РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.11.2018Справа № 910/10967/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М. за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

За позовомФізичної особи-підприємця Федотова Вадима Юрійовича
До1. Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют Фінанс»
Треті особи, Проякі не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Переверза Ганна Олегівна Державне підприємство «Сетам» визнання недійсним акту та свідоцтва

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Лівандовський В.В.;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Федотов Вадим Юрійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про визнання недійсним акту № 38381422 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 29.03.2016; визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, видане 13.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Переверзою Ганною Олегівною Товариству з обмеженою відповідальністю «Абсолют Фінанс».

Ухвалою суду від 14.06.2016 було порушено провадження по справі № 910/10967/16, розгляд справи призначено на 11.07.2016.

23.06.2016 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а також власне письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору між тими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

01.07.2016 через канцелярію суду від відповідача-2 надійшло клопотання про залучення до участі у справі Державного підприємства «Сетам» третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, оскільки зазначена особа була організатором торгів, результати яких позивачем оскаржуються.

Також 01.07.2016 через канцелярію суду відповідачем-2 було подано клопотання про припинення провадження у справі № 910/10967/16 в частині позовних вимог про визнання недійсним акту № 38381422 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 29.03.2016, оскільки спір в даній частині позовних вимог не підлягає вирішенню в господарських судах.

Крім того, відповідачем-2 були подані письмові пояснення по справі, відповідно до яких останній проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд відмовити у їх задоволенні.

Також відповідачем-2 подано клопотання про приєднання до матеріалів справи витребуваних ухвалою суду документів. Зазначене клопотання судом було розглянуте та надані документи залучені до матеріалів справи.

Представники позивача та відповідача-1 у судовому засіданні 11.07.2016 надали усні пояснення по справі.

Представник відповідача-2 у судове засідання 11.07.2016 не з'явився, проте через канцелярію суду подав клопотання про розгляд даної справи без участі його представника.

Представник третьої особи у судове засідання 11.07.2016 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Судом повідомлено, що клопотання позивача про залучення до участі у справі Державного підприємства «Сетам» третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, а також клопотання про припинення провадження у справі судом будуть розглянуті в наступному судовому засіданні.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника третьої, суд відклав розгляд даної справи.

25.07.2016 через канцелярію суду від відповідача-1 надійшов відзив на позов, у відповідності до якого проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі.

26.07.2016 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/10967/16 до вирішення в Київському апеляційному господарському суді пов'язаної справи № 910/5640/16 за позовом Фізичної особи-підприємця Федотова Вадима Юрійовича до Держаного підприємства «Сетам» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют Фінанс» про визнання електронних торгів такими, що відбулися.

Також 26.07.2016 через канцелярію суду від позивача надійшли письмові заперечення проти задоволення клопотання ТОВ «Абсолют Фінанс» про припинення провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки № 38381422, затвердженого заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 29.03.2016.

Крім того, 26.07.2016 позивачем через канцелярію суду були подані письмові заперечення проти клопотання ТОВ «Абсолют фінанс» про залучення ДП «Сетам» третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідачів та письмові заперечення проти відзиву ТОВ «Абсолют фінанс».

05.08.2016 через канцелярію суду від ТОВ «Абсолют фінанс» надійшли письмові пояснення проти доводів позивача.

У судовому засіданні 05.08.2016 представник відповідача надав усні пояснення, в яких підтримав раніше подане ним клопотання про залучення ДП «Сетам» третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача.

Представник позивача надав усні пояснення з приводу клопотання ТОВ «Абсолют фінанс» про залучення ДП «Сетам» третьою особою, в яких заперечив проти його задоволення в повному обсязі.

В даному судовому засіданні судом відхилено клопотання відповідача-2 про припинення провадження у справі в частині вимог про визнання акту держаного виконавця недійсним.

Представник відповідача та третьої особи надали усні пояснення з приводу клопотання про зупинення провадження у справі, у відповідності до яких проти його задоволення заперечили у повному обсязі.

