РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.11.2018 р.Справа № 910/8900/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"БАХМАЧГАЗБУДСЕРВІС"

до Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального

господарства Київської обласної державної адміністрації

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Департамент фінансів Київської обласної

державної адміністрації

про стягнення 1 382 990,71 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БАХМАЧГАЗБУДСЕРВІС" (надалі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації (надалі - відповідач) про стягнення 1 382 990,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю заборгованості відповідача по оплаті виконаних позивачем робіт за Договором №127-16 від 26.08.2016 р.

Ухвалою суду від 16.07.2018 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БАХМАЧГАЗБУДСЕРВІС" залишено без руху, зобов'язано позивача у дев'ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви.

30.07.2018 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 06.08.2018 р. відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 05.09.2018 р.

13.08.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечує з підстав того, що прострочення платежів виникло не з його вини.

03.09.2018 р. від позивача надійшла заява про залучення до участі у справі третьої особи.

04.09.2018 р. від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою від 05.09.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, залучено до участі у справі Департамент фінансів Київської обласної державної адміністрації у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача; підготовче засідання відкладено на 10.10.2018 р.

27.09.2018 р. від третьої особи надійшли пояснення по справі.

03.10.2018 р. від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 10.10.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.11.2018 р.

У судовому засіданні 07.11.2018 р. представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, проте у поясненнях від 27.09.2018 р. міститься клопотання про розгляд справи без участі представників третьої особи.

У судовому засіданні 07.11.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

29.08.2016 р. між Департаментом регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" (Підрядник) укладено Договір №127-16 будівельного підряду щодо об'єкту будівництва "Капітальний ремонт (утеплення фасадів з облаштуванням відмостки) Броварської спеціалізованої школи І-Ш ступенів №7 Броварської міської ради Київської області (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Підрядник зобов'язується своїми силами і засобами та на свій ризик, в межах Договірної ціни, що наведена в розділі III Договору, виконати роботи з капітального ремонту (утеплення фасадів з облаштуванням відмостки) Броварської спеціалізованої школи І-ІІ1 ступенів №7 Броварської міської ради Київської області (надалі - Об'єкт) за завданням Замовника та у встановлений строк здати виконання робіт Замовнику, а Замовник зобов'язується надати Підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), передати дозвільну документацію. Прийняти від Підрядника закінчені роботи (об'єкт будівництва) та оплатити їх.

Згідно з п. 2.1. Договору, строки виконання робіт - до 31.12.2017, якщо інше не встановлено календарним графіком виконання робіт (додаток № 2, який є невід'ємною частиною цього Договору), в якому зазначаються дати початку та закінчення всіх видів робіт, передбачених даним Договором. Календарний графік виконання робіт складає Підрядник та передає їх Замовнику до початку виконання робіт.

За умовами п. п. 3.1. - 3.6. Договору, ціна цього Договору становить 4 657 167,91 грн. (чотири мільйони шістсот п'ятдесят сім тисяч сто шістдесят сім грн. 91 коп.) у тому числі ПДВ 776 194,65 грн. (сімсот сімдесят шість тисяч сто дев'яносто чотири грн. 65 коп.) (Додаток № 1 до цього Договору). Ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін. Ціна цього Договору є динамічною. Вартість будівництва визначається з урахуванням ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013, проектно-кошторисної документації, документації з проведення конкурсних торгів, пропозиції учасника процедури закупівлі та вимог чинного законодавства. Підрядник не може вимагати уточнення ціни Договору у зв'язку із зростанням цін на ресурси, що використовуються для виконання робіт. Уточнення договірної ціни відбувається відповідно до умов Договору за взаємною згодою Сторін з урахуванням вимог ДСТУ Б Д.1Л-1:2013.

Розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати Замовником по факту виконаних робіт, при умові надходження коштів з джерел фінансування наданий Об'єкт. Замовник відповідно до абзацу 2 п.19 Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. №1764, може перераховувати Підряднику аванс в розмірі 30% вартості річного обсягу робіт. Підрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються Замовнику (п. п. 4.1., 4.2. Договору).

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що поточні та остаточний розрахунки за виконані роботи Замовник здійснює лише при умові надходження коштів з джерел фінансування, на підставі актів форми КБ-2в, КБ-3, підписаних уповноваженими представниками Сторін. Акти виконаних робіт готує Підрядник і передає їх для підписання Замовнику у строк не пізніше 25-го числа звітного місяця в / паперовому вигляді та на електронному носії (в програмному комплексі їх складання - АВК тощо).

