СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2018 р. Справа № 917/149/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: суддів: при секретарі судового засідання за участю представників сторін від позивача від відповідача Чернота Л. Ф. Радіонова О.О., Стойка О.В. Трубникової Ю.О. не з'явився Захаров Т.Г.(адвокат), що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1587 від 04.01.2017 р. видане Радою адвокатів Полтавської області та на підставі договору про надання правової допомоги (юридичне обслуговування) № 42-2018 від 01.08.2018р., ордеру ПТ №074700 від 07.10.2018р
розглянувши апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Сергієнко В.І., м. Полтава Публічного акціонерного товариства «Мелітопольській м'ясокомбінат», м. Мелітополь, Запорізька область
на рішення Господарського суду від та на додаткове рішення від ухвалених Полтавської області 12.07.2018 р. (повний текст 17.07.2018 р.) 27.08.2018 р. (повний текст 30.08.2018 р.) в місті Полтава
у справі№917/149/18 (суддя - Ореховська О.О.)
за позовом до про Публічного акціонерного товариства «Мелітопольській м'ясокомбінат», м. Мелітополь, Запорізька область Фізичної особи-підприємця Сергієнко В.І., м. Полтава стягнення 226 412,80 грн.
ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Мелітопольський м'ясокомбінат", м. Мелітополь, Запорізька область звернулось до господарського суду Полтавської області із позовною заявою б/н від 07.02.2018 р. до Фізичної особи-підприємця Сергієнка Володимира Івановича, м. Полтава про стягнення суми за поставлений товар у розмірі 226 412,80 грн. (205 829,82 грн. сума основного боргу та 20 582,98 грн. розмір штрафу.

Публічне акціонерне товариство «Мелітопольській м'ясокомбінат», м. Мелітополь, Запорізька область, на підставі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, змінив підстави позову шляхом подання до суду відповідної заяви вх. №4212 від 25.04.2018 р. (том 1, а.с. 48-102).

Зазначена заява була прийнята судом першої інстанції. Подальший розгляд справи проводився в межах позовних вимог згідно заяви про зміну підстав позову за вх. № 4212 від 25.04.2018 р.

Із матеріалів справи вбачається, що на стадії підготовчого засідання від позивача надійшло клопотання вх. № 5585 від 07.06.2018 р. (том 1, а.с. 129-140) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 400,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо проведення розрахунку за отриманий від позивача товар. Внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, яка до цього часу ним не погашена.

Відповідач, в свою чергу, надіслав клопотання вх. №5586 від 07.06.2018р. (том 1, а.с. 115-128), в якому заперечував проти позовних вимог, викладених в заяві позивача про зміну підстав позову. Зокрема, відповідач ставить під сумнів достовірність видаткових накладних на товар, оскільки, як вказує, на момент прийому товару по даних накладних відбувалось коригування кількості товару і, як наслідок, суми у видаткових накладних. Вищевказані видаткові накладні та товарно-транспортні накладні до них, як стверджує відповідач, містили виправлення.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 року (повний текст складено та підписано 17.07.2018 р.) по справі №917/149/18, (суддя Ореховська О.О.) позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу та штрафу задоволено у повному обсязі; вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги задоволено частково.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Сергієнка Володимира Івановича, м. Полтава на користь Публічного акціонерного товариства "Мелітопольський м'ясокомбінат", м. Мелітополь, Запорізька область суми за договором постачання від 14.06.2016 № 211 в сумі 226 412,80 грн. (з яких 205 829,82 грн. - основний борг та 20 582,98 грн. штраф), витрати по сплаті судового збору в сумі 3 396,20 грн. та витрати на професійну допомогу і сумі 3 400,00 грн. В іншій частині витрат на оплату професійної правничої допомоги відмовлено.

У подальшому, 18.07.2018 р. від позивача у справі - Публічного акціонерного товариства "Мелітопольський м'ясокомбінат" надійшло клопотання від 16.07.2018 р. за вих. №140-ю (вх. № 6733 від 18.07.2018р.) про винесення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу по справі №917/149/18 в сумі 4 400,00 грн., що становить: судове представництво (поїздка представника до господарського суду Полтавської області 12.07.2018 р.) - 4 000,00 грн., участь представника у судовому засіданні 12.07.2018р. - 400,00 грн.

Додатковим рішенням господарського суду Полтавської області від 27.08.2018 року (повний текст складено та підписано 30.08.2018 р.) по справі №917/149/18, суддя (Ореховська О.О.) у задоволенні клопотання ПАТ "Мелітопольський м'ясокомбінат", м. Мелітополь, Запорізька область про винесення додаткового рішення про стягнення з відповідача - Фізичної особи-підприємця Сергієнка Володимира Івановича, м. Полтава 4 400,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу по справі №917/149/18 відмовлено.