Судом встановлено, що в провадженні Київського апеляційного господарського суду знаходиться справа № 910/5640/16 за позовом Фізичної особи-підприємця Федотова Вадима Юрійовича до Держаного підприємства «Сентам» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют Фінанс» про скасування результатів електронних торгів, проведених відповідачем 18.02.2016 з реалізації лоту № 120614 - «Нежилі приміщення, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Андріївська, № 11/7, загальною площею 362,4 кв.м.»; визнання недійсним протоколу результатів електронних торгів від 18.02.2016; визнання електронних торгів такими, що відбулися 15.02.2016; визнання позивача переможцем цих електронних торгів лоту № 120614 з ціновою пропозицією 5 960 302,5 грн.; зобов'язання скласти протокол електронних торгів по лоту № 120614, яким визначити переможцем торгів учасника № 10 - Фізичну особу-підприємця Федотова Вадима Юрійовича.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що розгляд даної справи є неможливим до остаточного вирішення спору у справі № 910/5640/16, у зв'язку з чим вважає за доцільне зупинити провадження у справі № 910/10967/16 на підставі частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, представник позивача подав письмове клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів, яке судом було розглянуто та задоволено.

Ухвалою суду від 05.08.2016 у справі № 910/5640/16 судом залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідачів Державне підприємство «Сетам» (04053, м. Київ, вул. Артема, 73); продовжено строк вирішення спору по справі № 910/10967/16 на 15 днів; зупинено провадження у справі № 910/10967/16 до вирішення Київським апеляційним господарським судом справи № 910/5640/16 про визнання електронних торгів такими, що відбулися.

16.07.2018 від позивача до суду надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, у зв'язку із тим, що розгляд справи № 910/5640/16 до вирішення якої було зупинено провадження у даній справі, завершено, Великою палатою Верховного Суду прийнято постанову від 19.06.2018, якою залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 по справі №910/5640/16, яке в свою чергу залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018.

З огляду на те, що підстава для зупинення провадження відпала, судом було поновлено провадження по справі №910/10967/16, розгляд зазначеної справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 29.08.2018.

У зв'язку з перебуванням судді Спичака О.М. 29.08.2018 на лікарняному, судове засідання призначене на дану дату не відбулось.

Ухвалою суду від 03.09.2018 розгляд справи призначено на 17.09.2018.

У зв'язку з неявкою в судове засідання 17.09.2018 представників відповідачів та третіх осіб, судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 05.10.2018, яку занесено до протоколу судового засідання.

19.09.2018 судом в порядку статей 120-121 ГПК України, повідомлено відповідачів та третіх осіб про підготовче засідання, призначене на 05.10.2018.

У підготовчому засіданні, призначеному на 05.10.2018, суд вчинив всі дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Зважаючи на наведене, за результатами підготовчого засідання, призначеного на 05.10.2018, судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.11.2018.

09.10.2018 судом в порядку статей 120-121 ГПК України, повідомлено відповідачів та третіх осіб про призначення розгляду справи по суті на 05.11.2018.

В судовому засіданні 05.11.2018 судом розпочато розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 05.11.2018 судом було заслухано вступне слово позивача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до статей 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів у відповідності до статей 217, 218 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, подих сторонами.

У судовому засіданні 05.11.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 02.10.2015 № 1885/5 «Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» Державне підприємство «СЕТАМ» уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, організацію та проведення електронних торгів, виконання інших функцій, передбачених Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за № 427/25204.

15.02.2016 відбувалися електронні торги по лоту за номером 120614, що являє собою нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, № 11/7, загальною площею 362,4 кв.м.

Позивач брав участь у вказаних торгах з реалізації лоту за номером 120614 на підставі заявки від 03.02.2016 на участь у торгах.

За твердженнями позивача, ДП «СЕТАМ» були порушені охоронювані законом права та інтереси позивача як учасника вказаних торгів, що виявилося у протиправному проведенні нових електронних торгів 18.02.2016 з реалізації лоту № 120614 та визначенні переможцем іншого учасника, незважаючи на те, що позивач зробив найбільшу ставку до закінчення торгів.

Позивачем стверджується, що 15.02.2016 остання цінова пропозиція по лоту № 120614 надійшла від позивача як учасника № 10 о 17:48:07, проте, о 18:02:10 продовжувалося приймання ставок учасників та було прийнято ставку від учасника № 12 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют Фінанс».

Згідно сформованого 15.02.2016 акту про зупинення електронних торгів по лоту № 120614 та повідомлення на веб-сайті ДП «СЕТАМ» в мережі Інтернет https://setam.net.ua, повідомлено учасників електронних торгів, які відбувалися 15.02.2016, що по торгам за лотами, серед яких лот № 120614, з метою забезпечення проведення електронних торгів у відповідності до вимог законодавства, було прийнято рішення про зупинення торгів через наявність технічних підстав, що унеможливили коректне проведення торгів, та прийнято рішення щодо поновлення 18.02.2016 вищевказаних електронних торгів.

