ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року Справа № 915/1307/17

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

за участю представника позивача: Джос О.В. - 6/10-05-58/6-18 від 02.01.2018р.,

представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився,

за участю представників відповідача-2: Бортик Р.О., довіреність №1 від 16.01.2018р.,

представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився,

в засіданні приймає участь прокурор: Бескровна І.І. - посвідчення №035058 від 13.08.2015р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження справу

За позовом: Першого заступника прокурора Миколаївської області (вул. Спаська, 28, м.Миколаїв, 54030) в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, вул. Адміральська, 22, м.Миколаїв, 54009

до 1-го відповідача: Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м.Миколаїв, 54001

до 2-го відповідача: Приватного підприємства "Лана ЖСК", вул. Бугська, 55, м.Миколаїв, 54036

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство "Миколаївське лісове господарство", 54031, м.Миколаїв, вул. Г.Дивиної, буд. 2 корпус В

про: - визнання незаконними та скасування пункту 43, 43.1 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 13.10.2010 №50/28, яким затверджено проект землеустрою та надано в оренду на 1 рік Товариству з обмеженою відповідальністю "Лана" земельну ділянку площею 17008 кв.м з кадастровим номером :10:001:0072 по вулиці Північній, між вулицями Бузькою та Врожайною у місті Миколаїв для організації будівельного майданчику;

- визнання незаконними та скасування пункту 62, 62.4 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 30.12.2010 №2/26, яким затверджено технічну документацію із землеустрою та надано в оренду приватному підприємству "Лана ЖСК" земельну ділянку площею 17008 кв.м. з кадастровим номером :10:001:0072 по вулиці Північній, між вулицями Бузькою та Врожайною у місті Миколаїв для будівництва I черги комплексної забудови;

- визнання недійсним на майбутнє укладеного між Миколаївською міською радою та приватним підприємством "Лана ЖСК" договору оренди землі №8214 від 11.07.2011, який зареєстровано в управлінні Держкомзему у місті Миколаїв, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.07.2011 №00208, зі змінами та доповненнями;

- визнання незаконними та скасування пункту 3 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради від 27.01.2011 №3/45, яким викладено в новій редакції пункт 62.4 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 30.12.2010 №2/26 та зазначено, що земельна ділянка передається в оренду для організації будівельного майданчика для будівництва I черги комплексної забудови по вулиці Північної, між вулицями Бузькою та Врожайною у місті Миколаїв;

- визнання незаконним та скасування пункту 44 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 19.04.2012 №16/38, яким продовжено ПП "Лана ЖСК" на 5 років термін оренди земельної ділянки загальною площею 17008 кв.м., яка була надана рішеннями міської ради від 30.12.2010 №2/26 та від 27.01.2011 №3/45, для організації будівельного майданчика для будівництва I черги комплексної забудови по вулиці Північної, між вулицями Бузькою та Врожайною у місті Миколаїв;

- визнання незаконним та скасування пункту 2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 12.10.2016 №9/57, яким надано дозвіл ПП "Лана ЖСК" на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по вул. Північній між вулицею Бузькою та Урожайною площею 17008 кв.м., яка є в оренді відповідно до договору оренди землі №8214, на 3 ділянки: земельна ділянка №1 площею 4473 кв.м., земельна ділянка №2 площею 4702 кв.м., земельна ділянка №3 площею 7833 кв.м.;

- повернення приватним підприємством "Лана ЖСК" Миколаївській обласній державній адміністрації з правом постійного користування ДП "Миколаївське лісове господарство" земельну ділянку площею 17008 кв.м. з кадастровим номером :10:001:0072, за рахунок якої утворено ділянки з кадастровими номерами :10:001:0084, :10:001:0085, :10:001:0086, по вулиці Північній, між вулицями Бузькою та Врожайною у місті Миколаїв.

