ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018 Справа № 904/642/18

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, посвідчення №1320 від 16.04.2018 та довіреність №40 від 26.04.2018, адвокат

від відповідача: ОСОБА_2, посвідчення №2317 від 10.09.2012 та довіреність б/н від 09.07.2018, адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального закладу "Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка №2" Дніпропетровської обласної ради" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2018 у справі №904/642/18 (суддя Суховаров А.В.; рішення ухвалене о 12:35 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 15.06.2018)

за позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Комунального закладу "Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка №2" Дніпропетровської обласної ради", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором про надання послуг в сумі 788585 грн. 70 коп.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" (позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального закладу "Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка №2" Дніпропетровської обласної ради" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з централізованого постачання питної води і водовідведення у розмірі 788585,70 грн., з яких: 709961,57 грн. - основний борг, 50961,79 грн. - пеня, 5427,00 грн. - три проценти річних, 22235,34 грн. - інфляційних.

Позивач обґрунтував свої позовні вимоги порушенням відповідачем своїх зобов'язань в частині оплати послуг з централізованого постачання питної води та водовідведення.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2018 (з урахуванням ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 про виправлення описки) у справі №904/80/18 (суддя Суховаров А.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального закладу "Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка №2" Дніпропетровської обласної ради" на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" суму 670913,69 грн. основного боргу, 48250,64 грн. пені, 5128,36 грн. трьох процентів річних, 12807,74 грн. інфляційних, 11056,51 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Означене рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що суд встановив обставини, які свідчать про споживання відповідачем у жовтні 2017 року 61574,31 куб. м води та надання йому позивачем в такому ж обсязі послуг з водовідведення, загальна вартість яких становила 670913,69 грн., доказів добровільної оплати яких, відповідно до умов укладеного між сторонами договору з централізованого постачання холодної води і водовідведення, суду під час розгляду даної справи не надано. Оскільки суд першої інстанції здійснив перерахунок розміру основного боргу з урахуванням похибки приладу обліку, то відповідно суд перерахував і задовольнив частково позовні вимоги про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач (КЗ "Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка №2" ДОР") звернувся з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення прийняте судом з неповним з'ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2018 у справі №904/642/18 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування заперечень на позов відповідач вказує, що в своїй позовній заяві позивач стверджує, що відповідач за період з 19.09.2017 по 05.10.2017 (17 календарних днів) спожив питної води в обсязі 65158 м куб. та спустив аналогічний обсяг стічних вод, що не відповідає дійсності. Вказує, що оформлення двостороннього ОСОБА_3 про зняття охоронної пломби №1456, складений 05.10.2018, яким зафіксовано обсяги спожитої води та подальший перерахунок кількості поданої відповідачеві питної води і обсягів скинутих стічних вод було проведено з порушенням пунктів 5.1., 5.4., 5.8, 5.24. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України №190 від 27.06.2008 та умов Договору з централізованого постачання холодної води і водовідведення №42 від 27.01.2017.

Позивач (КП "Кривбасводоканал") у відзиві на апеляційну скаргу вважає її безпідставною, оскільки при розгляді даної справи суд першої інстанції повністю дослідив всі надані документи і матеріали, з'ясував фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, та обєктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для даної справи і вирішення спору по суті. Так судом першої інстанції було досліджено і надано правову оцінку тим обставинам, що керуючись виключно нормами чинного законодавства України та на підставі зафіксованих актом №1456 показників засобу обліку (лічильником METRON №3186173, який пройшов державну метрологічну атестацію, підтверджену свідоцтвом №Т-СП-01-8138/15) позивачем складено акт приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення у жовтні 2017 року від виробника до споживача у кількості: вода - 65158 м куб, стоки - 65158 м куб на загальну суму 709961,57 грн. та виставлено рахунок №38760/35/2234б. Обґрунтованим є рішення суду першої інстанції і щодо відсутності підстав для здійснення розрахунку за фактично спожиті обліковані послуги з посиланням на технічні характеристики засобу вимірювальної техніки, на розрахунок витрат води при без обліковому водокористуванні та на розрахунок за середньодобовою витратою за попередні два розрахункові місяці, оскільки відповідно до статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та пункту 5.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України від 27.06.2008 №190, облік відпущеної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію. Позивач вказує, що до моменту складення двостороннього ОСОБА_3 №1456 від 05.10.2017 несправності в механізмі приладу обліку відповідача зафіксовано не були, а придатність такого приладу обліку підтверджувалась свідоцтвом про його повірку, відповідно відсутні праві підстави для здійснення розрахунку за середньодобовою витратою за попередні два розрахункові місяці, на підставі пункту 5.24. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України №190 від 27.06.2008. Позивач вказує, що посилання відповідача на раціональне та економічне використання води і послуги водовідведення упродовж 2017 року в середньому 14-16 м куб. є недостовірним, оскільки згідно з ОСОБА_3 приймання-передачі послуг у січні місяці 2018 року вони складають 154 м куб води і 154 м куб стоків, у лютому 2017 року - 133 м куб води і 133,13 м куб стоків, що в десять разів перевищують попереднє споживання на підставі показів приладу обліку, які знімались самим відповідачем. Додатково позивач звертає увагу суду, що показники водоспоживання стоматологічних поліклінік міста із аналогічним статусом, як у відповідача, ставлять під сумнів добросовісність відповідача при передачі показників засобів вимірювальної техніки в односторонньому порядку позивачу.