Відповідач з рішенням господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 року (повний текст складено та підписано 17.07.2018 р.) не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 06.08.2018 р., в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 року та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ "Мелітопольський м'ясокомбінат" до ФОП Сергієнка В.І. про стягнення заборгованості за договором поставки від 14.06.2016 № 211 відмовити у повному обсязі.

Апелянт вважає, що при винесені не було досліджено у повному обсязі всі об'єктивні обставини справи, а також судом не надано оцінки доводам апелянта про те, що ним не підписувались видаткові накладні, тому останній вважає, що рішення господарського суду Полтавської області має бути скасовано.

Підставами скасування рішення скаржник вважає, що на видаткових накладних відсутні підписи особи, яка приймала товар, а також міститься відтиск печатки, який не відповідає відтиску печатки на договорі.

Стверджує, що підпис у видаткових накладних №24067 від 17.06.2016 р., №24852 від 23.06.2016 р., №24853 від 23.06.2016 р., №25626 від 29.06.2016 р., №25842 від 30.06.2016 р., №26445 від 18.05.2017 р. не схожий на підпис апелянта в договорі, і вказаний підпис скріплений печаткою №1, остання скріплена печаткою №3, хоча відомостей про вказану печатку не має ні в договорі, ні в додатках до нього.

Відзначає, що видаткова накладна №2584 від 28.06.2016 р. на загальну суму 829 036,14 грн. виписана у святковий день (День Конституції України), який визнано офіційним вихідним днем, тому незрозуміло хто і на яких підставах здійснював поставку у вихідний день.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 р. у справі №917/149/18 (колегія суддів: головуючий суддя Гетьман Р.А., судді: Россолов В.В., Тихий П.В.) було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Сергієнка Володимира Івановича, м. Полтава на рішення Господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 року (повний текст складено та підписано 17.07.2018р.) та встановлено позивачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 5 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі, з доказами його (доданих до нього документів) надсилання апелянту; розгляд справи №917/149/18 призначено на 17.10.2018 р. об 11:00 год.

24.09.2018 р. від Публічного акціонерного товариства "Мелітопольський м'ясокомбінат", м. Мелітополь, Запорізька область надійшов відзив №355-ю/1 від 19.09.2018 р. на апеляційну скаргу з доказами його направлення на адресу Фізичної особи-підприємця Сергієнка Володимира Івановича, м. Полтава, який долучено до матеріалів справи.

Указом Президента України №454/217 від 29.12.2017 р. "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" (набрання чинності 16.01.2018 р. з публікацією в Офіційному віснику України №5 за 2018р.) постановлено ліквідувати, у тому числі Харківський та Донецький апеляційні господарські суди та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові, що визначає Східний апеляційний господарський суд як суд апеляційної інстанції у розумінні ч.1 ст.25 Господарського процесуального кодексу України для справи №917/149/18.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди, що ліквідуються, припиняють здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлень голів новоутворених судів про початок роботи новоутворених судів.

03.10.2018 р., враховуючи Указ Президента України №295/2018 від 28.09.2018 р. "Про переведення суддів", повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду було оприлюднено в газеті "Голос України" №185 (6940), а отже Харківський та Донецький апеляційні господарські суди припинили здійснювати правосуддя.

Приписами ч.ч. 5 та 7 ст.31 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Розпорядженням Харківського апеляційного господарського суду від 03.10.2018 р. "Про передачу судових справ до Східного та Північного апеляційних господарських судів", у зв'язку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Харківським апеляційним господарським судом, доручено відділу документального забезпечення та контролю здійснити передачу судових справ, що перебували у провадженні Харківського апеляційного господарського суду до, зокрема, Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2018 р. у справі 917/149/18 та з урахуванням прийнятого в порядку ч.3 ст.32 Господарського процесуального кодексу України зборами суддів Східного апеляційного господарського суду рішення про персональний склад постійних колегій суддів сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий, суддя-доповідач Чернота Л.Ф. та судді Зубченко І.В., Стойка О.В., що відповідає вимогам ст.8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2018 р. прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сергієнка Володимира Івановича, м. Полтава до провадження Східного апеляційного господарського суду у складі судової колегії Чернота Л.Ф. (головуючий, суддя-доповідач), судді: Зубченко І.В., Стойка О.В. Призначено розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 07.11.2018 року о 14:00 год.