05.12.2017р. перший заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №05-2574вих-17 від 27.11.2017р. в якій просить суд:

- визнати незаконними та скасувати пункти 43, 43.1 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 13.10.2010р. №50/28 затверджено проект землеустрою та надано в оренду на 1 рік Товариству з обмеженою відповідальністю «Лана» земельну ділянку площею 17008 кв.м з кадастровим номером :10:001:0072 по вулиці Північної, між вулицями Бузькою та Врожайною у місті Миколаєві для організації будівельного майданчику;

- визнати незаконними та скасувати пункти 62, 62.4 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 30.12.2010р. №2/26 затверджено технічну документацію із землеустрою та надано в оренду приватному підприємству «Лана ЖСК» земельну ділянку площею 17008 кв.м. з кадастровим номером :10:001:0072 по вулиці Північної, між вулицями Бузькою та Врожайною у місті Миколаєві для будівництва I черги комплексної забудови;

- визнати недійсним на майбутнє укладений між Миколаївською міською радою та приватним підприємством «Лана ЖСК» договір оренди землі №8214 від 11.07.2011, який зареєстровано в управлінні Держкомзему у місті Миколаєві, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.07.2011 №00208, зі змінами та доповненнями;

- визнати незаконними та скасувати пункт 3 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради від 27.01.2011р. №3/45, яким викладено в новій пункт 62.4 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 30.12.2010р. №2/26 та зазначено, що земельна ділянка передається в оренду для організації будівельного майданчика для будівництва I черги комплексної забудови по вулиці Північної, між вулицями Бузькою та Врожайною у місті Миколаєві;

- визнати незаконними та скасувати пункт 44 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 19.04.2012р. №16/38, яким продовжено ПП «Лана ЖСК» на 5 років термін оренди земельної ділянки загальною площею 17008 кв.м., яка була надана рішеннями міської ради від 30.12.2010р. №2/26 та від 27.01.2011р. №3/45, для організації будівельного майданчика для будівництва I черги комплексної забудови по вулиці Північної, між вулицями Бузькою та Врожайною у місті Миколаєві;

- визнати незаконними та скасувати пункт 2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 12.10.2016 №9/57 надано дозвіл ПП «Лана ЖСК» на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по вул. Північній між вулицею Бузькою та Урожайною площею 17008 кв.м., яка є в оренді відповідно до договору оренди землі №8214, на 3 ділянки: земельна ділянка №1 площею 4473 кв.м., земельна ділянка №2 площею 4702 кв.м., земельна ділянка №3 площею 7833 кв.м.;

- приватному підприємству «Лана ЖСК» повернути Миколаївській обласній державній адміністрації з правом постійного користування ДП «Миколаївське лісове господарство» земельну ділянку площею 17008 кв.м. з кадастровим номером :10:001:0072, за рахунок якої утворено ділянки з кадастровими номерами :10:001:0084, :10:001:0085, :10:001:0086, по вулиці Північній, між вулицями Бузькою та Врожайною у місті Миколаєві.

В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує, що пункти 43, 43.1 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 13.10.2010р. №50/28, пункти 62, 62.4 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 30.12.2010р. №2/26, пункт 3 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради від 27.01.2011р. №3/45, пункт 44 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 19.04.2012р. №16/38, пункт 2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 12.10.2016р. №9/57 прийнято з порушенням вимог законодавства, у зв'язку з чим вони підлягають визнанню незаконними та скасуванню. Так, відповідно до інформації ВО «Укрдержліспроект» від 02.07.2016р. №343 надана в користування товариству земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0072 належала до земель державного лісового фонду квартал 34 виділ 1, 2 та перебувала у постійному користуванні державного підприємства «Миколаївське лісове господарство». Вказує, що згідно ст. 116, 149 Земельного кодексу України, вилучення земель державного лісового фонду площею понад 1 га належить до виключних повноважень Кабінету Міністрів України. У порушенні вимог ст. 116 Земельного кодексу України згода або будь які погоджувальні документи, які свідчать про належне вилучення земельної ділянки у ДП «Миколаївське лісове господарство» у проекті відведення відсутні. Миколаївською міською радою в односторонньому та позасудовому порядку, з перевищенням наданих законом повноважень, незаконно вилучено поза волею постійного землекористувача ДП «Миколаївське лісове господарство» спірну земельну ділянку та передано її в оренду суб'єкту господарювання для забудови житловими будинками. Під час прийняття Миколаївською міською радою рішення щодо відведення товариству земельної ділянки не взято до уваги її місцезнаходження. Крім того, існуючою Містобудівною документацією, а саме генеральним планом та Правилами використання та забудови території м.Миколаєва, а також державними будівельними та санітарними нормами висловлено, що розміщення господарських будівель та споруд в межах вказаної території заборонено. Всупереч ст. 17 Закону України «Про основи містобудування», ст. 48 Закону України «Про охорону земель», ст. 123 Земельного кодексу України, Генерального плану міста Миколаєва, з перевищенням повноважень, за відсутності висновку органу лісової охорони, з порушенням правового режиму використання земель, Миколаївською міською радою прийнято пункти 43, 43.1 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 13.10.2010р. №50/28, пункти 62, 62.4 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 30.12.2010р. №2/26, пункт 3 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради від 27.01.2011р. №3/45, пункт 44 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 19.04.2012р. №16/38, пункт 2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 12.10.2016р. №9/57. Зазначає, що оскільки на підставі незаконних пунктів рішень між Миколаївською міською радою та підприємством укладено договір оренди землі №8214 від 11.07.2011р. та договір про зімни №193-12 від 18.06.2012, то відповідно до ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст.20, 207 Господарського кодексу України, ст.152 Земельного кодексу України, вони підлягають визнанню недійсними.