У судовому засіданні 14.11.2018 представник відповідача (апелянт) підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити у повному обсязі, а представник позивача заперечував на задоволенні апеляційної скарги з підстав наведених у своєму відзиві на апеляційну скаргу.

За результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 14.11.2018 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

Між Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" (Виробник) та Комунальним закладом "Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка №2" Дніпропетровської обласної ради" (Споживач) укладено Договір №42 від 27.01.2017 про надання послуг з централізованого постачання питної води і водовідведення (далі - Договір, а.с.12-14), за умовами якого Виробник зобов'язався у 2017 році надавати Споживачу послуги з централізованого постачання питної води і водовідведення до межі балансової належності мереж, виробництво питної води здійснює ДПП "Кривбаспромводопостачання", а Споживач зобов'язався приймати та оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (пункти 1.1.-1.2. Договору).

Відповідно до пункту 3.2. Договору вода подається Споживачу при наявності засобів обліку води, встановлених власними коштами та засобами, згідно з технічними умовами Виробника (лічильник води МETRON, заводський номер 3186173).

Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги на умовах даного Договору, стежити за схоронністю приладів обліку, пломб і з'єднань водолічильника, запірної арматури, манометра, термометрів і іншого устаткування водомірного вузла (пункт 6.2. Договору).

Як узгоджено сторонами Договору, розрахунковим місяцем є календарний місяць, в якому здійснюється надання послуг за цим Договором. Оплата послуг водопостачання та водовідведення за розрахунковий місяць повинна бути здійснена Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Виробника протягом трьох календарних днів з моменту отримання рахунку, платіжного доручення або квитанції (пункт 5.1. Договору).

Відповідно до пункту 5.4. Договору Споживач для узгодження акту про кількість наданої води та прийнятих стічних вод направляє свого представника з довіреністю, підписаною уповноваженою на те особою, для підписання акта у відділ Водозбуту Виробника не пізніше 20 числа кожного місяця. Якщо представник не прибув або необґрунтовано відмовився від підписання акту, Виробник на підставі даних обліку води складає акт самостійно і один примірник акту в триденний термін направляє Споживачу.

Акт звіряння взаємних розрахунків проводиться щомісячно (з 04 до 15 числа до наступного за розрахунковим місяцем) і є письмовою формою визнання боргу, або за вимогою однією із сторін. Акт звірки взаємних розрахунків підписується повноважними на це особами із сторони Виробника начальник відділу по роботі з юридичними особами або заступник начальника служби Водозбуту з бухгалтерського обліку, із сторони Споживача керівник підприємства або уповноважена на це особа (пункт 5.8. Договору).

Даний Договір набуває чинності з 01.01.2017 і діє в частині надання послуг водопостачання і водовідведення до 31.12.2017, а в частині здійснення розрахунків за надані послуги - до повного погашення заборгованості (пункт 11.1. Договору).

Доказів припинення договірних відносин між позивачем та відповідачем матеріали справи не містять.

Тарифи на послуги водопостачання та водовідведення, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №1238 від 07.07.2016, складають з 02.08.2016 за куб. м без ПДВ:

- централізоване водопостачання - 4,32 грн.

- централізоване водовідведення - 4,76 грн. (Додаткова угода №1 від 21.07.2017 до Договору, а.с.66).

На підставі показів засобу обліку водопостачання 7234 куб. м, наданих відповідачем шляхом телефонного зв'язку у вересні 2017 року, 19.09.2017 складено двосторонній акт приймання-передачі послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення у вересні 2017 року у розмірі 14 куб. м води, 14 куб. м стоків.