Не погодившись із додатковим рішенням господарського суду Полтавської області від 27.08.2018 р., позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №180-ю від 11.10.2018 р., та просить прийняти дану апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження; додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 27.08.2018 року (повний текст складено та підписано 30.08.2018р.) скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити клопотання про стягнення з Фізичної особи-підприємця Сергієнка Володимира Івановича, м. Полтава на користь Публічного акціонерного товариства "Мелітопольський м'ясокомбінат", м. Мелітополь, Запорізька область суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 400,00 грн.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що з метою представництва інтересів позивача в суді останній уклав з адвокатом Кальченко А.В. договір про надання правових послуг адвоката від 20.04.2018 р. Судові засідання з незалежних від позивача причин по справі №917/149/18 неодноразово відкладались. Про те, що судові засідання відбудуться, адвоката Кальченко А.В. було повідомлено тільки після прибуття останнього до господарського суду Полтавської області.

Апелянт стверджує, що в судовому засіданні, яке відбулося 12.07.2018 року під звукозапис адвокат Кальченко А.В. пояснив, що представляє інтереси позивача на підставі договору про надання правових послуг адвоката і здійснює незалежну професійну діяльність, що не заперечувалось позивачем.

Відзначає, що при винесенні додаткового рішення по справі факт здійснення адвокатом Кальченко А.В. незалежної професійної діяльності судом був проігнорований.

Разом з тим, судом були прийняті до уваги заперечення представника відповідача викладені у відзиві на клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, вказує, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що відповідач не направляв своїх заперечень на адресу позивача, на адресу адвоката Кальченко А.В., що позбавило останніх надати обґрунтований відзив на заперечення відповідача.

Стверджує, що передчасними були посилання суду першої інстанції на Інструкцію про службові відрядження в межах України та за кордон, яка затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 р. №59.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, які мають значення для справи, в зв'язку із чим посилається на те, що судом безпідставно зроблено висновок, що адвокат Кальченко А.В. представляв інтереси позивача на підставі трудового договору, а не як особа, що веде незалежну професійну діяльністю.

Також, позивач повідомів, що 27.08.2018 року відбулася зміна типу акціонерного товариства з Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський м'ясокомбінат» на Акціонерне товариство «Мелітопольський м'ясокомбінат», відповідно до виписки з Єдиного державного р5еєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.08.2018 р. та Статуту.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 р. у справі №917/149/18 у складі головуючого судді-доповідача Гетьман Р.А. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мелітопольський м'ясокомбінат", м. Мелітополь, Запорізька область (вх. №138 П/З) залишено без руху та зобов'язано заявника впродовж 10-ти днів з моменту отримання ухвали, усунути зазначені в ній недоліки, а саме - сплатити судовий збір у розмірі 2 643,00 грн. за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 27.08.2018р. у справі №917/149/18 та надати належні докази такої оплати.

02.10.2018 р. Публічне акціонерне товариство "Мелітопольській м'ясокомбінат" надіслав на адресу суду заяву вих. №195-Ю від 27.09.2018 р. про усунення недоліків, поданої апеляційної скарги з оригіналом платіжного доручення №ПП-270136 від 26.09.2018 р. про сплату судового збору в розмірі 2 643,00 грн. за подання апеляційної скарги.

29.10.2018 р. від ФОП Сергієнко В.І. надійшло клопотання б/н від 25.10.2018 р. про призначення експертизи (з додатками). Вищенаведене клопотання долучено до матеріалів справи.

Також, тієї ж дати відповідач надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 25.10.2018 р., в якому останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПрАТ "Мелітопольській м'ясокомбінат" до Фізичної особи-підприємця Сергієнко Володимира Івановича про стягнення витрат на правову допомогу, додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 27.08.2018 р. залишити в силі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2018 р. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мелітопольський м'ясокомбінат", м. Мелітополь, Запорізька область (вх.№138П/З від 11.10.2018 р.) на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 27.08.2018 року по справі №917/149/18 до провадження Східного апеляційного господарського суду у складі судової колегії Чернота Л.Ф. (головуючий, суддя-доповідач), судді - Зубченко І.В., Стойка О.В. Відкрито апеляційне провадження у справі №917/149/18. Зобов'язано учасників справи у строк до 27.10.2018р. включно надати до Східного апеляційного господарського суду відзиви на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.11.2018 р., керуючись ст.ст. 5, 31, 32, 173, 234, 235, 268, 270 Господарського процесуального кодексу України об'єднано в одне провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сергієнко В.І, м. Полтава на рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 р. (повний текст складено та підписано 17.07.2018 р.) по справі №917/149/18 та апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мелітопольській м'ясокомбінат", м. Мелітополь, Запорізька область на додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 27.08.2018 року по справі №917/149/18. Призначено розгляд апеляційних скарг у судовому засіданні на 07.11.2018 року о 14:00 год.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №6, яка є чинною врегульовано, що додаткове рішення підлягає перегляду за правилами ГПК. Суди апеляційної і касаційної інстанції не вправі перевіряти законність і обґрунтованість первісного судового рішення за заявою, в якій йдеться про перегляд лише додаткового щодо нього рішення, та скасовувати чи змінювати первісне судове рішення за результатами перегляду додаткового рішення. У разі ж оскарження первісного судового рішення, щодо якого було прийнято додаткове судове рішення, перегляду в сукупності з таким первісним судовим рішенням підлягає і додаткове судове рішення як похідне від первісного судового акта і його невід'ємна складова.

