ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

09.11.2018                      Справа № 905/2056/18

Позивач: Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м. Краматорськ

про забезпечення позову

Суддя Матюхін В.І.

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про зобов’язання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» забезпечити безперебійне газопостачання на об’єкти обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» для виробництва теплової енергії для надання послуг опалення та постачання гарячої води населенню та установам/організаціям соціальної сфери.

Разом з позовною заявою на адресу суду 08.11.2018 надійшла заява Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» до моменту вирішення справи по суті вчиняти дії по припиненню (обмеженню) газопостачання на об’єкти (котельні/теплові пункти) ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що припинення (обмеження) газопостачання відповідачем на об’єкти ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в осінньо-зимовий період від джерел газопостачання позивача, який забезпечує тепловою енергією населення Донецької області, а також підприємства, установи та організації незалежно від форм власності може призвести до надзвичайної ситуації техногенного характеру, яка за своїми наслідками може бути визнана надзвичайною ситуацією регіонального або державного рівня (в залежності від обсягу збитків) згідно пунктів 4-9 Порядку класифікації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру за їх рівнями.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як зазначає заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову зумовлена тим, що припинення (обмеження) газопостачання відповідачем на об’єкти ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в осінньо-зимовий період від джерел газопостачання позивача, який забезпечує тепловою енергією населення Донецької області, а також підприємства, установи та організації незалежно від форм власності може призвести до надзвичайної ситуації техногенного характеру, яка за своїми наслідками може бути визнана надзвичайною ситуацією регіонального або державного рівня (в залежності від обсягу збитків) згідно пунктів 4-9 Порядку класифікації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру за їх рівнями.

У відповідності до преамбули Закону України "Про теплопостачання" метою цього Закону є гарантоване забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про теплопостачання" державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; додержання стандартів, правил і норм усіма суб'єктами відносин у сфері теплопостачання; забезпечення технологічної безпеки функціонування систем теплопостачання під час припинення газопостачання.

Згідно ст.25 Закону України "Про теплопостачання" теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов'язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв на:

1)          проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з діючими будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативними документами;

2)          міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов, згідно з діючими будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації та іншими нормативними документами;

3)          ліквідацію наслідків, пов'язаних з дією непереборної сили.

Максимальний термін відключення постачання гарячої води та теплопостачання в опалювальний період, враховуючи погодні умови та можливі негативні наслідки у вигляді аварій, пошкодження комунікацій житлових будинків, нежитлових будівель та споруд, теплових трас та опалювальних систем, а також загрози життю та здоров'ю мешканців житлових будинків, обмежений діючим законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.11.2013 року № 886 затверджено Методику визначення технологічного мінімуму споживання природного газу для об’єктів у сфері теплопостачання. Відповідно до пункту 2 цієї Методики, метою визначення технологічного мінімуму споживання природного газу для об’єктів у сфері теплопостачання є недопущення виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Зі змісту пунктів 3, 4 вказаної Методики вбачається, що технологічний мінімум повинен забезпечувати постачання газу виробникові теплової енергії у обсязі, який є достатнім для створення температури повітря закладів охорони здоров’я і дошкільних навчальних закладів +20°С; загальноосвітніх закладів і житлових будинків +18°С; температура гарячої води у споживачів становила не нижче +40°С.

Зазначені положення узгоджуються з приписами частини 4 статті 13 Конституції України, відповідно до якої держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки.

Відповідно до статей 1 та 3 Конституції Україна є соціальною державою, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Сприятливими умовами життєдіяльності людини за змістом Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" вважається такий стан середовища життєдіяльності, при якому відсутній будь-який шкідливий вплив його факторів на здоров'я людини і є можливості для забезпечення нормальних і відновлення порушених функцій організму.

У відповідності до п. 1-1 "Порядку класифікації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру за їх рівнями", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 368, порушенням нормальних умов життєдіяльності визнається відсутність питного водопостачання, водовідведення, електро-, газо- і теплопостачання (в осінньо-зимовий період) та/або така зміна технічного стану житлового будинку (приміщення), внаслідок якої він став аварійним або не придатним до експлуатації, та/або зміна стану території (об'єкта), внаслідок якої проживання населення і провадження господарської діяльності на території (об'єкті) є неможливим.

Виходячи з викладеного суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» до моменту вирішення справи по суті вчиняти дії по припиненню (обмеженню) газопостачання на об’єкти (котельні/теплові пункти) ОКП «Донецьктеплокомуненерго, є пов'язаними з предметом спору у справі № 905/2056/18, співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 136-140 ГПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про забезпечення позову задовольнити.

До набрання законної сили рішенням Господарського суду Донецької області у даній справі заборонити Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» вчиняти дії по припиненню (обмеженню) газопостачання на об’єкти (котельні/теплові пункти) ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

Стягувачем за даною ухвалою є Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (84307, м. Краматорськ, пров. Земляний, 2, код ЄДРЮОФОПГФ 03337119).

Боржником за даною ухвалою є Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, м. Краматорськ, вул. Південна, 1, код ЄДРЮОФОПГФ 03361075).

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з 09.11.2018 р.

Відповідно до ст.ст.235, 255 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення (підписання) і може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення (складення повного тексту ухвали).

Інформацію по справі що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя В.І. Матюхін