05.10.2017 на об'єкті відповідача за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 6уд. 12, приміщення 101, уповноваженими представниками позивача знято пломбу №К 18109466 для планової повірки засобу обліку.

За результатом вчинених дій позивачем складено ОСОБА_3 зняття охоронної пломби №1456 від 05.10.2017 в присутності завідувача господарством відповідача ОСОБА_3 з фіксацією показників засобу обліку станом на 05.10.2017, які становили 72392 куб. м.

На підставі зафіксованих актом №1456 від 05.10.2017 показників засобу обліку позивачем складено акт приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення у жовтні 2017 року від виробника до споживача у кількості вода - 65158 куб м, стоки - 65158 куб м на загальну суму 709961,57 грн. та виставлено рахунок №38760/35/2234б від 11.10.2017.

По причині того, що виставлений на оплату рахунок №38760/35/2234б від 11.10.2017 відповідачем не сплачено, позивач звернувся з даним позовом до суду.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, заперечуючи сам факт її виникнення.

Правовідносини між сторонами регулюються господарським договором про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення, Цивільним кодексом України, господарським кодексом України та відповідними нормативно-правовими актами, у тому числі Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 27.06.2008 №190 (далі за текстом - Правила №190).

Згідно з положеннями частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526, частини першої статті 530 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами статті 22 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" регламентовано зобов'язання споживачів питної води своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги.

Правила №190 є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (пункт 1 Правил №190)

Згідно з пунктом 3.1. Правил №190 розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію (пункт 5.1. Правил №190).

Пунктом 5.21. Правил №190 передбачено право виробника перевіряти правильність зняття споживачем показів засобів обліку води та надання ним відомостей про обсяги і показники якості скинутих стічних вод. Якщо перевіркою будуть встановлені розбіжності між показами засобів обліку та поданими споживачем відомостями, виробник проводить перерахунок кількості поданої питної води і обсягів скинутих стічних вод за період від попередньої перевірки до моменту виявлення розбіжності згідно з показниками засобів обліку. Цей перерахунок здійснюється за умови, якщо виробником не було виявлено фактів штучного втручання в роботу засобів обліку, їх виходу з ладу або пошкодження пломб.

В процесі розгляду справи між позивачем та відповідачем постало спірне питання щодо правомірності посилань позивача на показники приладу обліку відповідача METRON №3186173, зафіксовано актом №1456 від 05.10.2017.

Згідно статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Періодична повірка засобів вимірювальної техніки - це повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал) (пункт 17 частини першої статті 1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність").

Усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією (пункт 5.14. Правил №190).

Повірка законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, проводиться, зокрема, науковими метрологічними центрами, метрологічними центрами та повірочними лабораторіями, уповноваженими на проведення повірки відповідних засобів (частина п'ята статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність").

За змістом довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №66296 від 17.10.2017, виданої ДП "Кривбасстандартметрологія", за результатами повірки лічильника води METRON №3186173 встановлено, що засіб вимірювальної техніки не відповідає вимогам ДСТУ 3580-97 "Лічильники холодної ти гарячої води крильчаті. Загальні технічні умови". Підстави для визнання ЗВТ непридатним: похибка вимірювань 5,5 %, при допустимій ±3 %.

З урахуванням викладеного, перевіривши здійснений позивачем перерахунок кількості поданої питної води і обсягів скинутих стічних вод за період від попередньої перевірки до моменту виявлення розбіжності згідно з показниками засобів обліку, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав необхідності здійснення розрахунку кількості поданої питної води і обсягів скинутих стічних вод, враховуючи похибку вимірювань 5,5%:

61158 куб.м. (показники приладу обліку відповідача METRON №3186173, зафіксовані актом №1456 від 05.10.2017) - 5,5% = 61574,31 куб.м.

61574,31 куб.м. х 4,32 грн. (вартість послуг з водовідведення) = 266001, 02 грн. - вода

61574,31 куб.м. х 4,76 грн. (вартість послуг з водовідведення) = 293093, 72 грн. - стоки

266001,02 грн. + 293093,72 грн. = 559094,74 грн.

559094,74 грн. + 20% ПДВ = 670913,69 грн.

За викладених обставин, суд першої інстанції задовольнив вимоги позивача в частині стягнення з відповідача вартості послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення на суму 670913, 69 грн., тоді як врешті нарахувань було відмовлено.

Також суд першої інстанції дійшов висновку щодо часткового задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача пені, інфляційних та трьох процентів річних з наступних підстав.

