодавством спосіб, в тому числі є власником цілісного майнового комплексу філії ПАТ «ДПЗКУ» «Голопристанський елеватор».

Відповідач-2 зазначає, що в Єдиному реєстрі об'єктів державної власності щодо ПАТ «ДПЗКУ» зареєстровані лише права власності держави на корпоративні права - 100%. Отже, ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», як публічне акціонерне товариство, володіє майном переданим йому як вклад до статутного капіталу на праві приватної власності, оскільки держава втратила право власності на передане до статутного капіталу ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» майно, обмінявши його на 100% акцій (корпоративні права) товариства.

Тому Відповідач-2 вважає, що ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», здійснюючи заходи з оформлення права приватної власності на нерухоме майно, передане до його статутного капіталу, не порушило інтереси держави, а реалізувало своє право на отримання правовстановлюючих документів на це майно, в обмін на яке держава стала акціонером ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та набула весь обсяг прав з управління юридичною особою.

Відповідачем-2 до суду подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, в якій він зазначає про трирічний строк позовної давності у цьому спорі, що розраховується від дати ухвалення оспорюваного рішення 28.12.2011 р. та видачі свідоцтва 07.02.2012 р. Прокурор звернувся з позовною заявою 18.06.2018 р., тобто після спливу строку позовної давності.

Також, Відповідач-2, пославшись на докази, наголосив на тому, що Позивачі були обізнані про те, що цілісний майновий комплекс філії ПАТ «ДПЗКУ» «Голопристанський елеватор» оформлений на праві приватної власності за ними.

Позивачі, заперечуючи проти обізнаності про існування оспорюваного рішення та оформлення ПАТ «ДПЗКУ» права приватної власності на цілісний майновий комплекс філії «Голопристанський елеватор», а також спливу строків позовної давності у цьому спорі, зазначили, що про порушення державних інтересів за викладених обставин дізнались із запиту прокурора 16.03.2018 р. №2897/0/2-18 та копії позову.

В судовому засіданні 08.11.2018 р. судом залишено без розгляду клопотання Відповідача-2 про приєднання до матеріалів справи доказів, оскільки не визнано поважними причини, які перешкоджали їх наданню в підготовчому провадженні. Також, в судовому засіданні 08.11.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про дату підготовки повного судового рішення, роз'яснено процедуру оскарження рішення.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення учасників справи присутніх в судових засіданнях, суд

в с т а н о в и в:

11.08.2010р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №764 від «Про заходи з утворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», якою постановлено ліквідувати Дочірнє підприємство ДАК «Хліб України» та утворити Державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Відповідно до п.5 постанови №764 від 11.08.2010р. статутний капітал підприємства формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств компанії ДАК «Хліб України», що ліквідуються.

Згідно Переліку дочірніх підприємств Державної акціонерної компанії «Хліб України», які припиняються шляхом ліквідації, який є додатком до постанови№764 від 11.08.2010р., зокрема, припиняється шляхом ліквідації Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Голопристанський елеватор».

На виконання пункту 3 Постанови №764 від 11.08.2010р., згідно акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу №46 від 30.03.2011р. Комісія з ліквідації Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Голопристанський елеватор» передала, а Державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» прийняло цілісний майновий комплекс (т.1 а.с. 24-32).

Постановою Кабінету Міністрів України №593 від 06.06.2011р. внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №764 від 11.08.2010р. - перетворено Державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у державне публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України». При цьому зазначено, що повноваження з управління корпоративними правами ПАТ «ДПЗКУ» здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №593 від 06.06.2011р. 100 відсотків акцій державного публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України; - державне публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо.

Цією ж постановою доручено Міністерству аграрної політики та продовольства здійснити у встановленому порядку заходи, пов'язані з перетворенням державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

На виконання постанови Кабінету Міністрів України №593 від 06.06.2011р. Міністерством аграрної політики та продовольства України був виданий наказ №325 від 07.07.2011р. «Про реорганізацію шляхом перетворення Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», яким реорганізовано ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» шляхом його перетворення у Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Статутний капітал товариства формується на базі майна державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (п.4 Наказу №325 від 07.07.2011р.).

