ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2018 р. Справа № 911/2634/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 22.09.2017 р.);

від відповідача: Нікітін О. С. (договір б/н про захист прав і законних інтересів від 03.07.2018 р.);

від третьої особи-1: не з'явились;

від третьої особи-2: не з'явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_3, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „Княжичі", с. Іванків, Бориспільський район

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) ОСОБА_4, м. Київ;

2) ОСОБА_5, м. Київ;

про визнання недійсним статуту товариства та скасування державної реєстрації статуту товариства

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_3 звернувся в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі" про визнання недійсним статуту ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 29.06.2016 р., оформленого протоколом № 2 від 29.06.2016 р., номер запису про державну реєстрацію статуту товариства № 4006407; скасування державної реєстрації статуту ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 29.06.2016 р., оформленого протоколом № 2 від 29.06.2016 р., номер запису про державну реєстрацію статуту товариства № 4006407.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невідповідністю статуту ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 29.06.2016 р., оформленого протоколом № 2 від 29.06.2016 р., положенням Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України „Про господарські товариства", інших нормативно-правових актів України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.09.2017 р. порушено провадження у справі № 911/2634/17 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі" про визнання недійсним статуту товариства та скасування державної реєстрації статуту товариства і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 27.09.2017 р.

01.09.2017 р. до канцелярії суду від позивача, одночасно із позовною заявою, надійшла заява б/н від 01.09.2017 р. про забезпечення позову, у якій він просив суд вжити заходів до забезпечення позову, а саме накласти арешт на майно ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", а саме на земельну ділянку, що знаходиться на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 1, 2566 га (реєстраційний номер 08); земельну ділянку, що знаходиться на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 39, 5505 га (реєстраційний номер 08), та нерухоме майно згідно з переліком, який наведений у відповідній таблиці, і оголосити заборону їх відчуження.

12.09.2017 р. до канцелярії суду від позивача надійшли доповнення б/н від 12.09.2017 р. до заяви про забезпечення позову із доданими до них документами, що долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.09.2017 р. за наслідками розгляду відповідної заяви позивача вжито заходів до забезпечення позову, а саме накладено арешт на майно, що належить ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", а саме на земельні ділянки та нерухоме майно згідно з переліком та оголошено заборону ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі" відчуження вищевказаного майна.

27.09.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 18.10.2017 р.

18.10.2017 р. у судовому засіданні представник позивача заявив клопотання б/н від 18.10.2017 р. про призначення почеркознавчої експертизи, у якому просив суд призначити у справі судову почеркознавчу експертизу щодо належності підпису позивачу на статуті ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі" в редакції від 29.06.2016 р.

18.10.2017 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 01.11.2017 р.

01.11.2017 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив б/н від 30.10.2017 р. на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

01.11.2017 р. у судовому засіданні представник відповідача надав заперечення б/н від 01.11.2017 р. на клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, у яких він просить суд відмовити позивачу у задоволенні клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

01.11.2017 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 08.11.2017 р.

07.11.2017 р. до канцелярії суду від позивача надійшли доповнення б/н від 07.11.2017 р. до позовної заяви та клопотання б/н від 07.11.2017 р. із доданими до нього документами, що долучені судом до матеріалів справи.

08.11.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 29.11.2017 р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 р. ухвалу господарського суду Київської області від 12.09.2017 р. у справі № 911/2634/17 залишено без змін.

28.11.2017 р. до канцелярії суду від Бориспільської районної державної адміністрації Київської області на відповідний запит суду надійшли матеріали реєстраційної справи щодо відповідача - ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі".

29.11.2017 р. у судовому засіданні представник відповідача надав заяву б/н від 29.11.2017 р. про скасування заходів до забезпечення позову, у якій просив суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Київської області від 12.09.2017 р., що за наслідками розгляду вищевказаної заяви відповідача про скасування заходів до забезпечення позову судом було відмовлено в її задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.11.2017 р. призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, надіслано матеріали справи № 911/2634/17 у розпорядження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, та зупинено провадження у справі № 911/2634/17 до завершення судової почеркознавчої експертизи та отримання господарським судом Київської області відповідного експертного висновку та матеріалів справи № 911/2634/17.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 р. ухвалу господарського суду Київської області від 29.11.2017 р. у справі № 911/2634/17 залишено без змін.

03.07.2018 р. до канцелярії суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли лист № 131/132/18-32/133/18-33 від 21.06.2018 р. із висновком експертів № 131/132/18-32/133/18-33 від 28.04.2017 р. за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та матеріали справи № 911/2634/17.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.07.2018 р. поновлено провадження у справі № 911/2634/17 і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників справи на 18.07.2018 р.