Відповідно пункту 7.1 Договору за порушення грошового зобов'язання споживач повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення; за несвоєчасну оплату послуг з водовідведення у термін, зазначений у пункті 4.1 Договору, споживач сплачує на користь виробника пеню у розмірі 0,1% від суми платежу за кожний день прострочення, але не більш подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до частини 2 другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач нарахував до сплати відповідачу пеню за період з 30.10.2017 по 31.01.2018 у розмірі 50961,79 грн., три проценти річних за період з 30.10.2017 по 31.01.2018 у розмірі 5427,00 грн., інфляційних за період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року у розмірі 22235,34 грн., що відображається в розрахунку позивача (а.с.11).

Перевіривши здійснені позивачем нарахування трьох процентів річних та пені, враховуючи здійснений судом першої інстанції перерахунок розміру основної заборгованості, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення вимог позивача в частині стягнення трьох процентів річних за період з 30.10.2017 по 31.01.2018 на суму 5128,36 грн., пені за період з 30.10.2017 по 31.01.2018 на суму 48250,64 грн., тоді як в решті нарахувань пені та трьох процентів річних було відмовлено.

Разом з цим, з огляду на здійснений судом першої інстанції перерахунок розміру основної заборгованості, та враховуючи приписи пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" від 17.07.2012 №01-06/928/2012, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних суд визнав обґрунтованими частково на суму 12807,74 грн. за період з листопада 2017 року по грудень 2017 року, тоді як в решті нарахувань інфляційних судом відмовлено за безпідставністю.

Заперечення відповідача в частині відсутності у ОСОБА_3 повноважень на підписання акта про зняття охоронної пломби № 1456 від 05.10.2017, відхилені судом першої інстанції, з огляду на те, що наказом головного лікаря КЗ "Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка№2" Дніпропетровської обласної ради" ДОР від 05.01.2017 №8 завідувач господарством ОСОБА_3 призначена відповідальною за систематичним веденням обліку витрачання води, в той час як в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження відсутності у завідувача господарством ОСОБА_3 повноважень на підписання акту №1456 від 05.10.2017.

Заперечення відповідача щодо відсутності доказів доведення факту направлення відповідачу та отримання останнім листа №8024 від 17.10.2017 з актом приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення у жовтні 2017 та рахунком №38760/50/2234б, відхилене судом першої інстанції, так як листом від 24.10.2017 (а.с.70) відповідач звертався до позивача з вимогою щодо надання роз'яснень стосовно пред'явленого відповідачу на оплату рахунку, виставленого згідно показників приладу обліку - 65158 м куб, що спростовує твердження відповідача про неотримання цього рахунку.

З огляду на обізнаність відповідача щодо наявності вказаного рахунку, заперечення відповідача щодо відсутності доказів доведення факту направлення відповідачу та отримання останнім листа №8024 від 17.10.2017 з означеним актом приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення у жовтні 2017 та рахунком №38760/50/2234б від 11.01.2017 були відхилені судом першої інстанції.

Посилання відповідача на приписи пункту 1.6. Договору для спростування заборгованості за фактично спожиті послуги, зафіксовані засобом вимірювальної техніки METRON №3186173, який пройшов державну метрологічну атестацію і підтверджену свідоцтвом №Т-СП-01-8138/15, відхилені судом першої інстанції, оскільки приписами пункту 1.6. Договору сторони погодили порядок зміни договірного (орієнтовного) обсягу послуги, а не фактично спожитого розміру комунальної послуги.

Щодо здійсненого відповідачем розрахунку за фактично спожиті обліковані послуги з посиланням на технічні характеристики засобу вимірювальної техніки та розрахунок витрат води при безобліковому водокористуванні, суд першої інстанції встановив, що на підставі наданих відповідачем шляхом телефонного зв'язку показів засобу обліку водопостачання у вересні 2017 року сторонами погоджено двосторонній акт приймання-передачі послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення від 19.09.2017 у розмірі 14 м куб води, 14 м куб стоки.

Між тим, умовами пункту 6.2 Договору та положеннями пункту 5.18. Правил №190 на споживача покладено відповідальність за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей опломбування.

В подальшому двостороннім актом №1456 станом на 05.10.2017 зафіксовано показники засобу обліку - 72392 м куб.