Відповідно до акту оцінки майна Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від 26.09.2011р., статутний капітал Публічного акціонерного товариства станом на липень 2011 року складає 867717 000,00 грн.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №634 від 17.11.2011р. «Про деякі питання діяльності Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»:

- створено Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» шляхом перетворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та затверджено його Статут;

- здійснено емісію акцій ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на весь розмір його статутного капіталу 867717000грн.; випущено 8677170 простих іменних акцій у бездокументарній формі номінальною вартістю 100,00 грн. кожна;

- створено філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» згідно з додатком.

Згідно переліку філій ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», що створюються, який є додатком до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №634 від 17.11.2011р., створено філію Голопристанський елеватор.

На підставі акту приймання-передачі майна, майнових прав та обов'язків від 18.11.2011р. ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» передало, а ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» прийняло станом на 18.11.2011р. майновий комплекс відповідно до додатків (т. 1 а.с. 158 - 167).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 1.6, 4.4, 5.1, 6.6, 7.1 статуту Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" останнє створено шляхом перетворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 №593 "Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 №764" та наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2011 №325 "Про реорганізацію шляхом перетворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України". Засновником товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження з управління корпоративними правами Товариства відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №593 від 06.06.2011 Про внесення зміни до постанови Кабінету міністрів України від 11.08.2010 №764 здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України. Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державного підприємства Державна продовольчо-зернова корпорація України. Товариство має право володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, цьому статуту та меті діяльності Товариства, зокрема з продажу, безоплатної передачі, дарування, пожертви, обміну, передачі в лізинг, оренду, позику чи заставу засобів виробництва, майна, матеріальних цінностей або майнових прав, використання та відчуження їх в інший спосіб юридичним та фізичним особам, списувати його з балансу та здійснювати інші дії, що не суперечать чинному законодавству України та цьому статуту. Статутний капітал товариства становить 867717000 грн. та формується за рахунок вартості майна, переданого йому засновником. До прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України 100% акцій товариства, які випускаються на величину його статутного капіталу, є власністю держави. Акціонерами Товариства є, зокрема, держава в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України - до прийняття в установленому порядку рішення про приватизацію акцій Товариства та в особі Фонду державного майна України - після передачі йому акцій Товариства, визначених для продажу згідно з прийнятим у встановленому порядку рішення про їх приватизацію.

25.11.2011р. Філія ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор» звернулася до Голопристанського міського голови з клопотанням вих. №07/01 видати свідоцтво на право власності на будівлі та споруди філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор», розташовані за адресою: 75600, м. Гола Пристань, вул. Елеваторна 1 (т.1, а.с.34-39).

28.12.2011р. Виконавчим комітетом Голопристанської міської ради прийнято рішення №170 «Про оформлення права власності та видачу ПАТ «ДПЗКУ» свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна - будівлі і споруди філії ПАТ «ДПЗКУ» «Голопристанський елеватор» по вул. Елеваторній 1 в м. Голій Пристані (т.1, а.с.33).

На підставі рішення №170 від 28.12.2011р., Виконавчим комітетом Голопристанської міської ради 07.02.2012р. було видано Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» свідоцтво серії САЕ №163195 від 07.02.2012р. про право приватної власності на будівлі та споруди філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор», Херсонська обл., Голопристанський район, м. Гола Пристань, вулиця Елеваторна, будинок 1 (т.1, а.с.91).

Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 07.02.2012р. прийняте рішення про державну реєстрацію прав ПАТ «ДПЗКУ» на вищезазначений об'єкт нерухомого майна та сформовано витяг №33101669 (т.1, а.с.90).

