ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2018 р. Справа№ 911/913/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Суліма В.В

Агрикової О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Мусійко В.В. довіреність № 378 від 13.06.18

від відповідача: Сачко Р.Т. довіреність № 11-К від 02.08.18

вільний слухач 1: ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_1 від 16.10.18

вільний слухач 2: ОСОБА_5, посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 24.02.2001

вільний слухач 3: ОСОБА_6, паспорт серії НОМЕР_3 від 25.06.15

вільний слухач 4: ОСОБА_7, паспорт серії НОМЕР_4 від 29.09.06

вільний слухач 5: ОСОБА_8, паспорт серії НОМЕР_5 від 08.02.2000

вільний слухач 6: ОСОБА_9, паспорт серії НОМЕР_6 від 16.05.2008

вільний слухач 7: ОСОБА_10., паспорт серії НОМЕР_7 від 08.04.1998

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Оксенюка Ігоря Сергійовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 30 липня 2018 року (дата складення повного тексту 08.08.2018 р.)

у справі № 911/913/18 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Оксенюка Ігоря Сергійовича

до Київської обласної державної адміністрації

про визнання договору оренди поновленим, -

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець Оксенюк Ігорь Сергійович звернувся з позовною заявою, у якій просив поновити термін дії договору оренди земельної ділянки від 28.11.2011 (державна реєстрація від 29.02.2012 за № 01587) на п'ять років та визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 28.11.2011, зареєстрованого управлінням Держкомзему Сквирського району, на тих же самих умовах на строк п'ять років в редакції додаткової угоди, наданої позивачем (а.с. 8-13).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30 липня 2018 року у справі №911/913/18 у задоволенні позову ФОП Оксенюка І.С. відмовлено (а.с.110-114).

Не погоджуючись зі вказаним рішенням, ФОП Оксенюк І.С. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 та ухвалити нове про задоволення позовних вимог (а.с.128-133).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2018 року, апеляційна скарга ФОП Оксенюка І.С. у справі № 911/913/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Сулім В.В.

16 жовтня 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Сулім В.В.) відкрито апеляційне провадження у справі №911/913/18, розгляд апеляційної скарги ФОП Оксенюк І.С. на рішення Господарського суду міста Києва від 30 липня 2018 року у справі №911/913/18, розгляд призначено на 06 листопада 2018 року.

08 жовтня 2018 року від Київської обласної державної адміністрації надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу.

25 жовтня 2018 року від Київської обласної державної адміністрації надійшов відзив на апеляційну скаргу, який є ідентичним за змістом до письмових пояснень на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 06 листопада 2018 року представник ФОП Оксенюк І.С. надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник Київської обласної державної адміністрації у судовому засіданні 06 листопада 2018 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

28 листопада 2011 року між Сквирською районною державною адміністрацією Київської області, як орендодавцем та ФОП Оксенюк І.С. (далі - позивач), як орендарем укладено Договір оренди земельної ділянки водного фонду (далі - Договір), відповідно до умов п.п.1.1. якого Орендодавець на підставі розпорядження голови Сквирської райдержадміністрації від 04.11.2011 №619 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку водного фонду кадастровий номер :03:018:0002 загальною площею - 10,9990 га. для риборозведення, що знаходяться в межах Сквирської міської ради Київської області (а.с. 20-24).

У п.п. 1, 2 п. 2 Договору зазначено, що в оренду передається земельна ділянка водного фонду кадастровий номер :03:018:0002 загальною площею - 10,9990 га, у тому числі під водою 7,5979, прибережна захисна смуга 3,3582 га (з них болота - 1,1733 га, пасовища - 0,5488 га, відкриті землі з незначним рослинним покривом - 1,6361 га), під гідротехнічними спорудами - 0,0429 риборозведення в межах Сквирської міської ради Київської області. На земельних ділянках знаходяться водні об'єкти (стави) загальною площ,ею -7,5979

Договір укладено терміном на 5 років, з дати державної реєстрації договору. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пп. 1 п. 3 Договору).

Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку (п.п. 1 п. 12 Договору).

Дія договору припиняється у разі в т.ч. закінчення строку, на який його було укладено (п.п. 2 п. 12 Договору)

Враховуючи те, що державну реєстрацію договору проведено 29.02.2012 р., про що на договорі здійснено відповідну відмітку, строк дії цього Договору закінчився 28.02.2017.

28 листопада 2011 року за Актом приймання-передачі земельної ділянки водного фонду орендодавець передав, а орендар прийняв у користування орендовану земельну ділянку водного фонду з розташованою на ній водоймою (став) із земель державної власності в адміністративних межах Сквирської міської ради Київської області (за межами населеного пункту) загальною площею 10,9990 га. (а.с. 25).