Миколаївська обласна державна адміністрація підтримує позов у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.12.2017р. за вказаними вимогами господарським судом Миколаївської області прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень ГПК (в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017р.) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, 23.01.2017р. судом за згодою сторін проведено підготовче засідання.

16.01.2018р. до Господарського суду Миколаївської області від відповідача-2 надійшов відзив, в якому він зазначає що в повному обсязі не визнає згаданий позов та не погоджується з усіма обставинами, якими обґрунтовуються його вимоги, з наступних підстав: по-перше, поданий прокурором позов містить вимогу про повернення Миколаївській обласній адміністрації земельної ділянки площею 17008 м2 з кадастровим номером :10:001:0072, за рахунок якої утворені земельні ділянки з кадастровими номерами :10:001:0084, :10:001:0085, :10:001:0086. З урахуванням викладеного, відповідач ПП «Лана ЖКС» вважає, що прокурору має бути наданий строк для усунення недоліків позовної заяви та надання доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі відповідно до визначеної ним ціни позову. По-друге, вимога прокурора щодо витребування спірної земельної ділянки сформульована як зобов'язання ПП «Лана ЖКС» повернути її Миколаївській обласній державній адміністрації «з правом постійного користування ДП «Миколаївське лісове господарство». Таким чином прокурор вимагає від ПП «Лана ЖКС» повернути спірну земельну ділянку в користування третій особі на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В той же час ухвалення та виконання судового рішення на користь третьої особи без самостійних вимог та предмет спору не передбачено законодавством України (в тому числі ГПК України та Закону України «Про виконавче провадження»), що унеможливлює задоволення зазначеної позовної вимоги. По-третє, відповідно до листа ВО «Укрдержліспроект» №343 від 02.07.2016р. зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0072 «частково входила в межі лісового фонду», однак в якій саме частині, яка площа та межі цієї частини - з'ясувати зі змісту вказаного листа чи інших наявних у справі документів неможливо. Отже, відповідач-2 вважає позовні вимоги прокурора недоведеними.

22.01.2018р. відповідач-2 надав суду: заяву про застосування строків позовної давності, оскільки за умови належного виконання позивачем покладених на нього функцій з державного контролю, він мав можливість дізнатись про порушення своїх прав в момент прийняття Миколаївською міською радою оскаржуваних рішень, та клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи для визначення входження меж спірної земельної до складу земель ДП «Миколаївське лісомисливське господарство» та встановлення наявності або відсутності порушень меж та накладення земельних ділянок, в т.ч. спірної земельної ділянки.

23.01.2018р. від Миколаївської облдержадміністрації до суду надійшли пояснення, відповідно до яких позивач зазначає, що право постійного користування ДП «Миколаївське лісомисливське господарство» на спірну земельну ділянку припинено не було, оскільки рішення щодо передачі цієї ділянки не має законодавчого підґрунтя та прийнято Миколаївською міською радою із перевищенням повноважень та порушенням норм чинного законодавства України. Крім того, спірна земельна ділянка була відведена відповідачу-2 для організації будівельного майданчика, тобто мала місце зміна цільового призначення земельної ділянки, що мало відбуватись зі погодженням з територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища. Також Миколаївська ОДА зазначає, що їй стало відомо про порушення її прав тільки під час подання прокуратурою відповідного позову. До цього часу інформація про порушення Миколаївською міською радою вимог чинного законодавства при виданні оскаржуваних рішень щодо спірної ділянки не знаходилась у володінні облдержадміністрації, тому вона не могла довідатись про порушення своїх прав. За таких обставин, позивач зазначає, що клопотання відповідача-2 про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

