ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2018м. ДніпроСправа № 904/3627/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І.В.

за участю секретаря судового засідання Пономарьова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за первісним позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗАДЛЯ РУХУ"

до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОАЗОТ"

про стягнення 28687,00грн. основної заборгованості; 860,61грн. трьох відсотків річних; 390,15грн. інфляційних втрат (договір поставки №674/17-6 від 06.02.2017)

та

за зустрічним позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОАЗОТ"

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗАДЛЯ РУХУ"

про стягнення 61829,08грн. штрафних санкцій (договір поставки №674/17-6 від 06.02.2017)

Представники:

від позивача Буланкін Денис Олексійович довіреність від 04.09.2018

від відповідача Хоменко Світлана Анатоліївна довіреність №12/016-юр від 10.05.2018

СУТЬ СПОРУ:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗАДЛЯ РУХУ" (далі - позивач, позивач за первісним позовом) звернулося до господарського суду з позовною заявою до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОАЗОТ" (далі - відповідач, відповідач за первісним позовом) в якій просить суд стягнути 28687,00грн. основної заборгованості; 860,61грн. трьох відсотків річних; 390,15грн. інфляційних втрат. Судові витрати по справі позивач за первісним позовом просить суд покласти на відповідача за первісним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за первісним позовом неналежним чином виконує умови договору поставки №674/17-6 від 06.02.2017. За видатковою накладною №399/3 від 15.02.2018 на суму 28687,00грн. позивач поставив відповідачу товар, який залишився неоплаченим у повному обсязі, що і стало підставою звернення позивача до господарського суду з даною позовною заявою.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2018 справу №904/3627/18 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

Ухвалою від 20.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 18.09.2018.

03.09.2018 від відповідача отримано відзив в якому позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить суд в їх задоволенні відмовити. Відповідач вказує, що не отримав від позивача повного пакету документів на товар, отже обов'язок з його оплати не виник. Відповідач не погоджується з розрахунком трьох відсотків річних та інфляційних втрат, який здійснено позивачем та вважає за можливе здійснити нарахування в період з 20.03.2018, а не з 18.03.2018.

03.09.2018 АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ДНІПРОАЗОТ" (далі - відповідач за первісним позовом; позивач за зустрічним позовом) звернулося до господарського суду з зустрічною позовною заявою до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗАДЛЯ РУХУ" (далі - відповідач за зустрічним позовом; позивач за первісним позовом) в якій просить суд стягнути 61829,08грн. штрафних санкцій за договором поставки №674/17-6 від 06.02.2017.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за зустрічним позовом неналежним чином виконує умови договору поставки №674/17-6 від 06.02.2017 в частині своєчасної передачі документів, зокрема сертифікату (паспорта) якості заводу-виробника за Специфікацією №1, Специфікацією №2, Специфікацією №3, Специфікацією №4; податкової накладної №169 від 22.05.2017, податкової накладної №246 від 30.06.2017, податкової накладної №247 від 30.06.2017, податкової накладної №3161 від 15.02.2018 та документів передбачених пунктом 9.15 укладеного між сторонами договору.

Ухвалою від 11.09.2018 зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Крім того, ухвалою від 11.09.2018 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання по справі на 18.09.2018 о 12:20год.

17.09.2018 від позивача за первісним позовом отримано відповідь на відзив в якому первісні позовні вимоги підтримано у повному обсязі. Крім того, надано відзив на зустрічну позовну заяву в якій зустрічні позовні вимоги заперечує у повному обсязі.

25.09.2018 від позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) отримано клопотання від 20.09.2018 за вих.№016/67/х-2 в якому просить суд визнати причини пропущення строків виконання вимог поважними та долучити відповідь на відзив і заперечення на відповідь на відзив.

Судове засідання, яке призначено на 18.09.2018 не відбулося, у зв'язку з відсутністю судді Петренка Ігоря Васильовича.

Ухвалою від 01.10.2018 підготовче засідання призначено на 11.10.2018.

Відповідач за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом) відповідь на відзив отримав 25.09.2018, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень (а.с.238 том 1). Отже, враховуючи роз'яснення надані судом в ухвалах відповідач за зустрічним позовом мав час для подачі суду заперечень на відповідь на відзив до 11.10.2018, однак вказаних дій не вчинив.

