ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2018 Справа № 904/4615/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест", м. Київ

до Управління соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, м.Дніпро

про стягнення коштів на відшкодування витрат у розмірі 129 083, 14 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Фарлеп-Інвест" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Управління соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради (далі - Відповідач) про стягнення коштів на відшкодування витрат у розмірі 129 083,14 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на не здійснення Відповідачем відшкодування витрат, понесених Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 17.10.2018 відкрито провадження у справі № 904/4615/8, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін в судове засіданні на 13.11.2018 року.

30.10.2018 року Відповідач подав відзив на позовну заяву, за змістом якого проти позову заперечував, посилаючись на те, що перерахування субвенцій на фінансування видатків бюджетів на здійснення державних програм соціального захисту населення здійснюється Державною казначейською службою на підставі відповідного договору, оскільки жодного договору між позивачем та відповідачем укладено не було, у відповідача не виникло зобовязання щодо відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій посилається, на те, що відсутність бюджетних коштів не звільняє Відповідача від компенсувати Позивачу вартість телекомунікаційних послуг наданих пільговій категорії населення. Крім того, Позивач вказав, що чинне законодавство України не передбачає обовязкового укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян.

Представник позивача в судовому засіданні 13.11.2018 року підтримав заявлені вимоги в повному обсязі.

В засіданні 13.11.2018 року, без виходу до нарадчої кімнати, суд ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

В період з 01.12.2015 року по 31.12.2017 року Приватним акціонерним товариством "Фарлеп-Інвест" (надалі-позивач) були надані послуги з телефонного звязку пільговій категорії населення, що підтверджується формами 2-пільга та доказами надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян Чечелівського району.

В звязку із тим, що Управління соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради (далі-відповідач) не здійснило відшкодування витрат, понесених Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, за спірний період (з 01.12.2015 року по 31.12.2017 року), виникла заборгованість перед Позивачем у сумі 129 083 грн. 14 коп.

Відповідач факт надання Позивачем послуг з телефонного звязку пільговій категорії населення протягом спірного періоду та визначеною в позові сумою не заперечує.

Статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Про жертви нацистських переслідувань», «Про охорону дитинства».

Відповідно до частини третьої 3 статті 63 Закону України «Про телекомунікації» та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року №295, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікації відповідно до законодавства України.

Вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Згідно з підпункту б пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 (далі - Постанова №256) затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок №256), якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, п. 2 Постанови №256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг Чечелівського району у місті Дніпрі є Управління соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради.

Відповідно до частини першої пункту 8 Порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (частина друга пункту 8 Порядку №256).

На 2015 рік між Позивачем та Відповідачем був укладений договір про надання та проведення розрахунків послуги звязку окремим категоріям громадян № 27п від 05.01.2015 року.

Предметом цього Договору були відносини сторін щодо порядку надання послуг звязку населенню, що має право на пільги, та проведення розрахунків за надані пільги населення, що користується послугами звязку з 01.01.2015 року до 31.12.2015 року.

Після закінчення строку дії Договору, Позивач неодноразово звертався до Відповідача з пропозицією укладання договору для компенсації послуг звязку пільговій категорії населення.

Згідно відповіді Відповідача субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату послуг з телефонного звязку на 2016 рік, 2017 рік не передбачено.

На 2016 рік та 2017 рік Відповідач відмовив Позивачу в укладенні договору на відшкодування наданих послуг пільговим категоріям громадян.

Всупереч положенням чинного законодавства, витрати, понесені Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг в сумі 129 083, 14 грн. за період з 01.12.2015 року по 31.12.2017 року включно Відповідачем відшкодовані не були.

Відповідач не заперечував проти надання послуг телефонного звязку пільговій категорії населення. До 01.01.2015 року Відповідачем здійснено відшкодування витрат, понесених Позивачем з надання послуг звязку пільгової категорії громадян в повному обсязі.

Згідно з пунктом 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року №17 (далі - Положення), підприємства та організації, які надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою 2-пільга.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач виставляв на оплату Відповідачу документи за формою 2-пільга в спірний період, таким чином, строк виконання грошового зобов'язання настав.

В Законах України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Про жертви нацистських переслідувань», «Про охорону дитинства», передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги). Посилання Відповідача на неналежне бюджетне фінансування суд вважає безпідставним.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

Відповідно до частини першої статті 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина друга ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з частини шостої ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин першої четвертої ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми відшкодування послуг телефонного звязку пільговій категорії населення у сумі 129 083, 14 грн., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача.

Згідно приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77-79, 86, 129, 233, 236-241, 247, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради (49008, м. Дніпро, вул. Уральська, 5, код ЄДДРОУ 03192477) на користь Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" (01011, м. Київ, пров. Євгена Гуцала, 3, ) 129 083 грн.14 коп. витрат понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, 1 936 грн. 25 коп. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.11.2018

Суддя ОСОБА_1