Таким чином, враховуючи факт передання відповідачем шляхом телефонного зв'язку показників приладу обліку, зафіксованих двостороннім актом від 19.09.2017, обов'язок відповідача щодо збереження цілісності засобу обліку, та відсутність з боку відповідача будь-яких звернень щодо несправності приладу обліку METRON №3186173, суд першої інстанції дійшов висновку, щодо відсутність підстав для погодження здійсненого відповідачем розрахунку за фактично спожиті обліковані послуги з посиланням на технічні характеристики засобу вимірювальної техніки та розрахунок витрат води при безобліковому водокористуванні.

Щодо заперечень відповідача з посиланнями на положення пунктів 5.1., 5.24. Правил №190 стосовно того, що розрахунок кількості використаної води повинен здійснюватись за середньодобовою витратою за попередні два розрахункові місяці, суд зазначає, що до моменту складання двостороннього акту №1456 від 05.10.2017 несправності в механізмі приладу обліку зафіксовані не були, а придатність такого приладу обліку підтверджувалась свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, в той час як приписами пункту 6.2. Договору на споживача покладено обов'язок стежити за схоронністю приладів обліку.

За приписами частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог частин першої і сьомої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Встановлені вище обставини та норми чинного законодавства покладені в основу висновку суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги позивача частково, суд першої інстанції встановив факт споживання відповідачем у жовтні 2017 року 61574,31 м куб води та надання йому позивачем послуг з водовідведення цього обсягу води, загальна вартість яких становила 670913,69 грн., а також факт невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань з оплати цих послуг.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Причиною спору є питання наявності у відповідача невиконаного грошового зобов'язання перед позивачем зі сплати за надані за договором послуги водопостачання та водовідведення, згідно з даними встановленого у споживача приладу обліку.

Одним із завдань підготовчого провадження, за статтею 177 Господарського процесуального кодексу України, є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Зі змісту позовних вимог позивача вбачається, що керуючись чинним законодавством, зокрема пунктом 5.21. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України від 27.06.2008 №190, позивачем було здійснено перерахунок кількості поданої питної води і обсягів стічних вод на підставі різниці показів засобу обліку, зафіксованих 05.10.2017, які становили 72392 м куб, та переданих споживачем у вересні 2017 року, які становили 7234 м куб.

Як правильно встановив суд першої інстанції, до матеріалів справи позовної заяви позивачем наданий ОСОБА_3 приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення за договором №42 від 27.01.2017 особовий рахунок №2234, в якому зазначено, що поточні показники лічильника 7234 м куб, а поточні 72392 м куб, обсяги води 65158,00 м куб, стоки води 65158,00 м куб. Цей акт не був підписаний зі сторони відповідача.

До матеріалів справи позивачем наданий рахунок №388760/05/2234б від 11.10.2017, в якому зазначено, що це є кінцевий розрахунок за послуги - централізованого постачання холодної води і водовідведення згідно вимірів і норм за жовтень 2017 року, із доказами направлення на адресу відповідача поштовим зв'язком.

Також до матеріалів справи позивачем наданий розрахунок позовних вимог, в якому позивачем визначений розмір основного боргу в сумі 709961,57 грн. та визначений період прострочення для нарахування пені та трьох процентів річних з 30.10.2017 по 31.01.2018, інфляційних втрат за період з жовтня 2017 року по грудень 2018 року включно.

Разом із цим в матеріалах справи містяться докази, які свідчать про те, що в період дії договору з 01.01.2017 по 05.10.2017 сторони здійснювали облік наданих послуг та відповідні розрахунки, щодо яких позивач не висував будь-яких заперечень.

Таким чином, із наведених позивачем в позовній заяві обставин та доданих доказів вбачається, що предметом позову у даній справі є, зокрема, вимога про стягнення суми основного боргу за жовтень 2017 року, а з урахуванням складеного між сторонами двостороннього ОСОБА_3 від 05.10.2017 з показником лічильника 72392 м куб. - за період з 19.09.2017 по 05.10.2017, тобто за 17 діб.

Досліджуючи позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача вартості означеного обсягу води, суд першої інстанції таким обставинам належної оцінки не надав, доводів відповідача щодо очевидної неможливості споживання такого спірного обсягу води та відповідного отримання послуг водовідведення до уваги не прийняв.

Відхиляючи доводи відповідача щодо відсутності технічної можливості споживання спірного обсягу води за спірний період часу, суд першої інстанції послався на покладення на споживача відповідальності за цілісність та збереження засобів обліку, що само по собі не спростовує дійсної спроможності відповідача спожити обрахований приладом обліку обсяг води у спірному періоді.