Беручи до уваги, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд визнав за можливе ухвалою від 11.10.2018 закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в засідання на 06.11.2018.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

В судовому засіданні, яке відбулося 06.11.2018 в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів господарський суд встановив та дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ДНІПРОАЗОТ" (далі - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ДНІПРОАЗОТ", покупець, відповідач, позивач за зустрічним позовом, відповідач за первісним позовом) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗАДЛЯ РУХУ" (далі - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗАДЛЯ РУХУ", постачальник, позивач, відповідач за зустрічним позовом; позивач за первісним позовом) укладено договір поставки №674/17-6 від 06.02.2017 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 умов якого постачальник зобов'язується поставити (передати у власність) покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення у відповідності до специфікацій (додатків) до цього договору, а покупець - прийняти поставлену продукцію та оплатити її вартість в порядку і в строки, передбачені цим договором.

Господарський суд зазначає, що договір укладено з використанням електронного цифрового підпису на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису від 20.01.2017 №674/17-4.

Найменування продукції, кількість, асортимент, характеристики та інші вимоги до продукції, яка підлягає поставці за цим договором, узгоджується сторонами в специфікаціях на поставку продукції. Специфікації на поставку продукції підписуються уповноваженими представниками обох сторін, скріплюються печатками сторін та є невід'ємними частинами (додатками) даного договору (пункт 1.2 договору).

Ціна продукції, яка підлягає поставці за цим договором, узгоджується сторонами у відповідних специфікаціях на поставку продукції до договору. Ціна продукції, яка підлягає поставці за цим договором, може бути змінена за взаємною згодою сторін шляхом підписання сторонами додаткової угоди до договору, а також на умовах та в порядку, передбачених відповідною специфікацією на поставку продукції по договору (пункт 2.1 договору).

Загальна сума договору визначається як загальна вартість продукції, яка передбачена всіма підписаними обома сторонами специфікаціями на поставку продукції по договору (пункт 2.2 договору).

Пунктом 9.1 договору, в редакції додаткової угоди №2 від 29.12.2017 визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладання сторонами та діє до 31.12.2018, а в частині гарантійних зобов'язань постачальника - протягом усього гарантійного строку на продукцію.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо первісних позовних вимог.

В якості додатку №4 до договору між сторонами підписано специфікацію №4 від 01.02.2018 на поставку продукції.

Загальна вартість продукції, передбаченої даною специфікацію, складає 28687,00грн., у тому числі ПДВ (20%) - 4781,17грн. (пункт 1 специфікації №4 від 01.02.2018).

Постачальник зобов'язаний поставити продукцію покупцю у повному обсязі до 28.02.2018 (пункт 4 специфікації №4 від 01.02.2018).

На виконання специфікації №4 від 01.02.2018 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 28687,00грн., що підтверджується видатковою накладною №399/3 від 15.02.2018.

Від відповідача товар отримано начальником СМТЗ АТЦ Пірковим Олександром Володимировичем, повноваження якого підтверджуються довіреністю №А3/174 від 12.02.2018.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 2.4 договору визначено, що покупець зобов'язаний оплатити поставлену (передану) йому продукцію протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати поставки цієї продукції, але не раніше моменту отримання покупцем від постачальника всіх документів, які підлягають переданню покупцю в обов'язковому порядку відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України. У випадку неотримання покупцем всіх необхідних документів від постачальника за цим договором, строк оплати продукції продовжується на час прострочення надання відповідних документів.

Укладений між позивачем та відповідачем договір є оплатним, і обов'язку постачальника поставити товар відповідає обов'язок покупця оплатити його.

Враховуючи положення пункту 2.4 договору строк оплати товару по 17.03.2018. Частиною 5 статті 254 Цивільного кодексу України визначено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Враховуючи, що 17.03.2018 - субота, а отже вихідний день, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, а саме 19.03.2018.

Відтак строк оплати товару є таким, що настав.

Доказів оплати товару в сумі 28687,00грн. відповідач не надав.

26.06.2018 позивачем на адресу відповідача направлено претензії за вих.№44 від 22.06.2018 з вимогою погашення заборгованості за договором.

Доказом направлення вказаної претензії на адресу відповідача є фіскальний чек №0394 від 26.06.2018 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачем претензії залишено без відповіді та задоволення.

Враховуючи, що досудовий порядок вирішення спору не дав бажаних результатів позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою.

Щодо заперечень покупця в частині ненадання постачальником документів, які відповідно до умов пунктів 1.3, 4.2 та 9.15 договору слід передати разом з товаром.

Відповідно до пункту 1.3 договору постачальник разом з продукцією передає покупцеві наступний комплект документації на продукцію:

- видаткову накладну на продукцію,

- рахунок-фактуру,

- товарно-транспортну накладну за формою №1-ТН, яка наведена у додатку №7 до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363,

- сертифікат (паспорт) якості заводу-виробника, якщо продукція підлягає обов'язковій сертифікації згідно наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 №28 (для продукції імпортного виробництва),

- копію митної декларації, за якою було здійснене оформлення продукції, ввезеної на митну територію України (для продукції, вартість одиниці якої складає більше 10000,00грн. з ПДВ).

Пунктом 4.2 договору визначено, що постачальник підтверджує якість та комплектність продукції сертифікатом (паспортом) якості заводу-виробника та/або сертифікатом походження чи сертифікатом відповідності та іншими документами, необхідними відповідно до стандартів, правил, вимог чинного законодавства України чи які додатково узгоджені сторонами. Документи, що засвідчують якість та комплектність продукції, передаються постачальником покупцеві разом з продукцією.

Згідно з пунктом 9.15 договору постачальник зобов'язаний під час укладення договору, але не пізніше ніж через 10 (десять) календарних днів з моменту його укладення, надати покупцю засвідчені нотаріально чи підписом уповноваженої особи та печаткою постачальника наступні документи щодо постачальника (з актуальними відомостями):

- копії установчих документів (Статут, установчий договір тощо);

- копії документів, що дозволяють займатися підприємницькою діяльністю та її окремими видами, що пов'язане з виконанням умов договору (ліцензії, дозволи тощо);

- копії розширеного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- копії довідки з банку про відкриття поточного рахунку;

- копію свідоцтва про державну реєстрацію або виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- копію довідки органу державної податкової служби про взяття на облік в якості платника податків за формою №4-ОПП (якщо її отримання платником податків є обов'язковим на момент взяття на податковий облік);

- копію документу, що підтверджує повноваження представника постачальника на укладення (підписання) договору, як-от: довіреність, наказ по підприємству про призначення керівника, рішення про уповноваження особи на підписання договорів, протокол вищого органу управління підприємства про обрання особи на відповідну посаду, тощо;

- копія свідоцтва про реєстрацію в якості платника податку на додану вартість або витягу з реєстру платників податку на додану вартість (якщо постачальник є платником цього податку);

- копію свідоцтва про реєстрацію платника єдиного податку (якщо постачальник є платником цього податку).

Пунктом 5.4 договору визначено, що покупець має право повністю або частково відмовитися від прийняття та/або оплати продукції у разі, якщо постачальником при поставці продукції не дотримана будь-яка з вимог, передбачених пунктами 1.1, 1.3, 4.1-4.3 даного договору, а також в інших випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України.

У відзиві на первісну позовну заяву відповідач за первісним позовом вказує, що станом на час розгляду справи не отримав сертифікатів (паспортів) якості заводу-виробника на продукцію, поставлену за Специфікацією №1 на поставку продукції від 19.04.2017 до договору, Специфікацією №2 на поставку продукції від 25.05.2017 до договору, Специфікації №3 на поставку продукції від 06.06.2017 до договору, Специфікацією №4 на поставку продукції від 01.02.2018 до договору та документів передбачених пунктом 9.15 договору, у зв'язку з чим, відповідача вважає, що строк оплати не настав.

У відповіді на відзив позивач проти тверджень відповідача заперечує та повідомляє, що при кожній поставці продукції по договору, разом з продукцією позивач передавав відповідачу комплект документів передбачений пунктом 1.3 договору, в тому числі і гарантійні листи позивача на кожну поставку продукції, лист-повідомлення позивача за вих..№22/2202 від 22.02.2017 та копію листа Міністерства Економічного розвитку і торгівлі України за вих.№3433-06/27226-07 від 17.08.2015 про відміну сертифікатів відповідності і свідоцтв про визнання відповідності на нові і такі, що були у користуванні транспортних засобів, а також вузлів, агрегатів та частин до них. Крім того, позивач вказує, що продукція поставлена за специфікацією №1, №2 і №3 була не лише прийнята відповідачем, а й оплачена останнім. Особливу увагу позивач звертає на пункт 5.4 договору.