За наслідками поновлених електронних торгів 18.02.2016 було сформовано протокол № 146564, за яким переможцем торгів визначено учасника № 12 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Абсолют Фінанси», як особу з найвищою ціновою пропозицією у сумі 5 960 302,50 грн.

У відповідності до вимог пункту 4 розділу ІХ Тимчасового порядку, за наслідками проведених 18.02.2016 електронних торгів, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Бурла В.Е. було складено акт № 38381422 державного виконавця про реалізацію предмету іпотеки, затвердженого заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 29 березня 2016 року.

13.04.2016 на підставі акту № 38381422 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Переверзою Ганною Олегівною Товариству з обмеженою відповідальністю «Абсолют Фінанс» було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

За твердженнями ФОП Федотова В.Ю., ДП «Сетам» порушило охоронювані законом права та інтереси позивача як учасника вказаних торгів, що виявилося у протиправному їх зупиненні 15 лютого 2016 року та у проведенні нових електронних торгів 18 лютого 2016 року з реалізації лота № 120614, де переможцем було визнано іншого учасника, незважаючи на те, що позивач зробив найбільшу ставку до закінчення торгів, не є їх продовженням, а є новими торгами, які були безпідставно призначені.

Оскільки електронні торги з реалізації нерухомого майна за лотом № 120614 - «Нежилі приміщення, що знаходяться за адресою м. Київ, вул.. Андріївська, № 11/7, загальною площею 362,4 кв.м.», результати яких оформлено протоколом проведення електронних торгів були проведені з суттєвим порушенням норм чинного законодавства, то акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів, як похідні документи мають бути визнані судом недійними.

З огляду на вищенаведене, позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби та Товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют Фінанс» про визнання недійсним акту № 38381422 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 29.03.2016; та визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, видане 13.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Переверзою Ганною Олегівною Товариству з обмеженою відповідальністю «Абсолют Фінанс».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи із змісту ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

За змістом положень вказаних норм суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Однак, наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить ст.20 Господарського кодексу України.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

За приписом ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Згідно із пунктом 4 розділу X Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем.

В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно (пункт 5 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 Цивільного кодексу України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Враховуючи, що відчуження майна з аукціону належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, а позовні вимоги про визнання недійсним акту державного виконавця про проведені електронні торги та свідоцтва про право власності відповідають передбаченим законом способам захисту.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За приписами ч.1 ст.207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

За змістом Постанови № 9 від 06.11.2009 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Аналогічну позицію наведено у п.2.3 Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними».

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з розглядуваним позовом повинно бути доведено обставини порушення норм чинного законодавства при проведенні електронного аукціону, що вплинули на результати останнього. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 18.11.2015 по справі №6-1884цс15.

Згідно з приписами частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини сьомої статті 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для господарського суду.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2017, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та постановою Верховного Суду від 19.06.2018, скасовано результати електронних торгів, проведених Державним підприємством «Сетам» 18.02.2016 з реалізації лоту № 120614 «Нежилі приміщення, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Андріївська, № 11/7, загальною площею 362,4 кв.м.».

Визнано недійсним протокол проведення електронних торгів № 146564, сформований 01.04.2016 за результатами проведених Державним підприємством «Сетам» 18.02.2016 електронних торгів з продажу лоту № 120614 «Нежилі приміщення, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Андріївська, № 11/7, загальною площею 362,4 кв.м.» на користь учасника № 12 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют Фінанс».

Визнано Фізичну особу-підприємця Федотова Вадима Юрійовича (04210, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) переможцем електронних торгів з продажу лоту № 120614 «Нежилі приміщення, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Андріївська, № 11/7, загальною площею 362,4 кв.м.» з ціновою пропозицією 5 960 302,50 грн., проведених Державним підприємством «Сетам».

Згідно зі статтею 47 Закону України «Про іпотеку» організатор прилюдних торгів протягом трьох днів з дня підписання переможцем прилюдних торгів протоколу надсилає відповідний протокол державному виконавцю, приватному виконавцю, а також інші документи, що підтверджують реалізацію предмета іпотеки відповідно до цього Закону. На вимогу державного виконавця, приватного виконавця для перевірки дотримання порядку проведення прилюдних торгів організатор прилюдних торгів зобов'язаний подати державному виконавцю, приватному виконавцю повну та достовірну інформацію і документи, що стосуються організації та проведення торгів.

