ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року Справа № 916/1796/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: М.А. Мишкіної

суддів: Л.В. Поліщук, І.Г. Філінюка

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників сторін:

від прокуратури ОСОБА_1 прокурор відділу;

від Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області - ОСОБА_2 за довіреністю;

від ТОВа з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс»- ОСОБА_3 адвокат, за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області

на ухвалу господарського суду Одеської області від 28 серпня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі №916/1796/18

за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс»

про стягнення 21251381,20 грн.

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_4

час і місце постановлення ухвали: 28.08.2018р. м.Одеса, господарський суд Одеської області

Учасники справи чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 13.11.2018р. згідно ст.233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

27.08.2018р. заступник прокурора Одеської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „Трансінвестсервіс про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 21 251 381,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення положень ст. 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності відповідач, як замовник, який здійснює забудову земельної ділянки на території Визирської сільської ради при будівництві обєкта: будівництво зернового складу підлогового зберігання обємом 120 тон загальною площею 12022,4 кв.м., ухиляється від пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту, внаслідок чого позивачу завдано збитків у вигляді упущеної вигоди, у розмірі пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту (10 відсотків від загальної вартості будівництва за Декларацією про готовність обєкта до експлуатації).

Разом з позовною заявою прокурором подано до суду заяву про забезпечення позову, в порядку ст.ст. 136-137 Господарського процесуального кодексу України шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ «Трансінвестсервіс» в розмірі 21 251 381,20 грн.

В обґрунтування вказаної заяви прокурор зазначає, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

При цьому заявник вказує, що у відповідності до п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Також прокурор зауважує, що аналогічні висновки містяться у постановах Вищого господарського суду України від 08.08.2012р. у справі №5011-48/6223-2012 та від 26.10.2016р. у справі №916/1461/16, де суд касаційної інстанції зазначив, що для застосування такого заходу до забезпечення позову, як арешт майна, доказування факту вчинення відповідачем дій з метою ускладнення виконання судового рішення не вимагається, оскільки застосування заходів забезпечення позову і має на меті перешкодити таким діям.

Прокурором не надається інформація щодо наявності банківських рахунків відповідача, оскільки така інформація у нього відсутня.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.08.2018р. у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу з посиланням на ст.ст.74-79 ГПК України, господарський суд дійшов висновку, що заява прокурора про забезпечення позову не містить ґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку про неможливість або утруднення виконання рішення суду у майбутньому у разі невжиття таких заходів.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, заступник прокурора Одеської області звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу господарського суду Одеської області та постановити нове рішення, яким накласти арешт на грошові кошти, що належать ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс».

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник наводить доводи аналогічні доводам заяви про забезпечення позову та крім того зазначає, що судом не взято до уваги, що існування імовірної вірогідності у відповідача бажання ухилятися від виконання рішення суду у даній справі ґрунтується на ухиленні ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» від виконання обовязку щодо прийняття пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту при забудові відповідної території, передбаченої ст.. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»; судом не надано жодної оцінки судовій практиці, наведеній прокуратурою області в обґрунтування заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2018р. поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Одеської області від 28 серпня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №916/1796/18; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 10.10.2018р.; розяснено учасникам справи про їх право в строк до 10.10.2018р. подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 ГПК України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно із ч.6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018р. в газеті «Голос України» опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч.5 ст.31 ГПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання положень абз.2 ч.6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ч. 5 ст. 31 ГПК України, матеріали справи №916/1796/18 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

24.10.2018р. апеляційна скарга зареєстрована відповідальним працівником відділу документообігу (канцелярії) Південно-західного апеляційного господарського суду (вх. №530/18).

24.10.218р. ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» подало суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Зокрема у відзиві відповідач зазначає, що прокурором в заяві про забезпечення позову не вказано фактичних обставин, за якими незабезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, та не надано доказів існування таких обставин; на думку відповідача задоволення заяви про забезпечення позову з підстав вказаних позивачем, є частковим вирішенням позовних вимог на період дії ухвали про забезпечення позову; накладення арешту на грошові кошти відповідача ставить під загрозу здійснення ним господарської діяльності та можливість своєчасної виплати заробітної плати працівникам відповідача.

Крім того, відповідач також просить у разі задоволення апеляційної скарги та прийняття рішення про забезпечення позову здійснити зустрічне забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області в розмірі 21 251 381,20грн.