31.01.2018р. до суду надійшла відповідь Миколаївської облдержадміністрації на відзив ПП «Лана ЖКС», в якій позивач зазначає, що по-перше, матеріалами справи підтверджено той факт, що спірна земельна ділянка у 2014 та 2015 роках входила в межі державного лісового фонду, по-друге, твердження відповідача-2, що на спірній земельній ділянці відсутні лісові насадження, тому вона не являється ділянкою лісогосподарського призначення, суперечать положенням ст. ст. 1,5 Лісового кодексу України.

31.01.2018р. до суду надійшла правова позиція Миколаївської облдержадміністрації, щодо клопотання ПП «Лана ЖКС» про призначення судової земельно - технічної експертизи, відповідно до якої позивач проти призначення експертизи заперечує, зазначає, що на його думку у матеріалах судової справи міститься достатньо доказів, що свідчать про безсумнівну належність спірної земельної ділянки до земель державного лісового фонду.

31.01.2018р. до суду від Прокуратури Миколаївської області надійшла відповідь на відзив ПП «Лана ЖКС» в якій зазначено, що надана інформація ВО «Укрдержліспроект» щодо спірної земельної ділянки з доданим викопіюванням з публічної кадастрової карти є належним, допустимим та достовірним доказом у розумінні ст.ст. 76-78 ГПК України, оскільки стосується предмета доказування та надана уповноваженим суб'єктом, який безпосередньо володіє необхідними знаннями та технічними можливостями для обробки інформації з державних лісового та земельного кадастрів. Документами, які підтверджують право постійного користування лісгоспу є: державний акт на право користування землею від 15.11.1964р., планшет №3 лісовпорядкування 1983 року, планшет №4 лісовпорядкування 1993 року, планшет №4 лісовпорядкування 2003 року та проект організації та розвитку лісового господарства.

06.02.2018р. до суду від ПП «Лана ЖКС» надійшли заперечення, в яких відповідач-2 додатково до вже наданих суду заперечень зазначає, що по-перше, оскаржуваними рішеннями жодним чином не були порушені права Миколаївської обласної державної адміністрації, оскільки вона в силу норм ч.8 ст. 122 у взаємозв'язку зі статтею 149 Земельного кодексу України за будь-яких умов не була та не могла бути розпорядником спірної земельної ділянки, по-друге, зі змісту наданих прокурором документів на підтвердження права постійного користування спірною земельною ділянкою вбачаються розбіжності щодо площі кварталу 34 урочища «Варварівське». Надані прокурором докази не враховують сучасне планування міста Миколаєва та не дають змоги зробити прив'язку земельної ділянки кварталу 34 «Варварівське» стосовно вулиць Північної, Бузької та Урожайної у м.Миколаєві. по-третє, нормами ст. ст. 49-51 Лісового кодексу України передбачено ведення Державного лісового кадастру на основі Державного земельного кадастру. Державний лісовий кадастр ведеться Держлісагентством, яке готує та видає інформаційні матеріали про лісовий фонд України. Згідно з нормами ст. 15 Закону України «Про державний земельний кадастр» встановлено, що до Державного земельного кадастру включаються, зокрема, відомості про цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель). Враховуючи це, посилання прокурора на лист ВО «Укрдержліспроект» від 02.07.2016р. №343, як на належний доказ у справі не узгоджується з вищенаведеними положеннями та за відсутності у справі інформації з Державного лісового та Державного земельного кадастрів доводи позову щодо належності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення, які перебувають у користуванні ДП «Миколаївське лісомисливське господарство», є безпідставними.

06.02.2018р. до суду надійшли письмові пояснення ПП «Лана ЖКС» в якому було заявлено клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою суду від 06.02.2018р. було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

13.02.2018р. прокуратурою Миколаївської області надано суду докази доплати судового збору за подання вказаного позову.