Законом України від 06.09.2012 року № 5245-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" (який набрав чинності 01.01.2013 р.), внесено зміни до Земельного кодексу України, відповідно до яких з 01.01.2013 р. повноваження щодо передачі земельних ділянок із земель державної власності у користування за межами населених пунктів для риборозведення надаються обласними державними адміністраціями.

20 жовтня 2016 року позивач звернувся до Київської обласної державної адміністрації із листом-повідомленням про намір скористатися своїм переважним правом на укладання договору оренди на новий строк, долучивши до нього проект додаткової угоди, у якій передбачено термін дії договору строком "10 років" та визначено назву "договір оренди водного об'єкта" (а.с. 27, 28-29).

За дорученням Київської обласної державної адміністрації, Департамент містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації у своєму листі №О20.320-2 від 17.11.2016 щодо розгляду листа-повідомлення повідомив позивача, що договір оренди земельної ділянки водного фонду для риборозведення не може бути поновлений, оскільки законодавством передбачено поєднання водного об'єкту та земельної ділянки в якості об'єкту оренди для цілей аквакультури та те, що надання водних об'єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об'єкта. Також, у листі зазначено, що у випадку наявності передбачених ст. 134 ЗК України підстав для отримання водного об'єкту разом із земельною ділянкою без проведення конкурсу (земельних торгів), позивачу слід подати клопотання із відповідною документацією, а також зазначено про можливість звернутись до Київської облдержадміністрації з пропозицію щодо оренди водного об'єкта, що буде винесена на розгляд Комісії з добору земельних ділянок державної власності та/або прав на них, які можуть виставлятися на земельні торги окремими лотами, створену розпорядженням голови КОДА від 25.07.2016 № 305 (а.с. 30-314).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача Договір поновлено на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором, тобто на 5 років з огляду на те, що: з 21.02.2017 по 25.04.2018 позивач своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату за Договором (а.с. 34-38, 39); використовував об'єкт оренди за цільовим призначенням; експлуатував об'єкт оренди з дотриманням правил, виданих органами водного господарства та охорони навколишнього середовища, екологічної безпеки, утримання в належному технічному та санітарному стані об'єкта оренди. Після закінчення терміну дії Договору, орендодавець не заперечував у поновленні договору та не просив повернути об'єкт оренди.

У апеляційній скарзі позивач, разом із доводами аналогічними до викладених у позовній заяві, зазначає, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального права, ухвалено рішення з урахуванням пояснень відповідача. За доводами позивача, він вчасно повідомив відповідача про наявність наміру скористатись переважним правом на укладення договору оренди, проте відповідач за доводами позивача, не надав у відповідь проекту додаткової угоди, як того вимагають приписи ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Апелянт зазначає про відсутність у Департаменту містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації повноважень на продовження строку дії договорів оренди водних об'єктів. За доводами позивача, повідомлення ним орендодавця про намір продовжити дію договору, не надання орендодавцем повідомлення про незгоду у продовженні дії спірного договору та ухилення від підписання додаткової угоди до договору, продовження користування земельною ділянкою та сплата орендної плати після закінчення дії договору, спричиняє автоматичне поновлення договору оренди землі, а укладення між сторонами додаткової угоди до зазначеного правочину є лише документальним оформленням цього факту, що не потребує прийняття відповідного рішення відповідачем.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, відповідач, у відзиві на неї зазначає, що подаючи пояснення у справі ним надавалось клопотання про поновлення строку для подачі процесуальних документів. З посиланням на надання доручення керівництвом відповідач зазначає про те, що Департамент містобудування та архітектури Київської обласної державною адміністрації, розглядаючи лист-повідомлення Апелянта щодо наміру скористатися переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки водного фонду від 20.10.2016 року діяв та підставі закону та в межах своїх повноважень. Також відповідач зазначив, що оскільки, Департамент містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації у своєму листі від 17.11.2016 щодо розгляду листа-повідомлення повідомив, що договір оренди земельної ділянки водного фонду для риборозведення не може бути поновлений з підстав поєднання водного об'єкту та земельної ділянки в якості об'єкту оренди для цілей аквакультури, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Зокрема порядок, умови і правові конструкції поновлення договору оренди землі унормовані у ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі може бути реалізоване шляхом двох окремих правових підстав: перша наведена у ч. 1 - ч. 5 вказаної статті, друга - у ч. 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

За змістом ч. 1 - ч. 5 згаданої статті, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Правова конструкція, передбачена ч. 1 - ч. 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" узгоджується з положеннями статті 777 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. За змістом згаданої статті Цивільного кодексу України, наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

