ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2018 р. Справа№ 910/2085/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.08.2018

у справі №910/2085/18 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом ОСОБА_3

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційно-виробнича компанія «Рамінтек»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. ОСОБА_2;

2. ОСОБА_4

3. Приватний нотаріус Ковіна Інна Володимирівна

про визнання недійсним рішень загальних зборів, визнання недійсною нової редакції статуту, визнання протиправними та скасування реєстраційних дій

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційно-виробнича компанія «Рамінтек» (надалі - ТОВ «ІВК «Рамінтек», відповідач) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2, третя особа-1), ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4, третя особа-2) та Приватного нотаріуса Ковіної Інни Володимирівни (надалі - третя особа-3) про визнання недійсними з моменту прийняття рішення Загальних Зборів Учасників ТОВ «ІВК «Рамінтек» від 26.04.2017, викладеного у формі протоколу №26/04/2017, у повному обсязі; визнання недійсними з моменту прийняття рішення Загальних Зборів Учасників ТОВ «ІВК «Рамінтек» від 12.05.2017, викладене у формі протоколу № 12/05/17, у повному обсязі; визнання недійсними з моменту прийняття рішення Загальних Зборів Учасників ТОВ «ІВК «Рамінтек» від 01.06.2017, викладене у формі протоколу № 01/06/17, у повному обсязі; визнання недійсним з моменту затвердження нової редакції Статуту ТОВ «ІВК «Рамінтек», затвердженої Рішенням Загальних Зборів Учасників вказаного товариства від 01.06.2017, викладеному у формі протоколу №01/06/17; визнання протиправною та скасування реєстраційної дії щодо державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ «ІВК «Рамінтек» від 01.06.2017 №3024590 щодо місцезнаходження та змін до відомостей про товариство, що не пов'язані зі змінами в установчих документах від 01.06.2017 №4024590, а саме, зміна відомостей про керівника юридичної особи та зміна складу підписантів.

16.08.2018 ОСОБА_4 звернулася до Господарського суду міста Києва із заявою про відвід судді Трофименко Т.Ю. від розгляду справи №910/2085/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 зупинено провадження у справі №910/2085/18 до вирішення суддею, визначеним у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), вищевказаної заяви; заяву ОСОБА_4 про відвід судді Трофименко Т.Ю. від розгляду справи № 910/2085/18 передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2018, справу № 910/2085/18 передано судді Омельченку Л.В. для розгляду заяви про відвід.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2018 у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді у справі №910/2085/18 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 поновлено провадження у справі №910/2085/18, судове засідання призначено на 29.08.2018.

28.08.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвали Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 та від 21.08.2018 у справі №910/2085/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2018 у справі №910/2085/18 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвали Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 та 21.08.2018 у справі №910/2085/18 повернуто скаржнику, стягнуто з ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 1 762,00 грн.

Вирішуючи питання про повернення апеляційної скарги та накладення штрафу, суд виходив з того, що дія ухвали Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 вичерпана, оскільки надалі ухвалою Господарського суду міста Києва провадження у справі № 910/2085/18 поновлено; чинним ГПК України не передбачено можливість оскарження ухвали про відмову у задоволенні заяви про відвід судді окремо від рішення суду; подання ОСОБА_2 апеляційної скарги на зазначені ухвали навмисно спрямоване на штучне затягування розгляду справи та прийняття у ній рішення, а також свідчить про зловживання третьою особою-1 своїми процесуальними правами, а саме, правом на оскарження судового рішення, що унеможливлює своєчасне вирішення спору судом; з метою запобігання зловживання третьою особою-1 процесуальними правами та спонукання до добросовісного виконання нею процесуальних прав, суд дійшов висновку, що належним, адекватним та співрозмірним заходом процесуального примусу до ОСОБА_2 є накладення штрафу у розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Не погодившись із вищезазначеною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.08.2018 у справі №910/2085/18.

Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою, апелянт посилався на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, прийнятою судом з порушенням норм процесуального права, а викладені в ній висновки не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування скарги апелянт зазначав, що у зв'язку з отриманням ним ухвали суду про поновлення провадження у справі від 21.08.2018 лише 29.08.2018 ухвала про зупинення провадження у справі від 20.08.2018 продовжувала діяти для останнього до 29.08.2018, а тому подання ним апеляційної скарги на таку ухвалу не є зловживанням процесуальними правами; оскільки ухвала про зупинення провадження у справі від 20.08.2018 могла бути оскаржена в апеляційному порядку у строк протягом 10 днів з дня складання її повного тексту, про що в ній зазначено, то останнім днем строку на апеляційне оскарження такої ухвали є 31.08.2018, однак, судом було призначено судове засідання на 29.08.2018 до закінчення часу на її оскарження; твердження суду про те, що чинним ГПК України не передбачено можливість оскарження ухвали про відмову у задоволенні заяви про відвід судді окремо від рішення суду є незаконним та спростовується правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 22.04.2014 у справі №4-рп/2014; застосований до скаржника штраф є безпідставним та підлягає скасуванню.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.08.2018 у справі №910/2085/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Андрієнка В.В., суддів Буравльова С.І., Власова Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №910/2085/18 та призначено до розгляду на 09.10.2018.

Позивач скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач наголошував на тому, що звернення ОСОБА_2 з апеляційною скаргою на ухвалу про зупинення провадження у справі, дія якої закінчилася (була вичерпана) у зв'язку з поновленням провадження у справі, та на ухвалу про відмову у відводі, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, свідчить про навмисно спрямоване штучне затягування розгляду справи третьою особою-1, що унеможливлює своєчасне вирішення спору судом.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

25.06.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд, ідентифікаційний код 42262953.

Указом Президента України №295/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів», відповідно до підпункту 7 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, пункту 1 частини другої статті 53, частини третьої статті 82 і пункту 40 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункту 11 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» сформовано склад Північного апеляційного господарського суду шляхом переведення суддів.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду №1 від 02.10.2018 визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 3 жовтня 2018 року, про що в газеті «Голос України» №185 (6940) 03.10.2018 опубліковано відповідне повідомлення. Відтак, в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018, на виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 20.09.2018 №475, справу №910/2085/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_2 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.08.2018 у справі №910/2085/18 прийнято до провадження, відкрито Північним апеляційним господарським судом апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання на 12.11.2018, встановлено ТОВ «ІВК «Рамінтек», ОСОБА_4, приватному нотаріусу Ковіній І.В. строк для подання відзивів на апеляційну скаргу.

У судове засідання 12.11.2018 позивач, третя особа-2 та третя особа-3 явку своїх уповноважених представників не забезпечили, про день, місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Під час судового засідання через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечити свою явку у судове засідання з причин зайнятості у судовому засіданні, призначеному у Київському апеляційному суді на 12.11.2018 о 12.00 год.

Поставивши на обговорення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, заслухавши думку апелянта та представника відповідача, колегія суддів вирішила в його задоволенні відмовити, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 273 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені статтею 273 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників позивача, третьої особи-2 та третьої особи-3.

У судовому засіданні апелянт та представник відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.08.2018 у справі №910/2085/18 скасувати.

12.11.2018 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення апелянта та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як було зазначено вище, 28.08.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвали Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 та від 21.08.2018 у справі №910/2085/18 (надалі - спірна апеляційна скарга).

Зі змісту спірної апеляційної скарги вбачається, що скаржник в одній апеляційній скарзі одночасно оскаржує два окремих процесуальних документи суду першої інстанції у даній справі, а саме:

1) ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 (суддя Трофименко Т.Ю.), якою зупинено провадження у справі № 910/2085/18 до вирішення суддею, визначеним у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України, заяви ОСОБА_4 про відвід судді Трофименко Т.Ю. від розгляду справи №910/2085/18;

2) ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.08.2018 (суддя Омельченко Л.В.) про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді у справі №910/2085/18.

Колегія суддів зазначає, що за своєю природою вказані ухвали є окремими судовими рішеннями, постановленими різними суддями, а за правовими наслідками відображають окремі процесуальні дії, відтак, подання спірної апеляційної скарги суперечить вимогам ГПК України, оскільки вимоги про оскарження кожного з вказаних процесуальних документів мають бути викладені в окремій апеляційній скарзі.

