ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2018 р. Справа№ 910/4105/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Разіної Т.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 15.11.2018.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.»

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 (повний текст складено 20.06.2018)

у справі №910/4105/18 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Будцентр»

про стягнення 103 007,33 грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Будцентр» (далі, відповідач) про стягнення 103 007,33 грн., з яких: 91 983,60 грн. - вартість викраденого майна, 7 363,89 грн. - пеня, 2 880,84 грн. - інфляційне збільшення боргу, 779,00 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправомірну відмову відповідача сплатити збитки, що дорівнюють розміру вартості викраденого майна в розмірі 91 983,60 грн., які були понесені позивачем внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору підряду №34 від 08.09.2017 в частині забезпечення охорони майна підрядника, що також стало підставою для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі №910/4105/18 в задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено за допомогою належних та достатніх доказів настання обов'язку відповідача зі сплати компенсації (вартості) викраденого майна. У задоволенні позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат відмовлено, оскільки останні є похідними від основної вимоги.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Одночасно скаржником було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

За твердженнями позивача, відповідно пункту 5.1.6. Договору підряду №34 відповідач зобов'язувався забезпечити охорону майна позивача, однак 28.10.2017 за адресою, де відповідачем згідно договору виконувались підрядні роботи, було виявлено крадіжку майна на загальну вартість 91 983,60 грн. Таким чином, як зазначає позивач із посиланням на пункт 8.4. Договору підряду, відповідач повинен компенсувати позивачу вартість викраденого майна.

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції безпідставно не були досліджені усі докази, які просив витребувати позивач та які б мали значення для розгляду справи та правильного вирішення спору (акт приймання-передачі, докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0004655).

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 22.08.2018 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Яковлєв М.Л., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.08.2018 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі №910/4105/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі №910/4105/18; встановлено сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; розгляд справи №910/4105/18 призначено на 10.10.2018.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Згідно частини 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу №910/4105/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

09.10.2018 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від відповідача у справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просив суд у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити, оскаржене рішення суду залишити без змін. Відповідач стверджує, що не має можливості надати суду ні оригінал, ні копію акту приймання-передачі майна згідно Договору, оскільки такий акт сторонами не підписувався.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018 справу №910/4105/18 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Разіної Т.І., Скрипки І.М.

Враховуючи вищевикладене, з метою здійснення подальшого розгляду апеляційної скарги визначеним складом суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 прийнято справу до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Разіної Т.І., Скрипки І.М., розгляд справи призначено на 06.11.2018.

У судове засідання 06.11.2018 з'явився представник відповідача.

Представник позивача у судове засідання 06.11.2018 не з'явився, 05.11.2018 подав через канцелярію Північного апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що не може з'явитись у судове засідання за станом здоров'я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 клопотання позивача про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи відкладено на 15.11.2018.

У судове засідання 15.11.2018 з'явились представники сторін.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити, оскаржене рішення суду залишити без змін.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як підтверджується матеріалами справи, 30.12.2016 між відповідачем у справі - ТОВ «ЖОК.» (далі - орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УЛЬМА Опалубка Україна» (далі - орендодавець) було укладено Договір оренди №186/12-16, за умовами якого орендодавець зобов'язується передати, а орендар зобов'язується прийняти у строкове платне користування (оперативну оренду) майно, найменування, перелік та вартість якого з урахуванням індексації визначено у загальних специфікаціях.

На виконання вказаного Договору оренди між відповідачем у справі та Товариством з обмеженою відповідальністю «УЛЬМА Опалубка Україна» було підписано акт прийому-передачі №WZ-12 227/UA від 19.10.2017, за умовами якого відповідач отримав у строкове платне користування стійки 50 C+D.

08.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» (далі - підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житло Будцентр» (далі - замовник) укладено Договір підряду №34 (далі - Договір), за умовами якого підрядник бере на себе зобов'язання якісно і у встановлені строки власними силами, засобами, з власних матеріалів та/або з матеріалів, наданих замовником, виконати роботи з виготовлення монолітних залізобетонних конструкцій (без урахування вартості бетону та монтажної арматури та арматури на стики, послуг бетононасосу, автокрану), а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи і оплатити їх відповідно до умов даного Договору.