Звернення до суду прокурора із цим позовом обумовлено тим, що оспорюванні рішення та свідоцтво підлягають визнанню незаконним та недійсними (відповідно), оскільки Виконавчим комітетом Голопристанської міської ради за відсутності рішення власника про зміну правового режиму майна ПАТ «ДПЗКУ» з державної на приватну власність, при наявності заборони на приватизацію майна Голопристанського елеватору прийнято рішення №170 від 28.12.2011р., яким протиправно змінено форму власності державного нерухомого майна та порушено інтереси держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та продовольства України. Отже, рішення Виконавчого комітету Голопристанської міської ради №170 від 28.12.2011р. та видане на його виконання свідоцтво серії САЕ №163195 від 07.02.2012р. про право приватної власності на будівлі та споруди філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор» підлягають скасуванню.

Згідно із ч.1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.73 ГК України державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління. Орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління. Найменування державного унітарного підприємства повинно містити слова "державне підприємство".

Частиною 1 ст.136 ГК України визначено, що право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно із ч.7 ст. 74 ГК України у редакції, що була чинною на час реорганізації ДП «ДПЗКУ», державне унітарне комерційне підприємство може бути перетворено у випадках та порядку, передбачених законом, у корпоратизоване підприємство (державне акціонерне товариство). Особливості діяльності корпоратизованих підприємств визначаються цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.145 ГК України зміна правового режиму майна суб'єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом.

Діяльність державних акціонерних товариств та державних холдингових компаній, єдиним засновником та акціонером яких є держава в особі уповноважених державних органів, регулюється Законом України «Про акціонерні товариства», з урахуванням особливостей, передбачених спеціальними законами (ст.1 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Основи управління об'єктами державної власності визначає Закон України «Про управління об'єктами державної власності», відповідно до статті 1 якого управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» Кабінет Міністрів України є суб'єктом управління, що визначає об'єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об'єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб'єктам управління, визначеним цим Законом. Здійснюючи управління об'єктами державної власності, Кабінет Міністрів України: визначає органи виконавчої влади та державні колегіальні органи, які здійснюють функції з управління об'єктами державної власності; встановлює порядок передачі об'єктів державної власності суб'єктам управління, визначеним цим Законом; визначає умови створення та діяльності господарських структур; приймає рішення про створення, реорганізацію та ліквідацію господарських структур і визначає уповноважені органи управління, які здійснюють контроль за їх діяльністю; виконує відповідно до законів інші функції щодо об'єктів державної власності.

Згідно із ч.ч.1,2,5 ст.141 ГК України до державного майна у сфері господарювання належать цілісні майнові комплекси державних підприємств або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємств, акції (частки, паї) держави у майні суб'єктів господарювання різних форм власності, а також майно, закріплене за державними установами і організаціями з метою здійснення необхідної господарської діяльності, та майно, передане в безоплатне користування самоврядним установам і організаціям або в оренду для використання його у господарській діяльності. Держава через уповноважені органи державної влади здійснює права власника також щодо об'єктів права власності Українського народу, зазначених у частині першій статті 148 цього Кодексу. Управління об'єктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади. У випадках, передбачених законом, управління державним майном здійснюють також інші суб'єкти. Види майна, що може перебувати виключно у державній власності, відчуження якого недержавним суб'єктам господарювання не допускається, а також додаткові обмеження щодо розпорядження окремими видами майна, яке належить до основних фондів державних підприємств, установ і організацій, визначаються законом.

Отже, суд зазначає, що держава в особі Кабінету Міністрів України здійснила заходи щодо зміни організаційно-правової форми ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» і визначила розмір статутного капіталу останнього, проте майно, на суму вартості якого сформовано статутний капітал, у тому числі будівлі та споруди філії ПАТ «ДПЗКУ» «Голопристанський елеватор», ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у власність не передавались. Доказів зворотнього Відповідачем-2 суду не надано. Тому, у філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор» були відсутні законні підстави для звернення до Голопристанського міського голови із клопотанням про видачу свідоцтва про право власності ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на об'єкт нерухомого майна.