Ухвалою суду від 16.02.2018р. було призначено судом земельну - технічну експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання: - чи входила земельна ділянка площею 17008 кв.м. кадастровий номер :10:001:0072 вздовж вул. Північної між вулицями Бузькою та Врожайною у м.Миколаєві до складу земель ДП «Миколаївське лісове господарство» станом на 13.10.2010 року? Якщо так, то вказати повністю чи частково, навести відповідні розміри; - чи мало місце порушення меж та накладання земельних ділянок державного лісового фонду квартал 34 виділ 1,2 Андріївського лісництва та земельної ділянки площею 17008 кв.м. кадастровий номер :10:001:0072 вздовж вул. Північної між вулицями Бузькою та Врожайною у м.Миколаєві, відповідно до правовстановлювальних документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно правових актів станом на 13.10.2010 року? Якщо так, то вказати повністю чи частково, навести відповідні розміри. Розгляд справи зупинено.

Повідомленням №18-248/249 Миколаївське відділення Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України визначило неможливість надання висновку по матеріалам господарської справи 915/1307/17, оскільки запитуванні у клопотанні судового експерта від 14.03.2018р. №17-19/18-248/249 додаткові матеріали надані частково, рахунок за проведення земельно-технічної експертизи від 13.03.2018р. №18-18-248/248/07 не сплачено, тому за результатами вивчення представлених документів та матеріалів справи експерт не має можливості надати повну та аргументовану відповідь на поставлені судом в ухвалі питання.

Ухвалою суду від 10.08.2018р. провадження у справі було поновлено, підготовче засідання призначено на 17.09.2018р.

24.09.18р. до суду надійшли пояснення Прокуратури Миколаївської області стосовно необхідності захисту інтересів держави (а.с.132-135 т.2).

Ухвалою суду від 26.09.2018р. було закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті на 17.10.2018р.

В судовому засідання 17.10.18р. судом було оголошено перерву до 25.10.18р.

В судовому засіданні 25.10.2018р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, дослідивши та оцінивши усі подані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

13.10.2010р. за №50/28 Миколаївською міською радою було прийнято рішення, яким, зокрема. був затверджений проект землеустрою та надано в оренду на 1 рік товариству з обмеженою відповідальністю «Лана» земельну ділянку площею 17008 кв.м з кадастровим номером :10:001:0072 по вул. Північної, між вулицями Бузькою та Врожайною у місті Миколаєві для організації будівельного майданчика.

В подальшому, у зв'язку зі зміною організаційно-правової форми підприємства, пунктами 62, 62.4 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 30.12.2010р. №2/26 затверджено технічну документацію із землеустрою та надано в оренду приватному підприємству «Лана ЖСК» земельну ділянку площею 17008 кв.м з кадастровим номером :10:001:0072 по вулиці Північної, між вулицями Бузькою та Врожайною у місті Миколаєві для будівництва І черги комплексної забудови.

Пунктом 3 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради від 27.01.2011р. №3/45 викладено в новій редакції пункт 62.4 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 30.12.2010р. №2/26 та зазначено, що земельна ділянка передається в оренду для організації будівельного майданчика для будівництва І черги комплексної забудови по вулиці Північної, між вулицями Бузькою та Врожайною у місті Миколаєві.

Миколаївською міською радою на підставі рішення від 30.12.2010р. за №2/26 та змін до нього, внесених рішенням від 27.01.2011р. №3/45 з приватним підприємством «Лана ЖСК» укладено договір оренди землі №8214 від 11.07.2011р., який зареєстровано в управлінні Держкомзему у місті Миколаєві, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.07.2011р. №00208.

У подальшому пунктом 44 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 19.04.2012р. №16/38 продовжено строк оренди вказаної ділянки на 5 років, у зв'язку з чим 18.06.2012р. між Миколаївською міською радою та ПП «Лана ЖСК» укладено договір про зміни №193-12, який зареєстровано в управлінні Держкомзему у місті Миколаєві, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.06.2012 №001037.

Пунктом 2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 12.10.2016 №9/57 надано дозвіл ПП «Лана ЖСК» на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу вказаної земельної ділянки на 3 ділянки, у тому числі ділянка №1 площею 4473 кв.м, ділянка №2 площею 4702 кв.м, ділянка №3-7833 кв.м.

Зазначені пункти 43, 43.1 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 13.10.2010 №50/28, пункти 62, 62.4 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 30.12.2010 №2/26, пункт 3 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради від 27.01.2011 №3/45, пункт 44 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 19.04.2012 №16/38, пункт 2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 12.10.2016 №9/57 прокурор вважає такими, що прийняті з порушеннями вимог законодавства, у зв'язку з чим вони підлягають визнанню незаконними та скасуванню.