Протягом п'яти робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета іпотеки державний виконавець, приватний виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки, в якому зазначаються:

назва виконавчого документа, на підставі якого здійснено реалізацію предмета іпотеки, його номер та дата видачі, найменування органу (посадової особи), який видав документ;

відомості про іпотекодержателя та іпотекодавця;

стисла характеристика та місцезнаходження предмета іпотеки;

назва організатора прилюдних торгів, який проводив прилюдні торги, дата та місце їх проведення;

відомості про покупця;

початкова ціна предмета іпотеки та ціна продажу;

сума коштів, перерахована за придбаний предмет іпотеки, включаючи гарантійний платіж, та дати їх перерахування;

відомості про те, що прилюдні торги відбулися з дотриманням вимог цього Закону.

Акт про реалізацію предмета іпотеки підписується державним виконавцем, затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, скріплюється печаткою цього органу або підписується приватним виконавцем, скріплюється його печаткою та не пізніше наступного дня надсилається до організатора прилюдних торгів, який проводив прилюдні торги.

Державний виконавець, приватний виконавець не може відмовити у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, якщо така реалізація здійснювалася відповідно до вимог цього Закону. У разі відмови видати акт про реалізацію предмета іпотеки державний виконавець, приватний виконавець повинен протягом п'яти робочих днів з дня закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, повідомити про це організатора прилюдних торгів, іпотекодержателя, іпотекодавця та покупця. Повідомлення, що містить підстави для відмови у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, підписується державним виконавцем і начальником відповідного органу державної виконавчої служби та скріплюється печаткою цього органу або підписується приватним виконавцем та скріплюється його печаткою. Відмова державного виконавця, приватного виконавця видати акт про реалізацію предмета іпотеки може бути оскаржена відповідно до законодавства.

На підставі акта про реалізацію предмета іпотеки нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Протягом п'яти робочих днів з дня надходження від державного виконавця, приватного виконавця акта про реалізацію предмета іпотеки організатор проведення прилюдних торгів видає цей акт покупцеві, нотаріально засвідчені копії акта надсилає іпотекодержателю та іпотекодавцю.

Оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2017, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та постановою Верховного Суду від 19.06.2018, скасовано результати електронних торгів, проведених Державним підприємством «Сетам» 18.02.2016 з реалізації лоту № 120614 «Нежилі приміщення, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Андріївська, № 11/7, загальною площею 362,4 кв.м.», а також визнано недійсним протокол проведення електронних торгів № 146564, сформований 01.04.2016 за результатами проведених Державним підприємством «Сетам» 18.02.2016 електронних торгів з продажу лоту № 120614, то виданий на їх підставі акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки № 38381422 від 29.03.2016, який затверджено заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України С.С. Крайчинським також підлягає визнанню недійсним.

Пунктом 13 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Тобто, вимоги щодо реєстрації права власності на майно та недійсності документів, виданих на наслідками здійсненої реєстрації (у тому числі свідоцтва про право власності) розглядаються господарським судом у випадку, якщо такі позовні вимоги є похідними від спору щодо такого майна. Таким вимогам повинні передувати вимоги щодо оскарження правочину або рішення, якими було порушено майнове право позивача.

Господарський суд зауважує, що саме по собі свідоцтво про право власності на нерухоме майно посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє певні права та обов'язки, тобто не є правочином. Свідоцтво видається на підтвердження права, яке вже виникло.

Отже, приймаючи до уваги висновки суду про недійсність акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки № 38381422 від 29.03.2016, який затверджено заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України С.С. Крайчинським, то похідна вимога про визнання недійсним свідоцтва від 30.04.2016, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Переверзою Ганною Олегівною, про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют Фінанс» на придбане з електронних торгів нерухоме майно, також підлягає задоволенню.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи, що спір до суду було доведено, у зв'язку з неправомірними діями відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, суд вважає, що витрати, пов'язані з поданням позовної заяви до суду (сплата судового збору на суму 1 762,00 грн.), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до ст. 129 ГПК України в повному об'ємі за рахунок Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки № 38381422 від 29.03.2016, який затверджено заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України С.С. Крайчинським.

3. Визнати недійсним свідоцтво про придбання Товариством з обмеженою відповідальністю «Абсолют Фінанси» майна з прилюдних торгів, виданого 30.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Переверзою Ганною Олегівною.

4. Стягнути з Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) на користь Фізичної особи-підприємця Федотова Вадима Юрійовича (04210, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 2 756,00 грн.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено та підписано 14.11.2018

Суддя Спичак О.М.