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Кодексу визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам правочин є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст.837-864 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 839 ЦК України передбачено, що підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст. 843 Кодексу, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ст. 853 ЦК, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

За правилами ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, останнім було виконано роботи за Договором на загальну суму 1 823 518,66 грн. Від відповідача жодних заперечень щодо кількості, вартості, обсягів виконаних робіт тощо не надійшло.

Водночас, відповідач перерахував позивачу лише 549 436,47 грн. у якості авансу, фактично виконані роботи не оплатив, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1 274 082,19 грн.

Відповідач, заперечуючи про позову, зазначає, що невиконання зобов'язань по оплаті виконаних робіт виникла у зв'язку з ненадходженням грошових коштів з джерел фінансування.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписам статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно зі ст. 229 цього ж Кодексу, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Таким чином, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання. Аналогічні правові позиції викладені у постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 р. № 15/5027/715/2011, постанові Верховного суду України від 15.05.2012 р. № 11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору по оплаті виконаних робіт, позивач просить суд стягнути з відповідача 8 063,37 грн. 3% річних та 2 740,82 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши наданих позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив його правильність і арифметичну вірність, у зв'язку з чим погоджується з доводами позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача 8 063,37 грн. 3% річних та 2 740,82 грн. інфляційних втрат.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення оплати виконаних робіт, у розмірі 98 104,33 грн., на підставі ст. 231 Господарського кодексу України.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 231 Господарського кодексу встановлено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов'язань, зазначених у частині другій цієї статті. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов'язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов'язань, визначається відповідним суб'єктом господарювання - господарською організацією.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Судом встановлено, що умовами укладеного сторонами Договору не передбачено відповідальності відповідача, як замовника, у вигляді сплати пені.

Водночас, суд зазначає про неможливість застосування до даних правовідносин положень ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, оскільки п. 15.6. Договору сторони погодили, що Замовник не несе відповідальності за ненадходження коштів з джерел фінансування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача суми нарахованої пені.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 274 082,19 грн. заборгованості, 8 063,37 грн. 3 % річних, 2 740,82 грн. інфляційних втрат доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства України; і не спростовані належним чином і у встановленому законом відповідачем, а відтак, заявлені вимоги підлягають задоволенню. У задоволенні вимог про стягнення 98 104,33 грн. пені належить відмовити у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 11 100,00 грн.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 129 Кодексу, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (Клієнт) та Адвокатським бюро "Адвокатський кабінет Дмитра Макучкіна" (Адвокатське бюро) було укладено договір №2628 від 14.03.2017 р. про надання правової допомоги.

Додатковою угодою №1 від 14.03.2017 р. сторони домовились, що загальний розмір гонорару надання правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "БАХМАЧГАЗБУДСЕРВІС" у справі щодо стягнення з Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської області державної адміністрації заборгованості за Договором будівельного підряду № 127-16 щодо об'єкту будівництва "Капітальний ремонт (утеплення фасадів з облаштування відмостки) Броварської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №7 Броварської міської ради Київської області" складає 11100 (одинадцять тисяч сто) гривень 00 коп.

Платіжним дорученням №1172 від 08.02.2018 р. позивач перерахував Адвокатському бюро 11 100,00 грн.

Актом №1 приймання-передачі виконаних робіт від 01.10.2018 р. підтверджується, що Адвокатське бюро надало, а Клієнт прийняв послуги загальною вартістю 11 100,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що позивачем надано належні докази в підтвердження його витрат на оплату послуг адвоката в сумі 11 100,00 грн.

Водночас, з урахуванням часткового задоволення позову, а також обставин даної справи, її складності, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; а також предметом позовних вимог, суд покладає на відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації (04119, м. Київ, вул. Мельникова, 40; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БАХМАЧГАЗБУДСЕРВІС" (16500, Чернігівська обл., м. Бахмач, вул. В. Винниченка, 78; ) 1 274 082 (один мільйон двісті сімдесят чотири тисячі вісімдесят дві) грн. 19 коп. заборгованості, 8 063 (вісім тисяч шістдесят три) грн. 37 коп. 3 % річних, 2 740 (дві тисячі сімсот сорок) грн. 82 коп. інфляційних втрат, 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу та 19 273 (дев'ятнадцять тисяч двісті сімдесят три) грн. 29 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.11.2018 р.

Суддя Н.І. Зеленіна