17.07.2018 р. до канцелярії суду від позивача надійшли клопотання б/н б/д про розгляд справи спочатку, призначення підготовчого засідання, у якому він просив суд розгляд справи розпочати заново, призначити підготовче засідання, та додаткові письмові пояснення б/н від 17.07.2018 р. у справі № 911/2634/17, що долучені судом до матеріалів справи.

18.07.2018 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від відповідача надійшли додаткові пояснення № 18/07/18 від 18.07.2018 р., що долучені судом до матеріалів справи, та клопотання № 18/07/18 від 18.07.2018 р. про вжиття зустрічного забезпечення, у якому він просив суд вжити заходи зустрічного забезпечення позову.

18.07.2018 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 25.07.2018 р.

25.07.2018 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача надійшли заперечення б/н від 25.07.2017 р. на клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення, що долучені судом до матеріалів справи, клопотання б/н від 25.07.2018 р. про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача, у якому він просив суд залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача -ОСОБА_4, та клопотання б/н від 25.07.2018 р. про призначення додаткової експертизи, у якому він просив суд призначити у справі додаткову почеркознавчу експертизу з тих самих питань, але у іншому складі експертів.

25.07.2018 р. у судовому засіданні за наслідками розгляду вищевказаних клопотань позивача про розгляд справи спочатку, призначення підготовчого засідання та про призначення додаткової експертизи судом було відмовлено в їх задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю.

Крім того, у судовому засіданні за наслідками розгляду вищевказаного клопотання відповідача про вжиття зустрічного забезпечення судом було відмовлено в його задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю.

25.07.2018 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 29.08.2018 р. Також, даною ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та викликано у судове засідання судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України - Голіяна Маряна Володимировича та Чередниченко Олену Станіславівну для надання роз'яснень щодо наданого ними висновку експертного судово-почеркознавчого дослідження № 131/132/18-32/133/18-33 від 21.06.2018 р. і відповідей на питання учасників справи.

29.08.2018 р. у судовому засіданні судові експерти Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України - Голіян М. В. та Чередниченко О. С. надали пояснення та відповідні відповіді щодо висновку експертів № 131/132/18-32/133/18-33 від 28.04.2017 р. за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи

29.08.2018 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 12.09.2018 р.

12.09.2018 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 03.10.2018 р.

03.10.2018 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представники інших учасників справи у судове засідання не з'явились, хоча про судове засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомили.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_3 станом на 29.06.2016 р. (станом на момент затвердження спірної редакції статуту товариства) був та станом на час розгляду справи є учасником ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", якому належить внесок у статутному капіталі товариства у розмірі 4 500 000 грн, що становить 25, 00 % статутного капіталу товариства, що підтверджується пунктами 1.2., 5.4. статуту ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 20.09.2012 р., оформленим протоколом № 2 від 20.09.2012 р., та зареєстрованого державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 01.11.2012 р., та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з пунктами 1.2., 5.4. статуту ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 20.09.2012 р., оформленим протоколом № 2 від 20.09.2012 р., та зареєстрованого державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 01.11.2012 р., та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань учасниками товариства станом на 29.06.2016 р. також були та станом на час розгляду справи також є:

- - ОСОБА_5, якому належить внесок у статутному капіталі товариства у розмірі 9 000 000 грн, що становить 50, 00 % статутного капіталу товариства;

- - ОСОБА_4, якій належить внесок у статутному капіталі товариства у розмірі 4 500 000 грн, що становить 25, 00 % статутного капіталу товариства.

29.06.2016 р. було проведено загальні збори учасників ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", на яких були присутні учасники товариства - ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і на яких було вирішено, крім іншого, затвердити статут товариства у новій редакції у зв?язку із зміною місцезнаходження, тощо, про що за наслідками проведення вказаних загальних зборів учасників ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі" було складено та підписано протокол № 2 від 29.06.2016 р. загальних зборів учасників ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі".

01.07.2016 р. державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації на підставі поданих відповідачем документів за наслідками прийнятих рішень від 29.06.2016 р. загальних зборів учасників ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", оформлених протоколом № 2 від 29.06.2016 р., було проведено державну реєстрацію статуту у новій редакції ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено відповідний запис про державну реєстрацію № 3004143 від 01.07.2016 р., що підтверджується матеріалами реєстраційної справи щодо ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", наявними у матеріалах справи.

