ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2018 Справа №914/841/18

За позовом: Першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області (82400, Львівської області, м. Стрий, вул. Шевченка, 89), в інтересах держави,

про: повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування завданої шкоди у сумі 34686,00грн., -

Позивач-1: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області (79019, м. Львів, пр. Чорновола, 4; ідент.код 39769942);

Позивач-2: Вільховецька сільська рада (81733, Львівська область, Жидачівський район, с. Вільхівці, вул. Шевченка, 2; ідент.код 04374594);

Відповідач: Селянське (фермерське) господарство Поплавського Богдана Євгеновича (81733, Львівська область, Жидачівський район, с. Іванівці, вул. Князя Романа, 43; ідент.код 25557882).

Суддя: Стороженко О.Ф.

Секретар: Мазуркевич М.Р.

Представники:

Прокуратури: Леонтьєва Н.Т. - Службове посвідчення №032118 від 11.02.2015;

Позивача-1: Телічак Ю.В. - Довіреність №0-13-0.6-237/62-18 від 11.05.2018;

Позивача-2: не з'явився;

Відповідача: не з'явився.

Процесуальні дії вчинено судом у приміщенні Господарського суду Львівської області: зал судового засідання №11.

Першим заступником керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області подано Позовну заяву з вимогами про:

-повернення Селянським (фермерським) господарством Поплавського Богдана Євгеновича Державі Україна, в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, самовільно зайнятої земельної ділянки (площею 30га), що належить до земель державної власності сільськогосподарського призначення та розташована за межами населеного пункту села Іванівці, на території Вільховецької сільської ради Жидачівського району, Львівської області, - "шляхом приведення земельної ділянки у придатний для використання стан, звільнивши її від рослин сільськогосподарських культур";

-стягнення з Відповідача шкоди у сумі 34686,00грн., завданої самовільним зайняттям земельної ділянки.

25.06.2018 у суд надійшов Лист Стрийської місцевої прокуратури Львівської області, у якому викладено уточнене формулювання позовної вимоги: раніше визначене найменування села змінено на село Вільхівці.

Крім цього, 01.08.2018 у суд надійшла Відповідь Прокурора на відзив.

Позивачем-1 подано Пояснення стосовно обставин спору. Крім цього, Позивачем-1подано 25.10.2018, у судовому засіданні з розгляду справи по суті (після виступу усіх Учасників процесу із вступним словом та оголошення перерви у судовому засіданні), Клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, які, згідно з нормою ч.8 ст.80 ГПК України, залишено судом без розгляду, - у зв'язку з їх поданням з пропущенням строку, встановленого нормою ч.3 ст.80 ГПК України, та без обґрунтування причин несвоєчасного подання доказів, а також - без доказів надіслання копій Клопотання іншим Учасникам справи, що є порушенням вимог ч.ч.4, 8, 9 ст.80 ГПК України та Ухвал суду.

Позивачем-2 подано Лист, у якому зазначено про підтримання Виконавчим комітетом позовних вимог (без обґрунтування підстав дії Виконкому).

Відповідачем подано:

-Відзив (із незасвідченими копіями документів, які, згідно з нормою ч.2 ст.91 ГПК України, не є доказами) та Заперечення, у яких викладено обгрунтування правомірності землекористування;

-Клопотання від 08.09.2018 про долучення доказів до матеріалів справи (із незасвідченими копіями документів, які, згідно з нормою ч.2 ст.91 ГПК України, не є доказами);

-Клопотання від 21.09.2018 про долучення документів до матеріалів справи;

-Клопотання від 02.10.2018 про долучення доказів до матеріалів справи, яке залишено судом без уваги, - у зв'язку з його поданням у судовому засіданні з розгляду справи по суті, тобто, - з пропущенням строку, встановленого на подання доказів (ч.8 ст.80 ГПК України), та без доказів надіслання (вручення) копій Клопотання іншим Учасникам справи (усупереч вимогам суду, викладеним в Ухвалах) і без обґрунтування причин несвоєчасного подання доказів.

У судовому засіданні 04.10.2018 судом оголошувалась перерва до 25.10.2018 (у межах розумного строку).

Справу, згідно нормами статей 12, 247 ГПК України, розглянуто за правилами загального позовного провадження.

У ході дослідження обставин спору та поданих доказів, - суд встановив:

Предметом позову є дві вимоги:

1)Повернення Відповідачем Державі Україна, в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, земельної ділянки (площею 30 га), розташованої за межами населеного пункту села Вільхівці, на території Вільховецької сільської ради Жидачівського району, Львівської області.

2)Стягнення з Відповідача шкоди у сумі 34686,00грн., завданої самовільним зайняттям земельної ділянки.