Оцінивши позиції сторін господарський суд констатує прийняття відповідачем товару без зауважень та заперечень.

Крім того, ненадання сертифікату або паспорту якості заводу-виробника на продукцію не може бути відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статті 666 Цивільного кодексу України визначено, що якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Отже, пункт 5.4 договору, який кореспондується з положеннями статті 666 Цивільного кодексу України надає відповідачу право відмовитися від договору або повернути товар позивачу.

Господарський суд бере до уваги, що товар за специфікацією №4 від 01.02.2018 поставлено 15.02.2018 і станом на 06.11.2018 не є повернутим позивачу, однак не є і оплаченим відповідачем.

З претензією від 05.06.2018 за вих.№016/37/х в якій містилася вимога невідкладно надати відповідачу сертифікат (паспорт) якості заводу-виробника на продукцію, поставлену у відповідності до специфікацій на поставку продукції до договору №1 від 19.04.2017, №2 від 25.05.2017, №3 від 06.06.2017, №4 від 01.02.2018 (пункти 1.3, 2.4 договору) останній 12.06.2018 звернувся до позивача, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

При цьому, матеріали справи містять лист за вих.№22/2202 від 22.02.2017 (а.с.171 том 1), яким відповідачу повідомляється, що згідно наказу №451 від 06.05.2015, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.05.2015 по справі №546/26991 автозапчастини та шини не підлягають сертифікації з 01.01.2016.

Крім того, матеріали справи містять лист за вих.№3433-06/27226-07 від 17.08.2015 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо змін в законодавстві стосовно сертифікації продукції в державній системі сертифікації в якому повідомлено, що в Реєстрі державної системи сертифікації буде припинена реєстрація з 01.01.2016 сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на нові і такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них.

Відповідно до пункту 1.3 договору сертифікат (паспорт) якості заводу-виробника надається відповідачу за умови, що продукція підлягає обов'язковій сертифікації згідно наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 №28 (для продукції імпортного виробництва). Крім того, беручи до уваги лист за вих.№3433-06/27226-07 від 17.08.2015 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо змін в законодавстві стосовно сертифікації продукції в державній системі сертифікації з 01.01.2016 в Реєстрі державної системи сертифікації припинена реєстрація сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на нові і такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них, господарський суд дійшов висновку, що позивач не порушував умови пунктів 1.3 та 4.2 в частині не передання відповідачу сертифікатів (паспортів) якості заводу-виробника.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 28687,00грн. основної заборгованості, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу три відсотки річних за період прострочення з 18.03.2018 по 07.08.2018 у розмірі 860,61грн.

Відповідач здійснив контррозрахунок та визнав правильним періодом нарахування з 20.03.2018 по 27.08.2018 у розмірі 379,61грн.

Господарський суд оцінив позиції сторін та дійшов висновку, що період нарахування з 20.03.2018 правильно визначив відповідач, однак позивач має право нараховувати три відсотки річні до дати погашення боргу, тому дата закінчення нарахування, яка визначена позивачем - 07.08.2018 береться судом до уваги. Перевіривши розрахунок трьох відсотків річних за період з 20.03.2018 по 07.08.2018 господарський суд визнав правильною сумою трьох відсотків річних у розмірі 332,45грн., яка і підлягає задоволенню.

Позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати за період прострочення з квітня 2018 року по червень 2018 року у розмірі 390,15грн.

Відповідач здійснив контррозрахунок та визнав правильним періодом нарахування з квітня 2018 року по 07.08.2018 у розмірі 27,08грн.

Господарський суд оцінив позиції сторін та дійшов висновку, що період нарахування з інфляційних втрат починаючи з квітня 2018 року сторони визначили правильно, однак у позивача наявне право визначити останній місяць за який він просить суд стягнути інфляційні втрати, тому суд бере до уваги період з квітня 2018 року по червень 2018 року. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за період з квітня 2018 року по червень 2018 року господарський суд визнав правильною сумою інфляційних втрат у розмірі 229,50грн., яка і підлягає задоволенню.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1721,47грн., з урахуванням того, що 97,70% позовних вимог позивача судом задоволено.

Щодо зустрічних позовних вимог.

В частині порушення строків передачі сертифікатів (паспортів) якості заводу-виробника.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що відповідач за зустрічним позовом порушив строк надання сертифікатів (паспортів) якості заводу-виробника, а саме на продукцію, поставлену 19.04.2017, 25.05.2017, 06.06.2017, 01.02.2018 у відповідності до Специфікації №1, Специфікації №2, Специфікації №3, Специфікації №4.