При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, станом на дату подання апеляційної скарги (28.08.2018) дія ухвали Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 вичерпана, оскільки надалі ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 провадження у справі №910/2085/18 поновлено, судове засідання у справі №910/2085/18 призначено на 29.08.2018.

Водночас, колегія суддів враховує, що ухвала Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 про поновлення провадження у справі №910/2085/18 була направлена скаржникові 23.08.2018 та отримана останнім лише 29.08.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 4, а.с. 63).

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи скаржника про те, що на час подання спірної апеляційної скарги, останній не був повідомлений про обставини щодо поновлення провадження у справі та призначення судового засідання.

Проте, на переконання колегії суддів, апелянт не був позбавлений права ознайомитися з матеріалами справи та з відповідною ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Так, за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

При цьому в даному контексті також слід враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у спірній апеляційній скарзі апелянт оскаржує ухвалу від 21.08.2018 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді у справі №910/2085/18, яка також була направлена ОСОБА_2 23.08.2018 (т. 4, а.с. 45, зворот), тобто скаржник був обізнаний про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у даній справі та те, що в силу приписів п. 9 ч. 1 ст. 229, ч. 1 ст. 230 ГПК України провадження у справі буде поновлено не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Разом з цим, як правильно зазначив місцевий господарський суд, чинним ГПК України не передбачено можливість оскарження ухвали про відмову у задоволенні заяви про відвід судді окремо від рішення суду.

Так, статтею 255 ГПК України визначений перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, проте, ухвала про відмову у задоволенні заяви про відвід судді до вказаного переліку не входить.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов'язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129) (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 254 ГПК України оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Вказана правова норма свідчить про встановлення заборони на оскарження ухвал, не передбачених ст. 255 ГПК України, окремо від рішення суду.

При цьому, колегією суддів враховано правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 18/1544-10 та те, що можливість оскарження ухвали про відмову у задоволенні заяви про відвід судді окремо від рішення суду не передбачено жодною нормою чинного ГПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

За приписами ч. 4 ст. 43 ГПК України суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. В свою чергу, учасники судового процесу та їх представники на підставі ч. 1 ст. 43 ГПК України повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 43 ГПК України суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Дії особи, спрямовані на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що наведені вище обставини дають підстави вважати, що подання ОСОБА_2 спірної апеляційної скарги на вищезазначені судові рішення навмисно спрямоване на штучне затягування розгляду справи № 910/2085/18 та прийняття у ній рішення.

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання зловживанням третьою особою-1 своїми процесуальними правами, а саме, правом на оскарження судового рішення, оскільки подання спірної апеляційної скарги одночасно на два окремі процесуальні документи, дія одного з яких вичерпана, а інший не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суперечить засадам господарського судочинства, передбаченим у ст. 2 ГПК України, зокрема, унеможливлює своєчасне вирішення спору судом.

Згідно з ч. 3 ст. 43 ГПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Процесуальна можливість суду першої інстанції повернути скаржникові подану апеляційну скаргу кореспондується також з приписами п. 17.11 ч. 1 Перехідних положень ГПК України, згідно з яким у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, з огляду на визнання судом зловживанням третьою особою-1 своїми процесуальними правами щодо подання апеляційної скарги на ухвали Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 та від 21.08.2018 у справі № 910/2085/18, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про повернення такої скарги апелянтові на підставі ч. 3 ст. 43 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 ГПК України у випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Заходами процесуального примусу згідно з ч. 1 ст. 131 ГПК України є процесуальні дії, що вчиняються судом з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) штраф (ч. 1 ст. 132 ГПК України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1 762,00 грн.

За таких обставин, з метою запобігання зловживання третьою особою-1 процесуальними правами та спонукання до добросовісного виконання нею процесуальних прав, враховуючи суть допущених зловживань процесуальними правами, суд першої інстанції правомірно визнав належним, адекватним та співрозмірним заходом процесуального примусу до ОСОБА_2 накладення штрафу у розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 762,00 грн.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарським судом міста Києва від 29.08.2018 у справі №910/2085/18 прийнята з правильним застосуванням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим оскаржувана ухвала має бути залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2 - без задоволення.

Судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції, у зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 270-271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.08.2018 у справі №910/2085/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.08.2018 у справі №910/2085/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/2085/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 13.11.2018.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук