ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

08 листопада 2018 року                                                    Справа № 913/400/18

Провадження №19/913/400/18

Розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Луганськгаз” (вул. Гагаріна, 87, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400) в особі Новопсковського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства - філії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Луганськгаз” (вул. Новорозсошанська, 43 а, смт Новопсков, Новопсковський район, Луганська область, 92302)

до Головного управління Національної поліції в Луганській області (вул. Партизанська, 16, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404)

про стягнення 285707 грн 25 коп.

Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання – Сокрута Н.М.

У засіданні брали участь:

від позивача – представник не прибув;

від відповідача – представник не прибув

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації “Луганськгаз” в особі Новопсковського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства - філії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Луганськгаз” звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення заборгованості в розмірі 285707 грн 25 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно домовленостей він передав у власність відповідача природний газ у період з 01.03.2018 по 30.04.2018 обсягом 23487 куб. м за ціною 12164 грн 48 коп. за 1000 куб. м. на загальну суму 285707 грн 25 коп., що підтверджується актами приймання-передачі №НВП00000846 від 31.03.2018 та №НВП00001115 від 30.04.2018, та технічними актами про фактичне споживання природного газу за березень 2018 року від 31.03.2018 та за квітень 2018 від 30.04.2018.

Ухвалою суду від 30.08.2018 відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 01.10.2018.

Відповідач у відзиві на позовну заяву №660/111/28-2017 від 14.09.2018 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що Законом України “Про публічні закупівлі” не передбачено інших випадків збільшення суми минулорічного договору, ніж збільшення на 20 % ціни договору, тому можливість сплатити обсяги газу, який постачався протягом березня – квітня 2018 року на підставі умов договору №11411430NHCB017/135 від 28.03.2017 відсутня.

Ухвалою суду від 01.10.2018 розгляд справи в підготовчому провадженні відкладено на 17.10.2018.

Позивач у відповіді на відзив №01-02-43/1764 від 11.10.2018 просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що факт споживання природного газу відповідачем у березні – квітні 2018 року, підтверджується підписаними сторонами технічними актами про фактичне споживання природного газу та актами приймання – передачі природного газу, технічними актами про фактичне споживання природного газу за договором розподілу природного газу, актами наданих послуг з розподілу природного газу, які додані до позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 15 днів по 13.11.2018; розгляд справи в підготовчому провадженні відкладено на 30.10.2018.

Ухвалою суду від 30.10.2018 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду справи по суті на 12.11.2018.

Ухвалою суду від 31.10.2018 перенесено судовий розгляд справи по суті на 08.11.2018.

07.11.2018 від позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання №01-02-43/1930 від 07.11.2018, в якому він просить розглянути справу без участі його представника.

Клопотання розглянуто, задоволено та долучено судом до матеріалів справи.

07.11.2018 від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання №829/111/28-2018 від 07.11.2018, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та справу розглянути без участі його представника.

Клопотання розглянуто, задоволено в частині розгляду справи без участі представника відповідача та долучено судом до матеріалів справи.

Представники сторін в судове засідання 08.11.2018 не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні 08.11.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд зазначає наступне.

28.03.2013 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації “Луганськгаз” (постачальник, позивач) та Головним управлінням Національної поліції в Луганській області (споживач, відповідач) укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №11411430NHCB017/135, за умовами п.1.1 якого постачальник зобов’язався передати споживачу у 2017 році товар: природний газ, в обсягах та порядку, передбачених цим договором, а споживач зобов’язався прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Постачальник передає споживачу у період з лютого по грудень (включно) 2017 року природний газ в планових обсягах до 85600 м3, які визначаються як сума місячних планових обсягів, зазначених у п.1.4 цього договору (п.1.3 договору).

Додатковою угодою №3 від 19.01.2018 до договору сторони погодили викласти п.1.3 у наступній редакції: “ 1.2 Фактичні обсяги постачання газу у 2017 році: 68,67 тис. м3. 1.2.1 Планові обсяги постачання газу на січень – березень 2018 року до: 15,5479 тис. м3.”.

Відповідно до п.1.4 договору планові обсяги постачання газу по місяцях визначаються у м3 і становлять:

1 квартал

2 квартал

3 квартал

4 квартал

Січень

-

Квітень

2900

Липень

-

Жовтень

3760

Лютий

20440

Травень

-

Серпень

-

Листопад

16500

Березень

15500

Червень

-

Вересень

-

Грудень

26500

Відповідно до п.4.2 договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок, визначений постачальником з урахуванням вимог чинного законодавства, згідно рахунків постачальника та з урахуванням підписаних актів приймання – передачі природного газу.

Згідно з п.10.1 договору він набуває чинності з дати підписання та, відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами в частині поставки природного газу з 01.02.2017 до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №3 від 19.01.2018 сторони узгодили викласти п.3.5 у наступній редакції: “Загальна сума договору становить 1134794 грн 06 коп, у тому числі ПДВ 189132 грн 34 коп. Загальна сума договору на 2017 рік становить: 645661 грн 72 коп., у тому числі ПДВ 157610 грн 29 коп. Загальна сума договору на період з 01.01.2018 по 31.03.2018 в обсязі, що не перевищує 20 % суми, визначеної у договорі становить: 189132 грн 34 коп., у т.ч. ПДВ – 31522 грн 06 коп.