Згідно із ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно із ч.3 ст.326 ЦК України управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», Кабінет Міністрів України є суб'єктом управління, що визначає об'єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об'єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб'єктам управління, визначеним цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2011р. №593 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010р. №764» визначено, що повноваження з управління корпоративними правами ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України.

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

На момент прийняття Виконавчим комітетом Голопристанської міської ради рішення №170 від 28.12.2011 р. порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювався Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 (далі - Положення).

Відповідно до пунктів 1.4, 2.1 Положення обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування. Для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав.

Відповідно до пункту 8.1 Положення, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно: а) органами місцевого самоврядування: фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам; членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески; юридичним особам у разі внесення до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) об'єктів нерухомого майна їх засновниками (учасниками); фізичним особам та юридичним особам, які в разі припинення (ліквідації чи реорганізації) юридичної особи отримали у власність у встановленому законодавством порядку нерухоме майно юридичної особи, що припиняється; фізичним особам та юридичним особам, що вийшли зі складу засновників (учасників) юридичної особи за рішенням учасників або органу, уповноваженого на це установчими документами, і отримали у власність об'єкт нерухомого майна, переданий їм; інвесторам, які у результаті інвестиційної діяльності отримали у власність об'єкт нерухомого майна або його частину на підставі документів, установлених законодавством, що підтверджують набуття у власність закріпленого за інвестором об'єкта інвестування; реабілітованим громадянам, яким повернуто у власність належні їм об'єкти нерухомого майна, за умови надання рішення комісії з реабілітації про повернення цього майна; фізичним та юридичним особам у разі виділення окремого об'єкта нерухомого майна зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше об'єктів (будинків, будівель або споруд), окрім випадків, коли такі об'єкти є приналежністю головної речі, складовою частиною речі або утворюють з іншими об'єктами складну річ; фізичним та юридичним особам у разі об'єднання двох або більше суміжних об'єктів нерухомого майна; фізичним та юридичним особам на об'єкти нерухомого майна, які в установленому порядку переведені з житлових у нежитлові і навпаки, за умови надання рішення відповідного органу; фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують право власності на об'єкти нерухомого майна та не віднесені до правовстановлювальних документів, передбачених у додатку 2 до Положення; б) органами приватизації: наймачам житлових приміщень, які приватизували їх відповідно до Законів України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків"; в) Державним управлінням справами: суб'єктам, що беруть участь разом з Державним управлінням справами в будівництві нового житла, на їх частку (житлові та нежитлові об'єкти).

До заяви про оформлення права власності на нерухоме майно додаються матеріали технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, а також інші документи, визначені Положенням. Підготовку документів для видачі свідоцтва про право власності за дорученням органів місцевого самоврядування та інших органів відповідно до законодавства можуть проводити БТІ (пункти 8.2, 8.3 Тимчасового положення).

При прийнятті рішення №170 від 28.12.2011 р. про оформлення права власності ПАТ «ДПЗКУ» на об'єкт нерухомого майна будівлі та споруди «Голопристанського елеватора» Виконавчий комітет Голопристанської міської ради керувався ЦК України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно та розглянув подані документи.

Разом з цим, за актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу від 30.03.2011р. ДП «ДПЗКУ» прийняло від Дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» «Голопристанський елеватор» цілісний майновий комплекс. Однак, зазначений акт не містить інформації щодо передачі цього об'єкту у власність Державному підприємству «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Докази про передачу державою в особі Кабінету міністрів України, як засновника, цього нерухомого майна у власність новоствореному ПАТ, суду не надані.