Обов'язок відповідача за зустрічним позовом передати позивачу за зустрічним позовом разом з продукцією сертифікати (паспорти) якості заводу-виробника, у разі якщо продукція підлягає обов'язковій сертифікації передбачено пунктами 1.3, 4.2 договору.

Відповідач за зустрічним позовом зазначає, що при кожній поставці по договору, разом з продукцією, останній передавав позивачу за зустрічним позовом комплект документів передбачений пунктом 1.3 договору, в тому числі і Гарантійні листи відповідача на кожну поставку, лист-повідомлення за вих.№22/2202 від 22.02.2017 та копію листа Міністерства Економічного розвитку і торгівлі України вих.№3433-06/27226-07 від 17.08.2015 про відміну з 01.01.2016 сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на нові і такі, що були у користуванні транспортних засобів, а також вузлів, агрегатів та частин до них.

З твердженням позивача за зустрічним позовом відповідач за зустрічним позовом не погоджується з огляду на те, що продукція по всім поставкам прийнята без заперечень та зауважень. Станом на час розгляду справи продукція позивачем за зустрічним позовом відповідачу за зустрічним позовом не повернута. Крім того, три поставки оплачені у повному обсязі, за четвертою, неоплаченою, відповідач за зустрічним позовом звернувся з первісним позовом до суду.

Дослідивши позиції сторін господарський суд визнав заперечення відповідача за зустрічним позовом обґрунтованими з огляду на наступне.

Матеріали справи містять лист за вих.№22/2202 від 22.02.2017 (а.с.171 том 1) яким позивачу за зустрічним позовом повідомляється, що згідно наказу №451 від 06.05.2015, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.05.2015 по справі №546/26991 автозапчастини та шини не підлягають сертифікації з 01.01.2016.

Крім того, матеріали справи містять лист за вих.№3433-06/27226-07 від 17.08.2015 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо змін в законодавстві стосовно сертифікації продукції в державній системі сертифікації в якому повідомлено, що в Реєстрі державної системи сертифікації буде припинена реєстрація з 01.01.2016 сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на нові і такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них.

Відповідно до пункту 1.3 договору сертифікат (паспорт) якості заводу-виробника надається відповідачу за умови, що продукція підлягає обов'язковій сертифікації згідно наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 №28 (для продукції імпортного виробництва). Крім того, беручи до уваги лист за вих.№3433-06/27226-07 від 17.08.2015 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо змін в законодавстві стосовно сертифікації продукції в державній системі сертифікації з 01.01.2016 в Реєстрі державної системи сертифікації припинена реєстрація сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на нові і такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них, господарський суд дійшов висновку, що відповідач за зустрічним позовом не порушував умови пунктів 1.3 та 4.2 в частині не передання позивачу за зустрічним позовом сертифікатів (паспортів) якості заводу-виробника.

Відтак, у вказаній частині вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення штрафу та пені задоволенню не підлягають.

В частині порушення строку надання податкових накладних.

Пунктом 9.10 договору визначено, що постачальник зобов'язаний протягом трьох календарних днів від дня виникнення у нього податкових зобов'язань з податку на додану вартість за операціями, які здійснені за цим договором, скласти та надати покупцю податкову накладну, оформлену з дотриманням умов щодо її реєстрації у цей же строк в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, позивач за зустрічним позовом стверджує, що відповідач за зустрічним позовом порушив строки надання податкових накладних №169 від 22.05.2017, №246 від 30.06.2017, №247 від 30.06.2017, №3161 від 15.02.2018.

Відповідач за зустрічним позовом вказує, що податкові накладні №169/3 від 22.05.2017 та №3161 від 15.02.2018 зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних у строки передбачені пунктом 201.10 Податкового кодексу України. Податкові накладні №246/3 від 30.06.2017 та №247/3 від 30.06.2017 відправлені відповідачем за зустрічним позовом на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних в строки встановлені чинним законодавством, але через недосконалість програми моніторингу податкових накладних, ці податкові накладні відмічено, як такі, що очікують квитанції. Відповідач за зустрічним позовом стверджує, що всі документи, які підтверджують реальність операцій поставки та реалізації товару за цими податковими накладними надано постачальником в Державну фіскальну службу на розгляд в строки передбачені законодавством, в результаті чого вищевказані накладні розблоковано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, а отже вони вважаються такими, що зареєстровані у строки передбачені чинним законодавством України.