Приписами ст. 244 ГПК України унормовано, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

07.11.2018 р. на поштову адресу Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання №703/юр/2 від 06.11.2018 р. від Акціонерного товариства «Мелітопольский м'ясокомбінат» (з додатками), в якому останній просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Сергієнко Володимира Івановича на користь Акціонерного товариства «Мелітопольський м'сокомбінат» суму судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 439,18 грн. Вищенаведене клопотання долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 07.11.2018 р. було оголошено перерву до 14.11.2018 р. о 12:00 год.

У зв'язку із відпусткою судді Зубченко І.В., на підставі доповідної записки головуючого судді Черноти Л.Ф., розпорядженням Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 р. було здійснено повторний автоматизований розподіл справи, яким сформовано склад колегії суддів (за наявності): головуючий суддя - Л.Ф. Чернота, судді - Радіонова О.О., Стойка О.В.

В судове засідання 14.11.2018 р. представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак, 12.11.2018 р. від Акціонерного товариства «Метітопольський м'ясокомбінат», м. Мелітополь, Запорізька область надійшло клопотання (з додатками) б/н, б/д в якому останній просить визнати поважною причину неявки представника АТ «Мелітопольський м'ясокомбінат» Кальченко Андрія Володимировича в судове засідання по справі №917/149/18, яке призначене на 14.11.2018 р. на 12:00 год. Також, просив провести судове засідання без участі представника позивача адвоката Кальченко А.В.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.11.2018 р. надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПрАТ «Мелітопольськи м'ясокомбінат» до Фізичної особи-підприємця Сергієнка Володимира Івановича про стягнення витрат на правову допомогу , додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 27.08.2018 р. залишити в силі. Також, підтримав апеляційну скаргу ФОП Сергіенка В.І., просив скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 року та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ "Мелітопольський м'ясокомбінат" до ФОП Сергієнка В.І. про стягнення заборгованості за договором поставки від 14.06.2016 №211 відмовити у повному обсязі. Стосовно клопотання позивача частково заперечував.

Заслухавши представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 14.06.2016 р. між ПАТ "Мелітопольський м'ясокомбінат" (постачальни) в особі голови правління Петрушко О.М, що діє на підставі Статуту з однієї сторони та ФОП Сергієнко В.І. (покупець) в особі Сергієнка В.І., що діє на підставі Виписки з ЄДР з другої сторони укладено Договір постачання №211 (а.с. 6-7), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався передати, у встановлений договором строк, товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язався прийняти товар і сплатити за нього грошову суму згідно договору (п. 1.1. договору).

У зазначеному договорі сторони узгодили, зокрема, наступне:

- кількість, асортимент та ціна товару встановлюється у накладних на кожну відпускаєму партію. Накладні, що підписуються при кожній поставці виконують роль специфікацій, додаються до цього договору і є його невід'ємною частиною , згідно п. 1.3. Договору;

- поставка здійснюється за домовленістю сторін на умовах: ЕXW - Україна, Запорізька обл., Мелітопольський район, м. Мелітополь, вул. Кірова 175 або на умовах: DDP - Україна, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Харчовиків, 6, у розумінні 1НКОТЕРМС редакція 2010 року, відповідно п. 4.1. договору;

- постачальник виконує поставку товару після одержання заявки не пізніше 3-х днів з часу одержання заявки від покупця, у відповідності до п. 5.1. договору;

- товар, що постачається за договором, оплачується за цінами, погодженими сторонами, згідно п. 6.1. договору постачання;

- вказана у рахунку або товарно - транспортній накладній ціна товару включає в себе ПДВ, транспортні витрати по доставці товару покупцю (у разі їх наявності), відповідно до п. 4.2. даного договору, а також інші витрати продавця, зв"язані з виконанням зобов"язань по цьому договору (п. 6.2. договору);

- оплата товару виконується шляхом попереднього перерахування грошових коштів на рахунок постачальника, а у випадку відвантаження товару без попередньої оплати, оплата повинна здійснюватися по факту відвантаження товару покупцю, у відповідності до п. 6.3. договору;

- перехід права власності на товар здійснюється в момент надходження товару в пункт поставки. Факт отримання товару представниками покупця засвідчується постановкою підпису представника покупця на товарно-транспортній накладній. Порушення зазначеного порядку оформлення товарно-транспортної накладної і вся відповідальність за нього покладається на покупця, згідно п. 7.1. договору.