Регулювання корпоративних відносин здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України „Про господарські товариства", іншими нормативно-правовими актами, і безпосередньо установчими документами товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України „Про господарські товариства" (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі установчого договору і статуту, повне і командитне товариство - установчого договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України.

Згідно з ст. 57 Господарського кодексу України установчими документами суб'єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб'єкта господарювання.

2. В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб'єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом.

3. У засновницькому договорі засновники зобов'язуються утворити суб'єкт господарювання, визначають порядок спільної діяльності щодо його утворення, умови передачі йому свого майна, порядок розподілу прибутків і збитків, управління діяльністю суб'єкта господарювання та участі в ньому засновників, порядок вибуття та входження нових засновників, інші умови діяльності суб'єкта господарювання, які передбачені законом, а також порядок його реорганізації та ліквідації відповідно до закону.

4. Статут суб'єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного капіталу та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб'єкта господарювання, а також інші відомості, пов'язані з особливостями організаційної форми суб'єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству.

Положенням визначається господарська компетенція органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи інших суб'єктів у випадках, визначених законом.

5. Статут (положення) затверджується власником майна (засновником) суб'єкта господарювання чи його представниками, органами або іншими суб'єктами відповідно до закону.

Відповідно до ст. 82 Господарського кодексу України установчим документом повного товариства і командитного товариства є засновницький договір. Установчим документом акціонерного товариства, товариства з обмеженою відповідальністю і товариства з додатковою відповідальністю є статут.

2. Установчі документи господарського товариства повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, склад і компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, з яких необхідна одностайність або кваліфікована більшість голосів, інші відомості, передбачені статтею 57 цього Кодексу.

3. Статут акціонерного товариства, крім зазначених у частині другій цієї статті відомостей, повинен містити також відомості про види акцій, що випускаються, їх номінальну вартість, співвідношення акцій різних видів, кількість акцій, що купуються засновниками, наслідки невиконання зобов'язань по викупу акцій.

4. Статут товариства з обмеженою відповідальністю, крім відомостей, зазначених у частині другій цієї статті, повинен містити відомості про розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення ними вкладів.

Статутом може бути встановлено порядок визначення розміру часток учасників залежно від зміни вартості майна, внесеного як вклад, та додаткових внесків учасників.

5. Засновницький договір повного товариства і командитного товариства, крім відомостей, зазначених у частині другій цієї статті, повинні визначати розмір частки кожного з учасників, форму їх участі у справах товариства, розмір, склад і порядок внесення ними вкладів. Стосовно вкладників командитного товариства в засновницькому договорі вказуються тільки сукупний розмір їх часток у майні товариства та розмір, склад і порядок внесення ними вкладів.

6. Найменування господарського товариства повинно містити зазначення виду товариства, для повних товариств і командитних товариств - прізвища (найменування) учасників товариства, які несуть додаткову відповідальність за зобов'язаннями товариства усім своїм майном, а також інші необхідні відомості. Найменування господарського товариства не може вказувати на належність товариства до органів державної влади чи органів місцевого самоврядування.

7. До установчих документів можуть бути включені також відомості щодо інших умов діяльності господарського товариства, які не суперечать закону. Якщо в установчих документах не вказано строк діяльності господарського товариства, воно вважається створеним на невизначений строк.

8. Установчі документи господарського товариства у передбачених законом випадках погоджуються з Антимонопольним комітетом України.

9. Порушення встановлених цією статтею вимог щодо змісту установчих документів господарського товариства є підставою для відмови у його державній реєстрації.

10. Господарське товариство може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом.

Якщо господарське товариство створюється та діє на підставі модельного статуту в рішенні про його створення, яке підписується усіма засновниками, зазначаються відомості про вид товариства, його найменування, місцезнаходження, предмет і цілі діяльності, склад засновників та учасників, розмір статутного (складеного) капіталу, розмір часток кожного з учасників, порядок внесення ними вкладів, а також інформація про провадження діяльності на основі модельного статуту.

Згідно з ч. 2 ст. 87 Цивільного кодексу України установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

Товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою

Відповідно до ст. 88 цього ж кодексу у статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені цим Кодексом або іншим законом.

2. У засновницькому договорі товариства визначаються зобов'язання учасників створити товариство, порядок їх спільної діяльності щодо його створення, умови передання товариству майна учасників, якщо додаткові вимоги щодо змісту засновницького договору не встановлені цим Кодексом або іншим законом.

3. В установчому акті установи вказується її мета, визначаються майно, яке передається установі, необхідне для досягнення цієї мети, структура управління установою. Якщо в установчому акті, який міститься у заповіті, відсутні окремі із зазначених вище положень, їх встановлює орган, що здійснює державну реєстрацію.

установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 143 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут.

Статут товариства з обмеженою відповідальністю крім відомостей, передбачених статтею 88 цього Кодексу, має містити відомості про: розмір статутного капіталу, з визначенням частки кожного учасника; склад та компетенцію органів управління і порядок прийняття ними рішень; розмір і порядок формування резервного фонду; порядок передання (переходу) часток у статутному капіталі.

2. Статут товариства з обмеженою відповідальністю зі всіма наступними змінами зберігається в органі, що здійснив державну реєстрацію товариства, і є відкритим для ознайомлення.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) установчі документи юридичної особи, а також зміни до них, викладаються письмово, прошиваються, пронумеровуються та підписуються засновниками (учасниками) або уповноваженими особами, якщо законом не встановлено інший порядок їх затвердження. У випадках, які передбачені законом, установчі документи повинні бути погоджені з відповідними державними органами.

Внесення змін до установчих документів юридичної особи оформляється окремим додатком або викладенням установчих документів у новій редакції. На титульній сторінці додатка до установчих документів юридичної особи робиться відмітка про те, що зазначені документи є невід'ємною частиною відповідних установчих документів.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 цього ж кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Пунктами 5.1. - 5.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25.02.2016 р. „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" передбачено, що під час вирішення корпоративних спорів про визнання недійсними установчих документів господарські суди повинні виходити з того, що затвердження установчого документа є необхідною дією у процесі створення юридичної особи. Тому під час визначення підстав для визнання установчих документів недійсними господарським судам слід керуватися пунктом 2 частини першої статті 110 ЦК України.

З урахуванням положень цієї норми підставами для прийняття рішення про визнання недійсними установчих документів є порушення закону, які не можуть бути усунуті. Такою підставою може бути відсутність в установчих документах тих відомостей, які згідно із законом повинні обов'язково в них міститися, зокрема, визначені статтями 88, 120, 134, 143, 151, 154 ЦК України, статтями 57, 82 ГК України, статтями 4, 51, 65, 67, 76 Закону України „Про господарські товариства", статтею 13 Закону України „Про акціонерні товариства".

Якщо до прийняття судом рішення про визнання установчих документів недійсними їх було приведено у відповідність до закону, суд не має підстав для прийняття рішення про визнання установчих документів недійсними.

Під час розгляду справ про визнання недійсними установчих документів господарським судам слід виходити з того, що статут є локальним нормативним актом, а не правочином, тому до нього не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину.

У судовому рішенні про визнання недійсними окремих положень установчих документів має бути зазначено, яким саме приписам закону суперечать ці положення та які права позивача ними порушуються або оспорюються.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що згідно з Висновком експертів № 131/132/18-32/133/18-33, складеним 28.04.2017 р. та проведеним Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України: 1. Підпис який містяться у статуті (сторінка № 16) Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „Княжичі", затвердженому рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „Княжичі" від 29.06.2016 р., оформленого протоколом № 2 від 29.06.2016 р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „Княжичі" після (навпроти) слів „Мазурко Максим Олександрович" та підпис у протоколі (на останній сторінці) № 2 від 29.06.2016р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „Княжичі", після (навпроти) слів „Мазурко Максим Олександрович" виконані рукописним способом за допомогою пишучого пристрою - ручки, без попередньої технічної підготовки і технічних засобів; 2. Підпис від імені ОСОБА_3, який міститься в рядку „Мазурко Максим Олександрович" СТАТУТУ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ „БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ „КНЯЖИЧІ", затвердженого Загальними зборами Учасників Товариства Протоколом № 2 „29" червня 2016 року (сторінка № 16), виконаний самим ОСОБА_3; 3. Підпис від імені ОСОБА_3, який міститься в рядку „Мазурко Максим Олександрович" на останньому аркуші ПРОТОКОЛУ № 2 ЗАГАЛЬНИХ ЗБОРІВ УЧАСНИКІВ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ „БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ „КНЯЖИЧІ" від 29.06.2016 р., виконаний самим ОСОБА_3.

Як було зазначено вище і встановлено судом у процесі розгляду справи, спірний статут (у новій редакції) ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", затверджений рішенням загальних зборів учасників товариства від 20.09.2012 р., оформленим протоколом № 2 від 20.09.2012 р., та зареєстрований державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 01.11.2012 р., та сам протокол № 2 від 20.09.2012 р. загальних зборів учасників ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі" від імені учасника товариства ОСОБА_3 підписувались особисто ОСОБА_3, а тому суд дійшов висновку, що за таких обставин, було реальне волевиявлення фізичної особи ОСОБА_3 на підписання статуту (у новій редакції) ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 20.09.2012 р., оформленим протоколом № 2 від 20.09.2012 р., та зареєстрованого державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 01.11.2012 р., та протоколу № 2 від 20.09.2012 р. загальних зборів учасників ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі".