В оскаржуваному рішенні Виконавчого комітету Голопристанської міської ради №170 від 28.12.2011р. відсутнє посилання на документ, який підтверджує внесення об'єкту нерухомого майна у статутний фонд ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», що відповідно до п.п. «а» п. 8.1 Положення №7/5 мало стати підставою для оформлення права власності з видачею свідоцтва виконкомом як органом місцевого самоврядування. У листі від 25.11.2011 р. №07/01, в якому викладено звернення до міського голови про видачу свідоцтва на право власності на будівлі та споруди філії ПАТ «ДПЗКУ» «Голопристанський елеватор» відсутній перелік додатків. Отже, Відповідачем-1 не підтверджено, що при ухваленні оспорюваного рішення було надано документи, які свідчать про внесення об'єкту нерухомого майна до статутного фонду ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Таким чином, у Відповідача-1 були відсутні законні підстави для прийняття рішення №170 від 28.12.2011 р. в частині оформлення права власності ПАТ «ДПЗКУ» на об'єкт нерухомого майна будівлі та споруди філії ПАТ «ДПЗКУ» «Голопристанський елеватор».

Частиною 1 ст. 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Філія ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор» не мала законних підстав для звернення до Голопристанського міського голови із листом про видачу правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомого майна - будівлі та споруди філії ПАТ «ДПЗКУ» «Голопристанський елеватор», розташовані за адресою Херсонська обл., Голопристанський район, м. Гола Пристань, вулиця Елеваторна, будинок 1.

Також, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 86, ч.ч. 2, 3, 4 ст. 145 ГК України цілісний майновий комплекс колишнього ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України», до складу якого входить і спірне нерухоме майно Голопристанського елеватору, не міг бути відчужений чи корпоратизований на користь суб'єкта права приватної власності без попереднього виключення цього майна із законодавчого переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації. Спірне майно надавалося ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» для здійснення статутної діяльності, а не у власність, і до завершення процедури приватизації в установленому законодавством порядку це майно залишається об'єктом права державної власності.

За змістом статей 4, 5 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" та статті 2 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" повноваження щодо управління об'єктами державної власності здійснює Кабінет Міністрів України. Отже, власником об'єкту нерухомого майна - будівель і споруд, розташованих за адресою Херсонська обл., Голопристанський район, м. Гола Пристань, вулиця Елеваторна, будинок 1, є держава Україна в особі Кабінету Міністрів України.

Таким чином, оскільки рішення №170, ухвалене 28.12.2011р. Виконавчим комітетом Голопристанської міської ради «Про оформлення права власності та видачу Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна - будівлі і споруди філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор» по вул. Елеваторній, 1 в м. Голій Пристані» прийнято з перевищенням повноважень та за відсутності рішення власника (держави Україна) про зміну правового статусу державного майна, воно є незаконним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САЕ № 163195 від 07.02.2012 про право приватної власності на будівлі і споруди філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор», вартістю 14195890,00 грн., виданого Виконавчим комітетом Голопристанської міської ради, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.15, ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відновленням становища, яке існувало до порушення, в обставинах конкретного спору може вважатись і визнання недійсними свідоцтв про право власності, позаяк такі свідоцтва посвідчують право власності і невизнання їх недійсними істотно утруднює, навіть унеможливлює захист порушених прав особи, яка звернулась до суду з відповідним позовом, адже їх чинність як правовстановлюючих документів залишає відносини зацікавлених осіб у стані правової невизначеності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності є правовстановлюючим документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація права власності.

Оскільки позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Голопристанської міської ради від 28.12.2011 № 170 «Про оформлення права власності та видачу Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна - будівлі і споруди філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор» по вул. Елеваторній, 1 в м. Голій Пристані» визнано судом обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, то правомірним є і визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САЕ № 163195 від 07.02.2012 про право приватної власності на будівлі і споруди філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор», вартістю 14195890,00 грн., виданого Виконавчим комітетом Голопристанської міської ради на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування.

Щодо вирішення заяви ПАТ «ДПЗКУ» про застосування наслідків спливу позовної давності у цій справі, суд зазначає таке.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред'явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).

Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Тому, якщо в передбачених законом випадках з позовом до суду звернувся прокурор в інтересах відповідного органу (підприємства), то позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатись саме позивач, а не прокурор.

На такі позови поширюються положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Закон пов'язує початок перебігу позовної давності не з моментом поінформованості про вчинення певної дії чи прийняття рішення, а з часом, коли стало відомо про порушення закону та у зв'язку з цим прав і охоронюваних законом інтересів.

Наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 червня 2018 року у справі № 372/1387/13-ц, провадження № 14-147цс18.

Суд зазначає, що тягар доказування пропуску строку позовної давності відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України покладається на особу, яка заявила про застосування позовної давності.

На підтвердження обізнаності Позивачів про те, що цілісний майновий комплекс філії ПАТ «ДПЗКУ» «Голопристанський елеватор» оформлений на праві приватної власності за ПАТ «ДПЗКУ», Відповідачем-2 суду надано такі документи (т.1 а.с. 179-256).

По-перше, довідку від 17.09.2012р. №24/321 за наслідками перевірки окремих питань діяльності ПАТ «ДПЗКУ» за 1-е півріччя 2012 р., проведеної на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.08.2012р. №501, в якій встановлено, що станом на 20.08.2012р. виготовлені технічні паспорти та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно філій, власником якого є товариство, у тому числі і філії ПАТ «ДПЗКУ» Голопристанський елеватор.

По-друге, лист №130-2-802/2-15/2032 від 28.03.2012 р., надісланий на адресу Позивача-2 Міністерства аграрної політики та продовольства України, яким повідомлено про реєстрацію права власності на майно, внесене до статутного капіталу Товариства, та отримання свідоцтва про право приватної власності на об'єкти, зокрема, і філії «Голопристанський елеватор».

По-третє, листи від 13.06.2013 р. №130-2-116/1-9/2156, від 26.09.2013 р. №130-10-252/1-9/3908, від 14.03.2014 р. №130-2-49/1-9/741, якими повідомлено про те, що на балансі Товариства не обліковуються об'єкти державного нерухомого майна та об'єкти, які можуть бути передані в оренду.

По-четверте, загальну довідку №07-21/74 від 21.07.2014 р. перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності (фінансово-майновий стан, залишки товарно-матеріальних цінностей) ПАТ «ДПЗКУ, проведену на виконання доручення Прем'єр міністра України від 10.04.2014р. №13021/0/1-14. В довідці зазначено, що перевіркою наявності документів, які посвідчують право власності на нерухоме майно, яке увійшло до статутного капіталу ПАТ «ДПЗКУ» встановлено, що згідно зі свідоцтвами про право власності на нерухоме майно, які видані місцевими органами виконавчої влади за місцем його фактичного розташування, та витягом з реєстру права на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником майна за місцем розташування 34-х філій корпорації є ПАТ «ДПЗКУ».

По-п'яте, аналітично-статистичний збірник за результатами діяльності Державної фінансової інспекції України та її територіальних органів за січень-вересень 2013 року, в параграфі 2.1. «Про результати ревізій у системі Міністерства аграрної політики та продовольства України» розділу ІІ «Результати контролю в окремих сферах економіки чи з окремих питань фінансово-господарської діяльності» якого зазначено про реєстрацію ПАТ «ДПЗКУ» права приватної власності на майно передане до статутного капіталу ПАТ «ДПЗКУ».

Так, наданими доказами підтверджено інформування Позивачів про вчинення дій щодо реєстрації права приватної власності та отримання правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна філій ПАТ «ДПЗКУ». Проте, жоден із цих документів не містить повідомлення про те, що реєстрація права приватної власності та отримання правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна філій ПАТ «ДПЗКУ», в тому числі і «Голопристанський елеватор», порушує законодавчі приписи та, як наслідок, права і охоронювані інтереси держави в особі уповноважених органів (Позивачів).

Отже, Відповідачем-2 не надано суду доказів на підтвердження обізнаності Позивачів - Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та продовольства України про порушення інтересів держави у зв'язку з оформленням ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» права приватної власності на спірне майно до одержання відповідних повідомлень від прокуратури Херсонської області №05/2-224 вих.18, №05/2-225 вих.18 від 02.03.2018р. Зазначені обставини підтверджені і листами Секретаріату Кабінету Міністрів України №2897/0/2-18 від 16.03.2018 р. та Міністерства аграрної політики та продовольства України №37-27-15/9540 від 20.03.2018 р.