Дослідивши позиції сторін господарський суд дійшов висновку, що позивач за зустрічним позовом фактично притягає відповідача за зустрічним позовом до відповідальності за порушення строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому господарський суд констатує, що позивач за зустрічним позовом не довів винних дій відповідача за зустрічним позовом, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення штрафу та пені у вказаній частині позовних вимог задоволенню не підлягають.

В частині порушення строків надання документів передбачених пунктом 9.15 договору.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що договір укладено 06.02.2017. Отже, відповідач за зустрічним позовом зобов'язаний надати документи, передбачені пунктом 9.15 договору, в строк по 16.02.2017 включно. Однак, станом на 28.08.2018 вищевказані документи відповідачем позивачу не надано, у зв'язку з чим нараховано штраф та пеню.

Відповідач за зустрічним позовом вказує, що документи, передбачені пунктом 9.15 договору, надавалися працівникам позивача за зустрічним позовом на стадії укладання договору. Дані обставини підтверджуються самим фактом підписання сторонами договору поставки №674/17-6 від 06.02.2017, який би не був підписаний у разі неможливості позивача за зустрічним позовом ознайомитися з усіма необхідними документами, що підтверджують юридичний статус відповідача за зустрічним позовом та достовірність його існування та повноважень особи, яка підписує договір.

Дослідивши позиції сторін господарський суд дійшов висновку, що пункт 9.15 договору не визначає порядок передачі документів, перелік яких містить, отже неможливо встановити факт передачі або не передачі вказаних документів. Враховуючи викладене, господарський суд вважає зустрічні позовні вимоги не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за зустрічними вимогами покласти на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 265-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Первісні позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗАДЛЯ РУХУ" (37500, Полтавська обл., місто Лубни, ВУЛИЦЯ І. ФРАНКА, будинок 1; ідентифікаційний код 30568711) до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОАЗОТ" (51909, Дніпропетровська обл., місто Кам'янське, ВУЛИЦЯ С.Х.ГОРОБЦЯ , будинок 1; ідентифікаційний код 05761620) про стягнення 28687,00грн. основної заборгованості; 860,61грн. трьох відсотків річних; 390,15грн. інфляційних втрат (договір поставки №674/17-6 від 06.02.2017) задовольнити частково.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОАЗОТ" (51909, Дніпропетровська обл., місто Кам'янське, ВУЛИЦЯ С.Х.ГОРОБЦЯ , будинок 1; ідентифікаційний код 05761620) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗАДЛЯ РУХУ" (37500, Полтавська обл., місто Лубни, ВУЛИЦЯ І. ФРАНКА, будинок 1; ідентифікаційний код 30568711) 28687,00грн. (двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят сім грн.. 00 коп.) основної заборгованості; 332,45грн. (триста тридцять дві грн.. 45 коп.) трьох відсотків річних; 229,50грн. (двісті двадцять дев'ять грн. 50 коп.) інфляційних втрат; 1721,47грн. (одна тисяча сімсот двадцять одна грн.. 47 коп.) судового збору.

В решті первісних позовних вимог, а саме в частині стягнення з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОАЗОТ" (51909, Дніпропетровська обл., місто Кам'янське, ВУЛИЦЯ С.Х.ГОРОБЦЯ , будинок 1; ідентифікаційний код 05761620) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗАДЛЯ РУХУ" (37500, Полтавська обл., місто Лубни, ВУЛИЦЯ І. ФРАНКА, будинок 1; ідентифікаційний код 30568711) 528,16грн. трьох відсотків річних та 160,65грн. інфляційних втрат відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОАЗОТ" (51909, Дніпропетровська обл., місто Кам'янське, ВУЛИЦЯ С.Х.ГОРОБЦЯ , будинок 1; ідентифікаційний код 05761620) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗАДЛЯ РУХУ" (37500, Полтавська обл., місто Лубни, ВУЛИЦЯ І. ФРАНКА, будинок 1; ідентифікаційний код 30568711) про стягнення 61829,08грн. штрафних санкцій (договір поставки №674/17-6 від 06.02.2017) відмовити у повному обсязі.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення - 09.11.2018

Суддя І.В. Петренко