Прокурор посилається на лист Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання «Укрдержліспроект» вих. №343 від 02.07.2016р., з якого вбачається, що станом на 01.01.2004р., 01.01.2008р., 01.01.2010р., 01.01.2011р., 01.01.201р. та 01.01.2015р. земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0072 частково входила в межі земель державного лісового фонду квартал 34 виділ 1. Інформація про вказану ділянку станом на 01.01.2013р. та 01.01.2016р. в лісовпорядкуванні відсутня.

Також прокурор зазначає, що в порушення норм ст. 116 Земельного кодексу України, згода або будь-які інші погоджувальні документи, що свідчать про належне вилучення земельної ділянки у ДП «Миколаївське лісове господарство» у проекті відведення земельної ділянки відсутні.

Згідно з нормами ст.5 Лісового кодексу України, віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Статтею 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Згідно з приписами статей 125, 126 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття спірних рішень) норм статей 22-24 Земельного кодексу України (1990р.) та статті 20 Земельного кодексу УРСР (1970р.) право постійного користування земельною ділянкою посвідчувалось державними актами.

Крім того, статтею 16 Земельного кодексу УРСР (1970р.), статтею 19 Земельного кодексу України (1990р.) та статтею 123 нині чинного Земельного кодексу України було передбачено, що відведення (надання) земельних ділянок провадиться на підставі рішень відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

На підтвердження належності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення та перебування її у постійному користуванні ДП «Миколаївське лісове господарство» прокурором надані суду копії витягів Державного акту на право постійного користування землею від 15.11.1964 та планшетів різних років за час їх складання.

При цьому, з наданої копії акту вбачається, що він виданий на право користування землею Миколаївському лісгоспзагу Миколаївського району Миколаївської області та за ним в постійне користування відведено 30 гектарів землі (інших угідь), а з наданих копій витягів планшетів №3 від 1983р. та №4 від 1993р. вбачається, що площа земельної ділянки кварталу №34 урочища «Варварівське» становить в різні часи 27 та 15 га відповідно.

Згідно п. 5 розділу 8 «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

До таких планово-картографічних матеріалів відносяться лісовпорядні планшети, виготовлення та розмноження яких регламентується Інструкцією про порядок виготовлення та розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР від 11.12.1986, згідно з вимогами п. 2.1.4 якої складені оригінали планшетів, які мають межі з іншими землекористувачами, завіряються в органах землекористування того району, де проводяться лісовпорядні роботи.

З наданих суду копій витягів вказаних планшетів та інших документів неможливо встановити площу кварталу 34 урочища «Варварівське», в т.ч. входження до неї спірної земельної ділянки.

За повідомленням прокуратури «Миколаївський лісгоспзаг» до травня 1950 року відносився до Дніпропетровського обласного управління лісового господарства, з травня 1950 року до 1966 року входив до складу Херсонського міжобласного управління лісового господарства та лісо заготівок та у 1966 році увійшов до складу Миколаївського обласного управління лісового господарства і лісо заготівок. В подальшому в період з 1991 по 2004 роки Миколаївський лісгоспзаг був перейменований у Миколаївський держлісгосп (наказ Мінлісгоспу Украни №133 від 31.10.1991р.), потім у ДЛГО «Миколаївліс» (наказ ДКЛГ України №4 від 14.01.1998р.), та в подальшому у ДП «Миколаївське лісове господарство» (наказ ДКЛГ України №178 від 20.10.2004р.).

Також слід відзначити, що з листа ДП «Миколаївське лісове господарство» від 30.01.2018р. №27 вбачається, що воно створене на підставі наказу Державного комітету лісового господарства України від 20.10.2004 №178 «Про реорганізацію державних лісогосподарський об'єднань та створення державних підприємств» шляхом виділення з Миколаївського державного лісогосподарського об'єднання «Миколаївліс» і є його правонаступником в частині виділеного йому майна.

Однак жодних доказів, що підтверджують зміну назви, реорганізації, виділу та передачі ДП «Миколаївське лісове господарство» у користування земельних ділянок, в т.ч. спірної земельної ділянки, ані прокурором, ані Миколаївською обласною державною адміністрацією, ані ДП «Миколаївське лісове господарство», суду надано не було.