Із тексту позовної заяви вбачається, що на виконання умов договору постачання позивач здійснив поставку: тушки індиків на загальну суму 320 396, 03 грн., на підтвердження чого надав видаткові та товарно-транспортні накладні (том 1, а.с. 52-57, 60-61):

Товар був прийнятий відповідачем, що підтверджується його підписом на видаткових накладних, скріпленого печаткою. За матеріалами справи відсутня інформація щодо прийняття товару на відповідальне зберігання за його неналежною якістю.

Однак, позивач стверджував, що відповідач розрахунок за поставлений товар здійснив частково.

Із матеріалів справи вбачається, що перераховані 17.06.2016 р. відповідачем грошові кошти в розмірі 45 500, 00 грн. (том 1, а.с.69) зараховано в рахунок погашення по накладній №24067, оскільки в платіжному дорученні №3802 є посилання на рахунок №9 від 17.06.2016 р. Отже, залишок заборгованості за видатковою накладною №24067 складає 9 256, 00 грн.

За видатковими накладними №24852 та №24853 поставлено товар на загальну суму 115 059,54 грн. Перераховані 29.06.2016 р. відповідачем грошові кошти розмірі 111 954, 00 грн. зараховано позивачем по накладним №24852 та №24853, оскільки платіжне доручення №3975 не містило відповідного посилання на призначення платежу. Тому, залишок заборгованості за видатковими накладними №24852 та № 24853, як вказував позивач, складав 3 105, 54 грн.

З урахуванням часткової сплати відповідачем вартості поставленого товару, загальна сума заборгованості відповідача за поставлені позивачем тушки індиків становить 162 942, 03 грн. (320 396,03грн. - 157 454, 00 грн.= 162 942, 03 грн. )

М'ясо свинини на загальну суму 1 642 424,04 грн., на підтвердження чого надав копії видаткових та товарно-транспортних накладних (том 1 а.с. 8-9, 58-59, 62-63):

- №25484 від 28.06.2016 р. на загальну суму 829 036, 14 грн. (товарно-транспортна накладна №МК-0025484 від 28.06.2016р.);

- №25842 від 30.06.2016 р. на загальну суму 412 229,57 грн. (товарно-транспортна накладна №МК-0025842 від 30.06.2016р.);

- №26445 від 18.05.2017 р. на загальну суму 401 158, 33 грн. (товарно-транспортна накладна №МК-0026445 від 18.05.2016р.).

Із матеріалів справи вбачається, що товар був прийнятий відповідачем, що підтверджується його підписом на зазначених накладних, скріпленого печаткою.

Із тверджень позивача вбачається, що відповідач розрахунок за поставлений товар здійснив частково. При цьому, сплачені за період з 29.06.2016 р. по 04.07.2016 р. відповідачем грошові кошти в загальному розмірі 1 198 350, 28 грн. позивачем зараховано по накладним № 25484 та № 25842, оскільки платіжні доручення № 4019, 4032, 4072, 188, 4079, 4102, 189, 4124, 4184 не містили відповідного посилання щодо призначення платежу.

У подальшому, 19.05.2017 р. відповідачем сплачено по накладній №26445 від 18.05.2017 р. 401 185, 97 грн. Тобто, відповідачем була здійснена переплата по зазначеній накладній 27, 64 грн. Тому, з урахуванням часткової сплати відповідачем вартості поставленого товару, загальна сума заборгованості відповідача за поставлене м'ясо свинини становить 42 887, 79 грн. (1 642 424, 04 грн. - 1 599 536, 25 грн. = 42 887, 79 грн.). Вищенаведене підтверджується копіями банківських виписок (том1, а.с. 64-95).

Всупереч взятим на себе договірним зобов'язанням відповідач розрахунок за поставлений товар здійснив частково, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 205 829,82 грн. Тому, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми за договором постачання від 14.06.2016 р. №211 в сумі 226 412,80 грн., з яких 205 829,82 грн. - основний борг та 20 582,98 грн. - штраф.

У даному випадку, між позивачем та відповідачем у справі виникли правовідносини, що випливають з договору поставки.

Приписами ст. 712 ЦК України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частини 1 та 6 ст. 265 ГК України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

За змістом ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Статтею 9 вищенаведеного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що видатковими та товарно - транспортними накладними, підписаними та скріпленими печатками обох сторін, підтверджується факт поставки позивачем товару відповідачеві на загальну суму 1 962 820,07 грн.

Відповідач, в порушення своїх зобов'язань за договором, оплату поставленого товару здійснив частково, сплативши 1 756 990,25 грн., у зв'язку з чим на момент подання позову заборгованість відповідача за поставлений товар, за розрахунком позивача, становить 205 829,82грн., згідно таблици взаєморозрахункі (том 1, а.с. 161-162).

У клопотанні вх. №5586 від 07.06.2018 р. відповідач зазначив, що отримання товару підтверджується проведеною відповідачем оплатою відповідно до копій платіжних доручень (том 1, а.с. 118-128): №3802 від 17.06.2016 р. (на суму 45 500,00 грн.), №4032 від 29.06.2016р. (на суму 100 000,00грн.), №4019 від 29.06.2016р. (на суму 100 000,00 грн.), №3975 від 29.06.2016 р. (на суму 111 954,00 грн.), №4184 від 04.07.2016р. (на суму 50 000,00 грн.), №4124 від 04.07.2016р. (на суму 76 293,26грн.), 4102 від 01.07.2016р. (на суму 174 195,02 грн.), №4079 від 01.07.2016р. (на суму 100 000,00 грн.), №4072 від 30.06.2016 р. (на суму 100 000,00грн.), №13664 від 19.05.2017р. (на суму 1 185,97 грн.), №13637 від 19.05.2017 р. (на суму 400 000,00 грн.). Загальна сума грошових коштів, перерахованих відповідачем за поставлений позивачем товар, становить 1 259 128,25 грн., що на 497 862,00 грн. менше порівняно з сумою сплати зазначеною позивачем (1 756 990, 25 грн).

Доказів того, що відповідач здійснив оплату поставленої позивачем продукції у повному обсязі матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 205 829,82 грн.

Також, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заперечення відповідача, викладені у клопотанні вх. №5586 від 07.06.2018 р. по суті позову, судом першої інстанції правомірно відхилені, оскільки наявність печатки та підпису уповноваженої особи покупця (відповідача) на видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, згідно ст.549 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, у відповідності до ст.551 ЦК України.

Із матеріалів справи вбачається, що пунктом 8.2. договору визначено, що у випадку несплати коштів у термін, визначений п. 6.3. даного договору, понад 10 днів, покупець сплачує на користь постачальника штраф 10% від суми заборгованості за кожний випадок, при цьому нарахування пені не припиняється.

На підставі приписів чинного законодавства України та умов договору позивачем було нараховано відповідачу штраф в сумі 20 582,98 грн.

Перевіривши наданий до матеріалів справи розрахунок щодо нарахування штрафу, період, правові підстави, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір нарахування є правомірним.

Отже, факт неналежного виконання відповідачем обов'язку з оплати поставленого товару є доведеним, тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 205 829,82 грн. основного боргу та 20 582,98 грн. штрафу документально підтверджені та не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Стосовно клопотання вих. №120-10-1 від 06.06.2018 р. Публічного акціонерного товариства «Мелітопольській м'ясокомбінат» (том 1, а.с.129-131) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 400, 00 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв'язку із розглядом даної справи в загальному розмірі 7 400,00 грн. були надані: договір про надання правових послуг адвоката від 20.04.2018 р. з Додатком №1, копія свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №657 від 28.12.2007 р., видане на ім'я Кальченка Андрія Володимировича, Акт від 05.06.2018 р. виконаних робіт про надання правової допомоги до договору про надання правових послуг адвоката від 20.04.2018р.; Акт від 11.07.2018 р. виконаних робіт про надання правової допомоги до договору про надання правових послуг адвоката від 20.04.2018 р.; ордер на надання правової допомоги серія ЗП № 79451; видатковий касовий ордер від 06.06.2018р. на суму 7 400,00 грн. (том 1, а.с.132-137, 160).

Частиною 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач подав до суду заперечення проти клопотання позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу вх. №6527 від 12.06.2018р., в якому останній вважає необґрунтованими адвокатські послуги в сумі 4 000,00 грн., що становлять витрати за судове представництво (поїздка в господарський суду Полтавської області на засідання, призначене на 10.05.2018 р.), том 1, а.с.165-166.