У відповідності до вимог ч.1 ст.32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 24.10.2018р., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді М.А. Мишкіної, суддів Л.В. Поліщук, І.Г. Філінюка

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2018р. прийнято справу до провадження колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду новому складі. Ухвалено розгляд справи №916/1796/18 розпочати спочатку. Розяснено учасникам справи їх право в строк до 09.11.2018р. подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до ст.170 ГПК України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Призначено справу до розгляду на 13.11.2018р. у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

08.11.2018р. відповідач подав суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (судові рішення в інших справах).

В засіданні суд апеляційної інстанції прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представники Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області та ТОВа з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» заперечували проти задоволення апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали.

В засіданні суду апеляційної інстанції ухвалено залучити до матеріалів оскарження ухвали докази, надані із відзивом ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс», виходячи з того, що ці докази за умови постановлення ухвали від 28.08.2018р. до відкриття провадження у справі 31.08.2018р. не могли бути надані до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно із п.4 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 136 ГПК України, передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 статті 137 ГПК України, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частинами першою, третьою статті 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред'являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, заявник зобов'язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу

Згідно зі статтями 77, 79 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що заступником прокурора не було наведено достатніх підстав щодо наявності обставин, які б свідчили про ймовірність ускладнення виконання судового рішення по справі у разі задоволення позову.

Заявником не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо), тоді як посилання позивача в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

З приводу доводів скаржника щодо наявності підстав для забезпечення позову у зв'язку із ухиленням відповідачем від виконання обовязку щодо прийняття пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту при забудові відповідної території, передбаченої ст.. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», судова колегія зазначає, що такі обставини є безпосередньо предметом позову у даній справі, а факт ухилення відповідача від виконання зобов'язань не є встановленим та підлягає встановленню під час вирішення справи по суті і сам по собі не може свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, посилання заявника на судову практику Вищого господарського суду України колегією не приймаються до уваги, оскільки згідно приписів ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Натомість, обґрунтовуючи свою позицію по предмету апеляційного розгляду, відповідач дотримався принципу змагальності, що є визначальним в господарському процесі, та надав суду докази своєї спроможності виконати рішення у разі задоволення позову (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 03.09.2018р., належним чином засвідчена копія Договору про надання послуг №04098ЮД-2018 від 19.02.2018р. між ТОВ «ТІС» та ПАТ «Укрзалізниця»; належним чином засвідчена копія Договору №11243/01 від 14.04.2015р. між ДП «Енергоринок» та ТОВ «ТІС»; належним чином засвідчена копія Договору на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами №12-П від 22.04.2015р. між ТОВ «ТІС» та ПАТ «ЕК Одесаобленерго» на 8 арк.; Належним чином засвідчена копія Акту звіряння за червень місяць 2018 року між ТОВ «ТІС» та ТОВ «ЛАІКА-ОЙЛ»; схема розташування під їзних залізничних колій ТОВ «ТІС» та морських терміналів ТОВ «ТІС-Зерно», ТОВ «ТІС-Міндобрива», ТОВ «TIC-Руда», ТОВ «ТІС-Вугілля», ТОВ «ТІС-Контейнерний термінал»; належним чином засвідчена копія довідки ТОВ «ТІС» про витрати на залізничні послуги, за спожиту електроенергію та пальне за червень 2018р.; належним чином засвідчена копія довідки ПАТ «БАНК ВОСТОК» про залишки коштів на рахунку ТОВ «ТІС» станом на кінець дня 30.08.2018р.; належним чином засвідчена копія довідки про вартість активів ТОВ «ТІС»; належним чином засвідчена копія довідки про чисельність працівників ТОВ «ТІС»).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Одеської області від 28.08.2018р., постановлена з урахуванням обставин, що мають значення для справи, з правильним застосуванням норм процесуального права, є такою що відповідає нормам законодавства.

Отже підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні, тому ухвалу господарського суду Одеської області від 28.08.2018р. у справі №916/1796/18 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 232-234, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-283, 286-288 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Одеської області у справі №916/1796/18 від 28.08.2018р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку, згідно положень ст.ст. 286,288 ГПК України.

Повна постанова складена 14 листопада 2018 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.В. Поліщук

Суддя І.Г. Філінюк