Крім того, дослідивши статут (у новій редакції) ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", затверджений рішенням загальних зборів учасників товариства від 20.09.2012 р., оформленим протоколом № 2 від 20.09.2012 р., та зареєстрований державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 01.11.2012 р., суд дійшов висновку, що його зміст та положення не суперечать положенням Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України „Про господарські товариства" та іншим нормативно-правовим актам в редакціях, що діяли на момент затвердження статуту.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що, як було встановлено судом у процесі розгляду справи, спірний статут (у новій редакції) ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", затверджений рішенням загальних зборів учасників товариства від 20.09.2012 р., оформленим протоколом № 2 від 20.09.2012 р., та зареєстрований державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 01.11.2012 р., не суперечить вищевказаним положенням Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України „Про господарські товариства", Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в редакціях, що діяли на момент підписання та затвердження статуту, та було реальне волевиявлення фізичної особи ОСОБА_3 на підписання статуту (у новій редакції) ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 20.09.2012 р., оформленим протоколом № 2 від 20.09.2012 р., та зареєстрованого державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 01.11.2012 р., та протоколу № 2 від 20.09.2012 р. загальних зборів учасників ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", а тому позовна вимога позивача до відповідача про визнання його недійсним, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві просить суд скасувати державну реєстрацію статуту ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 29.06.2016 р., оформленого протоколом № 2 від 29.06.2016 р., номер запису про державну реєстрацію статуту товариства № 4006407.

Що стосується вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що вказана позовна вимога позивача є похідною від його позовної вимоги до відповідача про визнання недійсним статуту ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 29.06.2016 р., оформленого протоколом № 2 від 29.06.2016 р., номер запису про державну реєстрацію статуту товариства № 4006407.

Оскільки, враховуючи те, що як було встановлено судом у процесі розгляду справи, вимога позивача до відповідача про скасування державної реєстрації статуту ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 29.06.2016 р., оформленого протоколом № 2 від 29.06.2016 р., номер запису про державну реєстрацію статуту товариства № 4006407, є похідною від його позовної вимоги до відповідача про визнання недійсним статуту ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 29.06.2016 р., оформленого протоколом № 2 від 29.06.2016 р., номер запису про державну реєстрацію статуту товариства № 4006407, що в свою чергу є безпідставною, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини, викладені у позовній заяві позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, його позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Крім того, як було зазначено вище, ухвалою господарського суду Київської області від 12.09.2017 р. за наслідками розгляду відповідної заяви позивача вжито заходів до забезпечення позову, а саме накладено арешт на майно, що належить ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі", а саме на земельні ділянки та нерухоме майно згідно з переліком та оголошено заборону ТОВ „Будівельна компанія „Княжичі" відчуження вищевказаного майна.

Згідно з ст. 145 Господарського процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

2. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п'яти днів з дня надходження його до суду.

3. У разі надання відповідачем до суду документа, який підтверджує здійснене ним забезпечення позову у відповідності до частини четвертої статті 143 цього Кодексу, відповідне клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, розглядається судом не пізніше наступного дня після надання вказаного документа.

4. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

5. Ухвала господарського суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

6. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

7. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

8. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

9. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

10. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

11. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

12. Грошові кошти, внесені відповідачем (іншою особою) на рахунок суду з метою забезпечення позову відповідно до частини четвертої статті 143 цього Кодексу, підлягають поверненню відповідачу (іншій особі), який здійснив таке забезпечення, протягом п'яти днів з дня набрання законної сили рішенням суду про повну відмову в позові або ухвалою суду про залишення позову без розгляду або закриття провадження.

13. Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 138 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

Отже, враховуючи вищевикладене та у зв?язку із ухваленням судом рішення щодо повної відмови у задоволенні позову у даній справі, заходи до забезпечення позову, що були вжиті відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 12.09.2017 р. у справі № 911/2634/17, підлягають скасуванню із збереженням своєї дії до набрання рішенням у даній справі законної сили.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 145, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Скасувати заходи до забезпечення позову, що були вжиті відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 12.09.2017 р. у справі № 911/2634/17.

4. Роз?яснити учасникам справи, що заходи до забезпечення позову, що були вжиті відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 12.09.2017 р. у справі № 911/2634/17, відповідно до ч. 10 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано

12 листопада 2018 р.