Підстава позовних вимог - самовільне зайняття Відповідачем спірної земельної ділянки, що виявлено у ході обстеження та перевірки, проведених 30.06.2017 Управлінням контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

У Позовній заяві відсутні:

-належна конкретизація місця знаходження спірної земельної ділянки з прив'язкою до місцевості;

-ідентифікаційні дані спірної земельної ділянки (зокрема: кадастровий номер).

Тобто,- спірне майно не визначено індивідуальними ознаками.

Крім цього, у позові вказано, що спірна земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення та перебуває у державній власності, хоча доказів зазначених обставин - не надано.

Заявляючи позов, Прокурором не дотримано обов'язкових вимог статей 13, 14, 74 - 80 ГПК України, так як:

-не виконано обов'язку щодо доведення обставин, які є підставою позову, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами;

-не враховано, що суд не вправі збирати докази (які стосуються предмету спору) з власної ініціативи і розглядає справу на підставі доказів, поданих Учасниками процесу (ч.1 ст.14, ч.4 ст.74);

-не враховано, що обставини, зазначені у позові, не підлягають доказуванню лише у випадках, передбачених нормами ст.75 (тільки загальновідомі обставини та обставини, встановлені судовим рішенням, приймаються судом без повторного доказування).

-не враховано, що предметом доказування у справі є обставини, які підтверджують заявлені вимоги, і такі обставини підлягають встановленню судом на підставі належних доказів (ст.76), що повинні подаватись Учасниками процесу;

-не враховано, що кожен Учасник справи несе ризик настання наслідків, пов'язаних із невчиненням ним процесуальних дій (ч.4 ст.13).

Отже, факт неподання Прокурором доказів, які б підтверджували форму власності спірної земельної ділянки та її цільове призначення (категорію землі), а також - індивідуальні ознаки ділянки, є порушенням зазначених норм Господарського процесуального кодексу України та невиконанням процесуальних обов'язків, що перешкоджає (суду) встановлення важливих обставин спору.

Крім цього, факт недостатньої конкретизації (індивідуалізації) спірної земельної ділянки (у позові та поданих доказах) унеможливлює належну її ідентифікацію та, відповідно, - вcтановлення дійсних обставин спору щодо майна (яке не визначено індивідуальними ознаками).

При цьому, важливо також, що позовні вимоги обґрунтовано лише документами Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (Позивач), що стосуються проведених 30.06.2017 обстеження та перевірки, які не є допустимими доказами обставин спору, так як:

1) В Акті від 30.06.2017 щодо обстеження земельної ділянки та Акті від 30.06.2017 щодо перевірки дотримання вимог земельного законодавства не зазначено правових підстав вчинення Позивачем зазначених дій (обстеження та перевірки): не вказано, що вони здійснювались відповідно до певного наказу чи з інших підстав.

Відповідно до норми ч.2 ст.77 ГПК України, відсутність доказів правомірності проведення Позивачем перевірки (відсутність відповідного наказу) унеможливлює суду прийняття поданого Акту як допустимого доказу.

Крім цього, важливо також, що в Акті перевірки не зазначено про факт повідомлення Відповідача щодо проведення Позивачем таких дій та відсутні дані про його присутність при їх проведенні.

Також, не надано жодних доказів надіслання Відповідачу копій Актів обстеження та перевірки, - для ознайомлення з результатами проведення Позивачем зазначених дій.

2) В Актах щодо обстеження та перевірки зазначено площу земельної ділянки (31,67га), відмінну від площі спірної земельної ділянки (30 га).

3) В Актах відсутня належна конкретизація місця знаходження спірної земельної діялнки, враховуючи, що фактично Відповідачу, Рішенням від 25.01.2005 Вільховецької сільської ради (факт прийняття якого встановлено Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.06.2013 у справі №914/365/13-г) надано у селі Вільхівці дві несуміжні земельні ділянки загальною площею 30 га, у тому числі: в урочищі «За селом»- 14,3 га, в урочищі «За Дзюньком» - 15,7 га.

4) Надані (із позовом) Протокол від 27.07.2017 про адміністративне правопорушення, Постанова від 09.08.2017 про накладення на Відповідача адміністративного стягнення та Припис не стосуються спірної земельної ділянки, так як у них зазначено, що земельна ділянка розташована у селі Іванівці, хоча спірною є земельна ділянка, яка розташована за межами населеного пункту села Вільхівці.

Жодних належних доказів можливих описок у Протоколі, Постанові та Приписі - не надано (а пояснення представника Позивача не є правовим засобом виправлення описок у документах).

Крім цього, у вказаних Протоколі, Постанові та Приписі зазначено (без будь-яких обґрунтувань) площу земельної ділянки (30 га), яка відрізняється від площі, зазначеної в Актах обстеження та перевірки (31,67га).