Згідно з п.4 додаткової угоди № 3 від 19.01.2018, вона набирає чинності з моменту її підписання Сторонами і діє в частині постачання природного газу з 01.01.2018 до 31.03.2018, а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення.

Станом на 01.03.2018 обсяг природного газу, передбачений Додатковою угодою від 19.01.2018 № 3 був використаний. У січні 2018 року відповідачем було спожито 6,009 тис. м3 природного газу, у лютому 2018 року – 9,538 м3.

За спожитий природний газ за договором №11411430NHCB017/135 від 28.03.2017 з урахуванням обсягу природного газу визначеного у додатковій угоді №3 від 19.01.2018 відповідач розрахувався у повному обсязі.

У лютому 2018 року відповідач звернувся до позивача з листом від 28.02.2018 вих. №108/11с/22-2018, у якому просив не відключати його об’єкти від системи газопостачання на час проведення процедури закупівлі природного газу на 2018 рік та гарантував повне відшкодування коштів за спожитий газ.

У зв’язку з тим, що Головне управління національної поліції в Луганській області є соціально значимим об’єктом, ПАТ “Луганськгаз”, в особі його філії - Новопсковського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства - філії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Луганськгаз” взяло на себе зобов’язання постачати природний газ відповідачу без укладання договору на час проведення останніми процедури відкритих торгів для укладення нового договору.

У червні 2018 року позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою від 01.06.2018 №04-0107/2-433 щодо необхідності проведення розрахунків за спожитий природний газ у березні, квітень 2018 року (а.с.37).

У листі від 20.06.2018 №3297/111/22/05-2018 відповідач повідомив, що з метою забезпечення безперебійного опалення на початку 2018 року між сторонами була укладена додаткова угода на продовження дії минулорічного договору №11411430NHCB017/135 від 28.03.2017 до кінця 1 кварталу 2018 року на суму, що не перевищує 20 % зазначеного договору. За підсумками споживання природного газу було встановлено перевищення обсягів визначених у договорі, що призвело до виникнення заборгованості. У зв’язку з тим, що Законом України “Про публічні закупівлі” не передбачено інших випадків збільшення суми минулорічного договору ніж, той що зазначено вище, відповідач немає можливості сплатити заборгованість (а.с.38).

Як зазначає позивач, у зв’язку з тим, що по результатам тендерної процедури на постачання природного газу відповідачу виграв інший постачальник, відповідач може сплатити борг позивачу тільки за рішенням суду.

Отже, оскільки відповідач свої зобов’язання щодо повної оплати спожитого природного газу у березні – квітні 2018 року не виконав, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 285707 грн 25 коп., за стягненням якої позивач звернувся до суду.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Суд враховує, що відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення передбачені і ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб’єктів, зобов’язані поновити їх, не чекаючи пред’явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов’язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання, тобто – неналежне виконання.

Факт поставки позивачем природного газу відповідачу підтверджується матеріалами справи, в т.ч. актами приймання-передачі природного газу, технічними актами про фактичне споживання природного газу (а.с.29-30, 35-36).

Згідно зі ст.599 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ураховуючи вищенаведене, суд погоджується з доводами позивача про фактичне укладання договірних відносин між сторонами у спрощений спосіб, шляхом обміну листами та виникнення зобов’язання з оплати природного газу у відповідача.

Оскільки між сторонами у справі не було чітко визначено строку оплати спожитого природного газу, позивач обґрунтовано звернувся до відповідача з листом - вимогою від 01.06.2018 №04-0107/2-433, який є вимогою про сплату боргу у відповідності до ч.2 ст. 530 ЦК України, якою передбачено, якщо строк/термін/виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповіді на вимогу позивача, відповідач листом 20.06.2018 №3297/111/22/05-2018 повідомив про відсутність можливості розрахуватись.

Ураховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №11411430NHCB017/135 від 28.03.2017 у розмірі 285707 грн 25 коп.

Ураховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю.

Судовий збір у розмірі 4285 грн 61 коп. покладається на відповідача згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Луганськгаз” в особі Новопсковського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства - філії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Луганськгаз” до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення 285707 грн 25 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області (вул. Партизанська, 16, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ідентифікаційний код 40108845) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Луганськгаз” (вул. Гагаріна, 87, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ідентифікаційний код 05451150) в особі Новопсковського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства - філії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Луганськгаз” (вул. Новорозсошанська, 43 а, смт Новопсков, Новопсковський район, Луганська область, 92302, ідентифікаційний код 20188323) основний борг у розмірі 285707 грн 25 коп., судовий збір у сумі 4285 грн 61 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.11.2018.

Суддя Т.В. Косенко