Окрім цього, статтями 49-51 Лісового кодексу України передбачено ведення Державного лісового кадастру на основі Державного земельного кадастру для забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ, організацій і громадян достовірною та об'єктивною інформацією щодо природного, господарського стану та правового режиму використання лісового фонду України. Статтею 15 Закону України «Про державний земельний кадастр» встановлено, що до Державного земельного кадастру включаються, зокрема відомості про цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель)

В матеріалах справи відсутні відомості з Державного лісового кадастру стосовно належності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення.

Порядок розмежування земель державної та комунальної власності був врегульований Законом України «Про розмежування земель державної та комунальної власності», який був чинним до 01.01.2013р.

Статтями 7,8,12,13 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» було передбачено наступні етапи: визначення Кабінетом Міністрів України меж земельних ділянок державних підприємств, розробку проекту розмежування земель державної та комунальної власності, прийняття сільською, селищною, міською радою рішення про розмежування земель державної та комунальної власності в межах населеного пункту, погодження вказаного рішення місцевою облдержадміністрацію та встановлення меж земельних ділянок державної та комунальної власності в натурі (на місцевості).

Відповідач-2 зазначив, та суд вважає слушним таке зауваження, що позивачем та прокурором не надано суду доказів визначення Кабінетом Міністрів України меж земельних ділянок ДП «Миколаївське лісове господарство», проекту розмежування земель державної і комунальної власності, рішення Миколаївської міської ради про розмежування земель державної та комунальної власності в межах м.Миколаєва, розпорядження Миколаївської облдержадміністрації про погодження вказаного рішення, а також доказів встановлення меж земельних ділянок державної та комунальної власності в натурі (на місцевості) станом на 2008-2009 роки.

Вказане свідчить, що на момент прийняття Миколаївською міською радою спірних рішень, не було здійснено розмежування земель державної і комунальної власності в межах м.Миколаєва.

Постановою Верховної Ради України від 15.11.1996р. №518/96-ВР було затверджено межі м. Миколаєва, загальною площею 25282,6 га.

Наявні в матеріалах справи докази, дані та відомості не враховують сучасне планування міста Миколаїв та не дають змоги зробити прив'язку земельної ділянки кварталу 34 урочища «Варварівське» стосовно вулиць Північної, Бузької та Урожайної м.Миколаєва.

Із наданого суду відповідачем-2 проекту землеустрою вбачається, що спірна земельна ділянка кадастровим номером :10:001:0072 перебувала у державній формі власності, її код згідно з УКФВЗ - 4.1, цільове використання землі та його код згідно з УКЦВЗ «землі резервного фонду - код 1.21.1».

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів щодо входження спірної земельної ділянки до земель державного лісового фонду, судом було призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені відповідні питання.

За результатами вивчення представлених документів та матеріалів експерт не мав можливості надати повну та аргументовану відповідь на поставлені судом в ухвалі питання.

Отже, як встановлено судом, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0072 частково входить в межі державного лісового фонду, однак, відомостей, які нададуть можливість встановити такі межі та з'ясувати наявність підстав для задоволення позову, прокурором та Миколаївською обласною державною адміністрацією суду не надано.

Згідно зі ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач та прокурор не надали суду документальних доказів наявності фактичних обставин, якими б можливо було обґрунтувати наявність порушень прав та законних інтересів Миколаївської обласної державної адміністрації.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позову та визнання незаконними оскаржуваних рішень Миколаївської міської ради, договору оренди землі, в т.ч. повернення земельної ділянки Миколаївській ОДА з правом постійного користування ДП «Миколаївське лісове господарство» відсутні.

Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовує наведених вище висновків.

Відповідно до норм статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За висновками розглянутої справи судом не встановлено доведеності порушення відповідачами суб'єктивного права позивача у спірних відносинах. Таким чином, клопотання відповідача-2 про застосування строків позовної давності не може бути предметом дослідження, оскільки внаслідок відсутності порушеного права відсутній й початок перебігу строків позовної давності щодо захисту цього права.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст.129 ГПК України, у разі відмови судом у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.2, 11, 73, 74, 76-79, 91, 195, 196, 210, 220, ст.ст.232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано суддею «05» листопада 2018 року

Суддя Н.О. Семенчук