Дослідивши матеріали справи в цій частині, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу адвоката, в сумі 4 000,00 грн. (з розрахунку вартість роботи адвоката 400 грн./год.) за судове представництво (поїздка в господарський суду Полтавської області на засідання, призначене на 10.05.2018 р.), є необґрунтованими, оскільки позивач не надав жодного доказу, який би підтвердив, що поїздка до м. Полтави з м. Мелітополь займає 10 годин та не надано жодного документального доказу на підтвердження цих витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 Справа East/West Alliance Limited проти України зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанцій зазначає, що витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 4 000,00 грн., що становлять витрати за судове представництво (поїздка в господарський суду Полтавської області на засідання, призначене на 10.05.2018 р.), не підлягають відшкодуванню відповідачем. Атому, суд першої інстанції правомірно стягнув 3 400, 00 грн.

Дослідивши додаткове рішення Полтавської області від 27.08.2018 р., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За змістом ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Із матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні 12.07.2018 р. по справі №917/149/18, до закінчення судових дебатів, представником позивача було подано до суду клопотання вх. № 6519 від 12.07.2018 р. (том 1, а.с. 159-164), в якому зазначено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу буде збільшено на суму витрат, пов'язаних з участю представника позивача (адвоката) у судовому засіданні 12.07.2018 р.

В обґрунтування клопотання останній посилався на те, шо у зв'язку з участю представника позивача - адвоката Кальченка А.В. в судовому засіданні, яке відбулося 12.07.2018 р., розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу збільшився на 4 400,00 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача шляхом винесення додаткового рішення.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зокрема, позивачем було надано: копію Акту від 16.07.2018 р. виконаних робіт про надання правової допомоги до Договору про надання правових послуг адвоката від 20.04.2018р., копію посвідчення на відрядження №194 від 12.07.2018 р., копію видаткового касового ордеру від 16.07.2018 р. на суму 4 400,00 грн. (том 2, а.с. 3-5).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Виходячи зі змісту положень ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В судовому засіданні 12.07.2018 р. в господарському суді Полтавської області від позивача були присутні Ніколаєнко Д.В. за довіреністю від 09.03.2018 р., Кальченко А.В. за довіреністю від 20.04.2018 р.(том 1, а.с.173-181). Адвокатського посвідчення та договору про надання правової допомоги до матеріалів справи не було надно. В протоколі судового засіданні від 12.07.2018 р. представник Кальченко А.В. відзначений як предстаник від ПАТ «Мелітопольський м'ясокомбінат».

У відповідності до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

Як вищезазначено, згідно ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Приписами ст. 903 ЦК України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що договір про надання правових послуг адвоката від 20.04.2018 р., додаток № 1 до вказаного договору, яким визначено детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом і за які клієнт (у даному випадку позивач у справі) сплачує адвокату гонорар, а саме, п. 3.4. договору, не містить витрат позивача, пов'язаних з поїздкою представника (адвоката) до господарського суду Полтавської області для участі у судовому засіданні саме 12.07.2018 р.

Інших додаткових угод до договору про надання правових послуг від 20.04.2018 р., які в описі робіт (наданих послуг) адвоката містять таку послугу як судове представництво (поїздка адвоката в господарський суду Полтавської області на судове засідання саме 12.07.2018 р. та участь адвоката у вказаному судовому засіданні) до матеріалів справи не надано.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Посилання суду першої інстанції на положення Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 р. № 59 не призвело до неправильного вирішення данного питання.

Стосовно клопотання Фізичної особи-підприємця Сергієнко В.І. б/н від 25.10.2018 р. про призначення судово почеркознавчої експертизи (том 2, а.с.100-102) суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В обґрунтування поданого клопотання, відповідач посилався на той факт, що первинні документи, якими підтверджував факт надання продукції, а саме видаткові накладні, викликають значні сумніви їх достовірності.

Вважає, що деякі видаткові накладні, копії яких було надано до суду першої інстанції взагалі не містять підписів зі сторони апелянта, тому не можуть підтверджувати поставку продукції. Стверджує, що видаткові накладні були підписані не ним. А тому, не можуть бути належним доказом у справі, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості.

