УХВАЛА

м. Київ

12.11.2018Справа № 910/14907/18

Суддя Борисенко І.І., розглянувши

позовну заяву Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОЛОГ ЛТД"

про стягнення 21 933,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог ЛТД» про стягнення 21 933,36 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до висновку, що вказана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Статтею 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). У разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо. До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування. До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (ч. 3 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов'язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, котрим юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Статтею 246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Згідно ч. 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Довіреності або інші документи, що підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 10 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України).

Як встановлено судом, позовна заява від імені Міністерства оборони України підписана представником ОСОБА_1 на підставі довіреності №220/424/д від 11.07.2018.

З матеріалів поданого позову вбачається, що довіреність №220/424/д від 11.07.2018 видана директором юридичного департаменту Міністерства оборони України ОСОБА_2, який діє на підставі наказу Міністерства оборони України від 30 грудня 2016 року №744.

При цьому, самого наказу Міністерства оборони України від 30 грудня 2016 року №744 на підставі якого діє п. ОСОБА_2 матеріали позовної заяви не містять.

Суд зазначає, що позивачем не подано до суду жодних доказів того, що ОСОБА_2 наділений повноваженнями видавати довіреності на представництво інтересів Міністерства оборони України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що довіреність №220/424/д від 11.07.2018 не може бути прийнята судом як така, що підтверджує повноваження ОСОБА_1 як представника Міністерства оборони України на підписання позову від імені останнього.

Оскільки Міністерством оборони України не доведено належними доказами, що подану позовну заяву підписано уповноваженою на те особою, що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви відповідно до пункту 1 частини 5 статті 174 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 162, 164, 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог ЛТД» про стягнення 21 933,36 грн. повернути заявникові.

Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 12.11.2018. та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко