УХВАЛА

14 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 904/6228/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2015 (суддя Манько Г. В.) і постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 (головуючий - Дармін М. О., судді Березкіна О. В., Антонік С. Г.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС-ЦЕНТР"

про стягнення 12 098,71 грн та зобов'язання виконати умови договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2018, що підтверджується відбитком штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті, Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни (далі - Товариство) не погоджуючись із постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.04.2018, якою залишено без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2015 подало до Касаційного господарського суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення, яку ухвалою Касаційного господарського суду від 01.08.2018 було повернуто скаржникові на підставі частини 4 статті 174 та частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

28.08.2018, що підтверджується відбитком штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті, Товариство повторно звернулося до Касаційного господарського суду через Дніпропетровський апеляційний господарський суд із касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2015 і постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 у справі № 904/6228/15 та з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

04.10.2018 зазначена касаційна скарга разом зі справою № 904/6228/15 надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.10.2018 касаційну скаргу Товариства на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2015 і постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 у справі № 904/6228/15 залишено без руху на підставі положень частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, адже підстави, наведені заявником у клопотанні про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, визнано Судом неповажними. Надано скаржникові строк для усунення недоліків до 02.11.2018, шляхом подання Суду заяви з наведенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження ніж ті, що були зазначені в доданому до касаційної скарги клопотанні.

02.11.2018 Товариство на виконання вимог ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.10.2018 надіслало клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги, яке надійшло на адресу Касаційного господарського суду 06.11.2018.

Зокрема, як на інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 у справі № 904/6228/15 скаржник послався на положення статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 12, 35, 44, 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", постанову Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188, рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 № 16 та від 22.02.2016 № 213 і зауважив, що під час розгляду питання про поновлення строку на касаційне оскарження слід враховувати особливості здійснення процедури тимчасової адміністрації, яку в Товаристві запроваджено з 21.11.2014, а на сьогодні вже процедуру ліквідації банку. Таким чином, на думку скаржника, строк на подання касаційної скарги пропущено із поважних причин.

Розглянувши це клопотання, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду визнає підстави, наведені скаржником у клопотанні про поновлення (відновлення) пропущеного процесуального строку подання касаційної скарги, неповажними з огляду на таке.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного та обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

При цьому якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України").

Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов'язується із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Отже, колегія суддів не вважає обставини, наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, поважними і такими, що дають підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, оскільки вони мають суб'єктивний характер, адже можливість вчасного подання касаційної скарги без порушень норм чинного законодавства залежала виключно від волевиявлення самого скаржника.

Крім цього, наведені підстави для поновлення процесуального строку на подання касаційної скарги не можуть вважатися підставами, які б виправдовували втручання касаційного суду у принцип правової визначеності судового рішення (постанови апеляційного суду від 24.04.2018) зі спливом значного часу з моменту набрання ним законної сили.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 904/6228/18 за касаційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2015 і постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 згідно з пунктом 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки підстави, зазначенні скаржником у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, є неповажними.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2015 і постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 у справі № 904/6228/15.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2015 і постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 у справі № 904/6228/15.

3. Направити Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни копію цієї ухвали та касаційну скаргу разом із доданими до скарги матеріалами на 10 (десяти) аркушах, у тому числі оригінал платіжного доручення від 11.07.2018 № 46299 про сплату судового збору на суму 6 090,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

К. М. Пільков