Розглянувши вищенаведене клопотання суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до чинного законодавства України суд вирішує спір та встановлює істину на основі всебічного з'ясування всіх суттєвих моментів спірних правовідносин та об'єктивного дослідження фактичних даних, що визначають наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Умовами ст. 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінка в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

У даному випадку, відповідач не звертався з даним клопотанням до суду першої інстанції. Позивач заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали справи в цій частині, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність дійсної потреби у призначенні судової експертизи, оскільки зібраних доказів у справі достатньо для з'ясування всіх обставин, що мають значення, а встановлення фактичних даних у справі не потребує спеціальних знань. Призначення судової почеркознавчої експертизи у справі суперечить нормам процесуального права. У даному випадку, за договором не визначено, яка саме печатка повинна бути на підписі особи, яка отримувала продукцію. Та завданню господарського судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів, та є грубим порушенням принципів судового процесу щодо розумності строків розгляду справи судом та інтересів позивача в частині своєчасного захисту його прав, а також порушенням розгляду справи упродовж розумного строку, встановленого cт. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо клопотання №703/юр/2 від 06.11.2018 р. Акціонерного товариства «Мелітопольский м'ясокомбінат», в якому останній просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Сергієнко Володимира Івановича на користь Акціонерного товариства «Мелітопольський м'ясокомбінат» суму судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 439,18 грн. (том 2, а.с.130-131) судова колегія зазначає наступне.

На підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв'язку із розглядом даної справи в загальному розмірі 2 439,18 грн. було надано: належним чином засвідчена копія акту виконаних робіт про надання правової допомоги до договору про надання правових послуг адвоката від 19.09.2018 р. (Детальний опис послуг, наданих адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) від 06.11.2018 р. Належним чином засвідчені копії проїздних документів. Доказ надсилання даного клопотання разом з додатками скаржнику/відповідачу (чек та опис вкладення у цінний лист).

Також, в матеріалах справи містяться копія договору про надання правових послуг адвоката від 20.04.2018 р. з Додатком №1, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №657 від 28.12.2007 р., видане на ім'я Кальченка Андрія Володимировича, копія ордеру на надання правової допомоги серія ЗП № 79451;

В поданому клопотанні про відшкодування судових витрат адвокат - представик позивача просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 439,18 грн.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина 1ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У даному випадку зява була подана - 06.11.2018 р., відповідно до відбитку штемпелю поштового зв'язку м. Мелітополь (том 2, а.с.134,135).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно ч. 3 ст. 126 ГПК України.

Як вбачається зі змісту клопотання позивача вбачається, що адвокат відповідно до копії акту про надання правових послуг адвоката від 19.09.2018 р. надав, а клієнт прийняв наступні юридичні послуги: 19.09.2018 р.: - попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, за 1 год. - 400, 00 грн.; - ознайомлення з апеляційною скаргою за 1 год. - 400,00 грн.; опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини за 1 год. - 400, 00 грн; підготовка відзиву на апеляційну скаргу за 1 год - 400, 00 грн.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Апеляційний суд, врахувавши рівень складності справи та обсяг доказів, що підлягають вивченню та аналізу, дійшов висновку про співрозмірність витрат на послуги адвоката під час нового розгляду справи в суді апеляційної інстанції в загальній сумі 1669,18 грн.

А саме: 400,00 (ознайомлення з апеляційною скаргою) + 400,00 (опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини) + 400,00 (підготовка відзиву на апеляційну скаргу) + 469,18 грн.(вартість квитків в обидві сторони). У задоволенні решти вимог щодо відшкодування витрат на послуги адвоката суд відмовив у зв'язку з тим, що адвокат Кальченко А.В. вже був попередньо обізнаний з матеріалами справи.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевий суд з дотриманням норм процесуального та матеріального постановив рішення, та додаткове рішення.

Посилання відповідача на той факт, що відсутній підпис за видатковою накладною №26445 від 18.05.2017 р. на загальну суму 401 158,33 грн. суттєво не впливає на прийняття рішення та додааткового рішення, оскільки за вказаною накладною відповідач сплатив кошти у повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень (том 1, а.с. 119,120).

Витрати по сплаті судового збору розподіляються відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Сергієнко Володимира Івановича, м. Полтава на рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 р. (повний текст 17.07.2018 р.) по справі №917/149/18 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Мелітопольський м'ясокомбінат", м. Мелітополь, Запорізька область на додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 27.08.2018 р. (повний текст 30.08.2018 р.) по справі №917/149/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 р. (повний текст 17.07.2018 р.) по справі №917/149/18 залишити без змін.

Додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 27.08.2018 р. (повний текст 30.08.2018 р.) по справі №917/149/18 залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сергієнко Володимира Івановичак (36029, АДРЕСА_1, Реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства "Мелітопольський м'сокомбінат" (72319, Запорізька область, М.мелітополь, вул. Героїв України, 175, ) суму судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1669,18 грн.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ на примусове виконання цієї постанови, оформивши його у відповідності до вимог ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного суду через Східний апеляційний господарський суд (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 14.11.2018 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 19.11.2018 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя О.О. Радіонова

Суддя О.В. Стойка