Крім зазначеного, важливо також, що Прокурором (та Позивачем) неналежно досліджені обставини щодо користування Відповідачем земельною ділянкою, оскільки:

-не досліджено обставин щодо стану виконання Відповідачем Рішення від 25.01.2005 Вільховецької сільської ради "Про розгляд заяви фермера Поплавського Богдана Євгеновича про виділення земельних ділянок для ведення фермерського господарства", яким Відповідачу надано дві земельні ділянки загальною площею 30 га у селі Вільхівці (в урочищах «За селом» і «За Дзюньком») та передбачено користування землею після розроблення відповідної технічної документації;

-не з'ясовано дійсних обставин щодо видання Жидачівською районною державною адміністрацією Розпорядження №447 від 15.07.2005, яким надано Відповідачу дозвіл на виготовлення Проекту відведення земельної ділянки в урочищі «За селом» (на території Вільховецької сільської ради) площею 30га;

-не досліджено обставин, встановлених Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.06.2013 у справі №914/365/13-г, щодо укладення 15.03.2012 Вільховецькою сільською радою (Позивач-2) та Фермерським господарством (Відповідач) Договору оренди земельних ділянок загальною площею 47,34 га;

Враховуючи важливі обставини щодо:

-прийняття Вільховецькою сільською радою Рішення від 25.01.2005 про надання Відповідачу, у селі Вільхівці, двох земельних ділянок загальною площею 30га, у тому числі, - земельної ділянки площею 14,3га в урочищі «За селом», та про необхідності вчинення Відповідачем дій стосовно виготовлення проекту землеустрою на відведення вказаної земельної ділянки;

-надання Відповідачу (Розпорядженням Жовківської районної державної адміністрації) дозволу на виготовлення Проекту відведення земельної ділянки площею 30га, на території Вільховецької сільської ради, в урочищі «За селом»;

-укладення 15.03.2012 Вільховецькою сільською радою та Фермерським господарством певного Договору оренди землі, -

у суду відсутні підстави для визнання факту самовільного зайняття Фермерським господарством спірної земельної ділянки.

Важливою є також обставина неналежного застосування Прокурором норми ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", якою визначено термін "самовільне зайняття земельної ділянки".

Вказана норма ст.1 Закону визначає дві самостійні (та альтернативні) підстави визнання землекористування "самовільним зайняттям земельної ділянки", а саме:

-або вчинення дій, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного Рішення органу місцевого самоврядування (або органу виконавчої влади) про надання її в оренду (або передачу у власність);

-або вчинення дій, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного правочину.

Тобто, виходячи із зазначеної норми ст.1 Закону, самовільне зайняття земельної ділянки відсутнє, якщо наявні:

-або відповідне Рішення органу місцевого самоврядування (чи органу виконавчої влади) про надання земельної ділянки;

-або відповідний правочин щодо земельної ділянки.

Отже, відповідно до норми ст.1 Закону, факт наявності Рішення Вільховецької сільської ради від 25.01.2005 про надання Фермеру Поплавському Б.Є. земельної ділянки площею 14,3га, в урочищі «За селом», унеможливлює визнання факту самовільного зайняття зазначеної земельної ділянки.

При цьому, важливо, що норми Земельного кодексу України не містять іншого визначення "самовільного зайняття земельної ділянки" (ніж у Законі "Про державний контроль за використанням та охороною земель") і не встановлюють, що землекористування за відсутності факту державної реєстрації права оренди є "самовільним зайняттям земельної ділянки".

Оскільки Прокурором не доведено (належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами) обставин, зазначених у позові, та не індивідуалізовано спірного майна, а також - неправильно застосовано норму ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", підстави для задоволення заявлених позовних вимог - відсутні.

Важливо також, що спір стосовно земельної ділянки (площею 15,7 га), розташованої у селі Вільхівці, в урочищі «За Дзюньком», вирішено у справі №914/852/18.

Згідно з нормою п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, наявні підстави для покладення на Прокуратуру судових витрат у справі.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 2, 12-14, 73-80, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Дане Рішення набирає законної сили відповідно до норм статей 240, 241, 254, 256, 257 ГПК України, а саме:

- у випадку відсутності апеляційного оскарження - після закінчення 20-денного строку, встановленого на подання апеляційної скарги (до Західного апеляційного господарського суду), який обчислюється з дня складення повного Рішення;

- у випадку апеляційного оскарження і відсутності факту скасування - після ухвалення Західним апеляційним господарським судом відповідного судового рішення.

Повне Рішення складено 05.11.2018.

Суддя Стороженко О.Ф.