Так, згідно наданого відповідачем розрахунку добової витрати води за пропускною спроможністю труби вводу максимальні витрати води для труби діаметром 32 мм, якою приєднано споживача до мереж постачальника, за добу складатимуть 138,90 м куб, а за 17 календарних діб (з 19.09.2017 по 05.10.2017) складатимуть 2361,30 м куб.

Між тим випадок, коли буде виявлено розбіжності між даними споживача і показами засобів обліку врегульовано положеннями 5.21. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України від 27.06.2008 №190. Так, відповідно до пункту 5.21. цих Правил:

- зняття показів засобів обліку здійснюється представником виробника у присутності споживача або самим споживачем;

- виробник перевіряє правильність зняття споживачем показів засобів обліку води та надання ним відомостей про обсяги і показники якості скинутих стічних вод;

- якщо перевіркою будуть встановлені розбіжності між показами засобів обліку та поданими споживачем відомостями, виробник проводить перерахунок кількості поданої питної води і обсягів скинутих стічних вод за період від попередньої перевірки до моменту виявлення розбіжності згідно з показниками засобів обліку. Цей перерахунок здійснюється за умови, якщо виробником не було виявлено фактів штучного втручання в роботу засобів обліку, їх виходу з ладу або пошкодження пломб;

- порядок та терміни зняття показів засобів обліку визначаються відповідно до договору.

Тобто за приписами пункту 5.21. вказаних вище Правил №190, позивач наділений правом зробити перерахунок кількості поданої питної води і обсягів скинутих стічних вод за період від попередньої перевірки до моменту виявлення розбіжності згідно з показниками засобів обліку.

Натомість, як вбачається зі змісту позовної заяви позивача та підтверджено матеріалами справи, він не надав суду докази щодо дати проведення попередньої перевірки та не визначив період від попередньої перевірки до моменту виявлення розбіжності згідно з дійсними (фактичними) показниками засобів обліку, які були засвідчені в ОСОБА_3 зняття охоронної пломби №1456 від 05.10.2017.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, позивач не подавав суду будь-яких заяв про зміну чи доповнення позовних вимог, тому предметом розгляду були вимоги, за змістом яких було заявлено до стягнення вартість води та наданих послуг водовідведення саме період з 19.09.2017 по 05.10.2017.

Не враховано судом першої інстанції й тієї обставини, що правовідносини за договором, який регулює правовідносини сторін на цей час, виникли з 01.01.2017, що є меншим ніж період фактичного використання відповідачем означеного приладу обліку.

Відтак складений позивачем розрахунок заборгованості відповідача не доводить дійсного розміру грошових зобов'язань, які виникли у відповідача за встановлених вище судом першої та апеляційної інстанції обставин.

На підставі викладеного колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає здійснені позивачем нарахування спірного обсягу води безпосередньо за період з 19.09.2017 по 05.10.2017 на суму 709961,57 грн. такими, що є необґрунтованими та неправомірними. Тому позовні вимоги про примусове стягнення з відповідача цих коштів не підлягають задоволенню судом.

Стаття 275 Господарського процесуального кодексу України встановлює повноваження суду апеляційної інстанції, згідно з якими суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (пункт 2 частини першої цієї статті).

Відповідно до пунктів 1, 2 та 3 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги, повне скасування судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача повністю відмовлено, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції покладаються на позивача його судові витрати на оплату судового збору в сумі 11828,79 грн., понесені у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також судові витрати в сумі 17743,19 грн., понесені відповідачем у зв'язку із апеляційним оскарженням, які й підлягають стягненню на користь останнього.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277 ч. 1 п.п. 1, 2 і 4, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального закладу "Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка №2" Дніпропетровської обласної ради" - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2018 у справі №904/642/18 - скасувати повністю і ухвалити нове рішення.

"В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Кривбасводоканал" до Комунального закладу "Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка №2" Дніпропетровської обласної ради" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з централізованого постачання питної води і водовідведення у розмірі 788585,70 грн., з яких: 709961,57 грн. - основний борг, 50961,79 грн. - пеня, 5427,00 грн. - три проценти річних, 22235,34 грн. - інфляційних - відмовити повністю.

Покласти на Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" судові витрати в сумі 11828 грн. 79 коп. судового збору у зв'язку з розглядом справи в суді першої інстанції".

Стягнути з Комунального підприємства "Кривбасводоканал" на користь Комунального закладу "Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка №2" Дніпропетровської обласної ради" суму 17743 грн. 19 коп. судових витрат на судовий збір, понесених у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 20.11.2018.

Головуючий суддя Подобєд І.М.

Суддя Широбокова Л.П.

Суддя Орєшкіна Е.В.