За змістом пункту 1.3. Договору об'єкт, на якому виконуються роботи: будівництво житлового будинку за адресою: вул. Сирецько-Садова, 1-3 в м. Києві.

Положенням пункту 5.1.2. Договору встановлено обов'язок замовника надати підряднику доступ на об'єкт та точки тимчасового підключення будівельного майданчика до інженерних мереж в межах будівельного майданчика

Пунктом 5.1.6. Договору сторони погодили, що замовник зобов'язується забезпечити охорону майна підрядника, що знаходиться на будівельному майданчику, якщо таке майно передавалось по акту.

У пункті 8.4. Договору сторони передбачили, що при неналежному виконанні охорони майна підрядника, що знаходиться на будівельному майданчику, замовник повинен компенсувати в повному обсязі пошкоджене, знищене або викрадене майно.

Пунктом 8.2. Договору встановлено, що за несвоєчасне проведення розрахунків з підрядником, замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день затримки.

Згідно до пункту 11.1. Договору він набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань та умов цього Договору.

Вказаний вище Договір було підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками їх юридичних осіб.

Як зазначає позивач, 28.10.2017 за адресою м. Київ, вул. Сирецько-Садова, 1-3, де замовником виконувались роботи за спірним Договором підряду, було виявлено крадіжку майна, а саме: стійок 50 C+D (артикул 0602-200057) в кількості 34 штуки вартістю 91 983,60 грн.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в місті Києві Подільського управління поліції №46/125/53-2018 від 25.01.2018 зазначена вище подія зареєстрована за №48819 від 28.10.2017 та внесена до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004655 від 28.10.2017. По даному факту проводиться досудове розслідування.

17.11.2017 позивач сплатив на рахунок орендодавця викраденого майна - Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛЬМА Опалубка Україна» вартість такого майна у сумі 91 983,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1826 від 17.11.2017.

У подальшому позивач звернувся до відповідача із претензією №14 від 08.02.2018 про стягнення компенсації за викрадене обладнання у розмірі 91 983,60 грн., яке, на думку позивача, не було збережено відповідачем всупереч вимогам Договору підряду.

У відповіді №21-02/18 від 21.02.2018 на претензію позивача про стягнення компенсації за викрадене обладнання відповідач повідомив про безпідставність вимог ТОВ «ЖОК.», оскільки викрадене обладнання не передавалось ТОВ «Житло Будцентр» по акту приймання-передачі для забезпечення його охорони, а отже товариство не є належною відповідальною особою за збереження такого обладнання.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю підстав, на думку позивача, для стягнення з відповідача вартості викраденого обладнання, яке всупереч вимогам Договору підряду неналежно охоронялось відповідачем, як замовником.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ЖОК.» з огляду на наступне.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем у справі Договір є договором підряду, правовідносини за яким підпадають під регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До вказаного виду договору застосовуються положення Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вже було встановлено судом, у пункті 5.1.2. Договору сторони погодили, що замовник зобов'язаний надати підряднику доступ на об'єкт та точки тимчасового підключення будівельного майданчика до інженерних мереж в межах будівельного майданчика.

Відповідно до пункту 5.1.6. Договору сторони погодили, що замовник зобов'язується забезпечити охорону майна підрядника, що знаходиться на будівельному майданчику, якщо таке майно передавалось по акту.

У пункті 8.4. Договору сторони передбачили, що при неналежному виконанні охорони майна підрядника, що знаходиться на будівельному майданчику, замовник повинен компенсувати в повному обсязі пошкоджене, знищене або викрадене майно.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вірно встановив суд першої інстанції, із аналізу вказаних пунктів Договору в сукупності з вимогами статті 628 Цивільного кодексу України вбачається, що сторонами погоджені такі обов'язкові умови для замовника:

- надати підряднику доступ до будівельного майданчика;

- забезпечити охорону майна підрядника, переданого по акту;

- у разі неналежного забезпечення охорони майна компенсувати вартість викраденого майна.

Отже, компенсація вартості викраденого майна можлива виключно у випадку неналежного виконання замовником умов Договору в частині забезпечення охорони на будівельному майданчику майна підрядника, переданого замовнику згідно акту приймання-передачі.

Акт приймання-передачі майна є документом, який засвідчує факт передачі речі та підписується сторонами в момент такої передачі. У свою чергу, факт підписання сторонами Договору підряду між сторонами не слугує підставою для висновку про наявність підписаного Акту приймання-передачі майна на зберігання та наявності такого акту у відповідача.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який має довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Однак, позивачем не доведено факту підписання сторонами акту приймання-передачі майна.

Доказів на підтвердження того, що позивач звертався до відповідача із вимогами про підписання такого акту, матеріали справи не містять.

Позивачем також не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження звернень до відповідача із проханням про надання другого екземпляру акту до подачі позовної заяви до суду, а також доказів того, що даний акт перебуває у відповідача.

Крім того, у претензії №14 від 08.02.2018 про стягнення компенсації за викрадене майно (том 1, а.с. 43) позивач посилається на пункт 5.1.6. Договору, але не зазначає про акт приймання-передачі майна, яке відповідач за умовами Договору зобов'язувався охороняти, що також свідчить про невідповідність тверджень позивача доказам у справі.

Одночасно з цим, твердження позивача про те, що викрадене майно - стійки 50 C+D у кількості 34 штук - використовувалось ТОВ «ЖОК.» саме на об'єкті по вул. Сирецька-Садова, 1-3 в м. Києві та саме у заявленій кількості не знайшли своїх підтверджень під час розгляду справи, виходячи з наступного.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, Договором оренди №186/12-16 від 30.12.2016, укладеним між ТОВ «ЖОК.» та ТОВ «УЛЬМА Опалубка Україна», та додатками до нього не передбачено, що отримане у платне строкове користування позивачем майно (викрадене в подальшому) використовувалось та/або знаходилось на об'єкті будівельного майданчика за адресою: вул. Сирецька-Садова, 1-3 в м. Києві.

Водночас, згідно довідки Головного управління Національної поліції в місті Києві Подільського управління поліції №46/125/53-2018 від 25.01.2018, крадіжка стійок 50 C+D у кількості 34 штук відбулась за адресою вул. Сирецька-Садова, 1.

Стосовно посилання скаржника на невитребування судом першої інстанції доказів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0004655, колегія суддів зазначає наступне.

По-перше, позивач під час розгляду справи не звертався до суду із клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження.

По-друге, обставини, що склалися навколо викрадення майна, можуть бути встановлені лише в межах розгляду кримінальної справи, порушеної за фактом викрадення цього майна.

Довідка Подільського управління поліції ГУНП в м. Києві, з якої вбачається, що гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звертався із заявою про те, що 28.10.2017 близько 09 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_1, виявив крадіжку майна, а саме стійок 50 C+D в кількості 34 штуки та те, що дана подія внесена до єдиного реєстру досудових розслідувань, а по даному факту проводиться досудове розслідування, не є належним доказом, яким доведено факт крадіжки та перелік викраденого майна позивача. Таким доказом може бути лише вирок суду з кримінальної справи, в якому буде встановлено обставини, предмет викрадення та винних осіб, та який матиме преюдиційне значення для даної справи.

Отже, позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів ані на підтвердження існування підписаного між сторонами згідно Договору акту приймання-передачі викраденого майна, ані будь-яких належних доказів на підтвердження кількості викраденого майна та місця такого викрадення.

З огляду на вказане, відсутні передбачені пунктом 8.4. Договору підстави для сплати позивачем відповідачу компенсації (вартості) викраденого, як зазначає позивач, майна, а відтак і підстави для задоволення позову в цій частині.

Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 7 363,89 грн., 3% річних в розмірі 779,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2 880,84 грн. суд зазначає, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від основної вимоги про стягнення компенсації за викрадене обладнання.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що передбачена пунктом 8.2. Договору відповідальність замовника у вигляді пені стосується саме неналежного виконання обов'язку зі сплати виконаних підрядником робіт, а отже така відповідальність не може бути застосована до відповідача з підстав прострочення сплати компенсації (вартості) викраденого майна.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів зі сторони відповідача.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі №910/4105/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі №910/4105/18 залишити без змін.

Матеріали справи №910/4105/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статтей 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.11.2018.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді Т.І. Разіна

І.М. Скрипка