У ч. 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено іншу правову підставу, яка полягає в такому: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, ч.ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що орендар ініціює питання поновлення договору оренди землі на новий строк шляхом направлення орендодавцю листа-повідомлення та проекту додаткової угоди. Отримавши зазначений лист-повідомлення та проект додаткової угоди, орендодавець вчиняє ряд юридично значимих дій, а саме: (а) перевіряє його на відповідність вимогам закону, (б) узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, (в) приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), (г) укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Якщо орендар, маючи на меті реалізацію свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, ініціював перед орендодавцем питання про таке поновлення, скориставшись правовим механізмом ч.ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", то ч. 6 вказаної статті не може бути застосована до таких правовідносин, оскільки ч. 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі": (1) не передбачає звернення орендаря до орендодавця; (2) переговори сторін щодо зміни (за необхідності) істотних умов не проводяться.

Таким чином, виходячи з того, що ч. 1 - ч. 5 та ч. 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" містять дві окремі правові підстави реалізації орендаря свого переважного права на поновлення договору оренди землі, вони не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та правовими наслідками.

Слід зазначити, що положеннями ч. 4 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" визначено, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

При цьому, згідно зі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

У доданій до адресованого позивачем відповідачу листа-повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на укладання договору оренди на новий строк додатковій угоді, визначено відмінні від первісної редакції положення щодо терміну дії договору ("10 років" замість "5 років") та визначено назву ("договір оренди водного об'єкта" замість "Договір оренди земельної ділянки водного фонду"), а також визначено особу орендодавця у відповідності до змін у законодавстві (а.с. 27, 28-29).

01.07.2013 набрав чинності Закон України "Про аквакультуру". Цей закон та ст. 51 Водного кодексу України встановлюють новий порядок надання водних об'єктів (їх частин) в користування на умовах оренди для цілей аквакультури. Водні об'єкти надаються у користування на земельних торгах (статті 135-139 Земельного кодексу України) у комплексі із земельною ділянкою, органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором), згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства. Земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 Земельного кодексу України

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст 51 Водного кодексу України водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Надання водних об'єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об'єкта.

Разом з тим, у п.п. 1, 2 п. 2 Договору від 28.11.2017 р. зазначено, що в оренду передається земельна ділянка водного фонду кадастровий номер :03:018:0002 загальною площею - 10,9990 га, у тому числі під водою 7,5979, прибережна захисна смуга 3,3582 га (з них болота - 1,1733 га, пасовища - 0,5488 га, відкриті землі з незначним рослинним покривом - 1,6361 га), під гідротехнічними спорудами - 0,0429 риборозведення в межах Сквирської міської ради Київської області. На земельних ділянках знаходяться водні об'єкти (стави) загальною площ,ею -7,5979.

Тобто, з урахуванням внесених у законодавство змін, зазнав змін і визначений у договорі від 28.11.2017 р. об'єкт оренди.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, за дорученням Київської обласної державної адміністрації Департамент містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації у своєму листі № О20.320-2 від 17.11.2016 щодо розгляду листа-повідомлення за дорученням орендодавця повідомив, що договір оренди земельної ділянки водного фонду для риборозведення не може бути поновлений з підстав поєднання водного об'єкту та земельної ділянки в якості об'єкту оренди для цілей аквакультури, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося.

Тобто, орендодавець, реалізуючи свої законні права, направив (шляхом доручення Департаменту містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації) орендарю лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі.

За вказаних обставин, відсутні правові підстави вважати, що у позивача виникло право на позов на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" з посиланням на те, що позивач після закінчення терміну дії договору оренди землі продовжив користуватися земельною ділянкою за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Сам лише факт спливу місячного строку за відсутністю листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди, разом з іншими підставами, вказаними в ч. 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не може свідчити про автоматичне поновлення договору оренди землі за наявності вже застосованого позивачем поновлення договору оренди на підставі ч. 1 - ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та наявності заперечень з боку орендодавця у його поновленні, а також того що орендарем запропоновано положення відмінні від первісно визначених у договорі оренди і щодо яких не було досягнуто згоди з орендодавцем.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 5 ст. 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає про безпідставність доводів апелянта про необґрунтоване врахування судом першої інстанції пояснень відповідача, оскільки зазначені пояснення подані останнім із дотриманням норм процесуального права та клопотанням про поновлення процесуального строку для подачі процесуальних документів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010), а також те, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30 липня 2018 року у справі №911/913/18 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Оксенюк Ігора Сергійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 30 липня 2018 року у справі №911/913/18 задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Оксенюк Ігора Сергійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 30 липня 2018 року у справі №911/913/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30 липня 2018 року у справі №911/913/18 залишити без змін.

3. Справу №911/913/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді В.В. Сулім

О.В. Агрикова

Дата складення повного тексту - 08.11.2018 р.