З тих самих мотивів судом відхиляються і посилання Відповідача-1 про сплив строку позовної давності, викладені у клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки докази надання прокуратурі протоколів засідань виконкому міської ради не підтверджують обізнаності саме Позивачів - Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та продовольства України про порушення інтересів держави у зв'язку з оформленням ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» права приватної власності на спірне майно.

Також, початок перебігу позовної давності за цим позовом пов'язується не з моментом оприлюднення оспорюваного рішення на офіційному сайті органу місцевого самоврядування на підставі п.11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. ст. 3, 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а з часом, коли стало відомо про порушення закону та у зв'язку з цим прав і охоронюваних законом інтересів держави. Крім того, оспорюване рішення не містить посилань (з конкретизацією) на документи, які були розглянуті виконкомом Голопристанської міської ради при його ухваленні.

Таким чином, позовна давність за цим позовом обліковується саме з дати надання відповіді Кабінетом Міністрів України - 16.03.2018 р. (Міністерством аграрної політики та продовольства України відповідь надано пізніше - 20.03.2018 р.), на повідомлення прокуратури Херсонської області, оскільки в останньому вперше запитувалась від Кабінету міністрів України інформація про оскарження рішення Виконавчого комітету Голопристанської міської ради №170 від 28.12.2011 р. та оформленого свідоцтва серії САЕ № 163195 від 07.02.2012 про право приватної власності на будівлі і споруди філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор» і повернення нерухомого майна до державної власності. Саме із зазначеної дати Кабінету Міністрів України стало відомо про порушення інтересів держави, внаслідок прийняття оспорюваного рішення та видачі свідоцтва.

Враховуючи викладене, позов заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України до Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області, Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про визнання незаконним і скасування рішення Виконавчого комітету Голопристанської міської ради №170 від 28.12.2011 р. та визнання недійсним і скасування свідоцтва про право приватної власності серії САЕ № 163195 від 07.02.2012 заявлений в межах трирічного строку без пропуску строків позовної давності, а тому заява Відповідача-2 про застосування наслідків спливу строків позовної давності залишається судом без задоволення. Разом з цим, суд зазначає і про відсутність підстав для оцінки поважності причин пропуску строків позовної давності за клопотанням прокурора та Позивача-1.

Таким чином, позовні вимоги Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Голопристанської міської ради від 28.12.2011 № 170 «Про оформлення права власності та видачу Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна - будівлі і споруди філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор» по вул. Елеваторній, 1 в м. Голій Пристані», визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САЕ № 163195 від 07.02.2012 р. є законними, обґрунтованими і задовольняються судом у повному обсязі.

В зв'язку із задоволенням позову, на підставі ст.. 129 ГПК України, судовий збір, сплачений прокурором при зверненні до суду із цим позовом, покладається на Відповідачів у рівних частинах.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України - задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Голопристанської міської ради від 28.12.2011 № 170 «Про оформлення права власності та видачу Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна - будівлі і споруди філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор» по вул. Елеваторній, 1 в м. Голій Пристані».

3. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ № 163195 від 07.02.2012 про право приватної власності на будівлі і споруди філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Голопристанський елеватор», вартістю 14195890,00 грн., видане Виконавчим комітетом Голопристанської міської ради.

4.Стягнути з Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області (місцезнаходження: 75600, Херсонська обл., м. Гола Пристань, вул. 1 Травня, 14, ідентифікаційний код: 04059929) на користь Прокуратури Херсонської області) (73000 м. Херсон, вул. Михайлівська, буд. 33; ідентифікаційний номер 04851120) судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ідентифікаційний код: 37243279) на користь Прокуратури Херсонської області (73000 м. Херсон, вул. Михайлівська, буд. 33; ідентифікаційний номер 04851120) судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

6. Після набрання судовим рішення законної сили видати наказ по справі про стягнення судового збору.

7. Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 19.11.2018 року

Суддя Т.А. Остапенко