ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Черкаси справа № 925/47/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:

від позивача - Гончар В.М. - за довіреністю,

від відповідача - Чугунов М.В. - адвокат,

третя особа - представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Національного банку України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз-РП", с. Мліїв, Городищенський район, Черкаська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива»

про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 16.06.2014, укладеним між Національним Банком України та ТОВ "Інвестиційна компанія "Агросоюз-РП", з метою часткового стягнення із загальної суми 2 135 863 013,70 грн. кредитної заборгованості позичальника, ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива".

Предметом іпотеки є нежитлова будівля доїльного блоку Г загальною площею 1934,1 кв. м., яка розташована за адресою: Черкаська область, Городищенський район, с. Мліїв, вул. Жовтнева, будинок 1а, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 03 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія САВ 978758, виданого Виконавчим комітетом Мліївської сільської ради 15.11.2011.

Позивач просить встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною 495800,00 грн (без ПДВ).

Ухвалою від 29.01.2018 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива".

Ухвалою від 20.03.2018 провадження у справі зупинено для проведення судової експертизи з метою визначення ринкової вартості предмету іпотеки.

06.08.2018 Господарським судом Черкаської області отримано лист від Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 23/376 від 31.07.2018 про повернення матеріалів справи без виконання експертизи у зв'язку з несплатою відповідачем рахунку №14038 від 11.06.2018 за судову оціночно-будівельну експертизу.

Ухвалою від 01.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

У відповідності до ст. ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступні обставини:

13.05.2014 між Національним Банком України (далі- Кредитор, позивач по справі) та публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір № 12/09/5, відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальнику кредит на суму 2 000 000 000,00 (два мільярди гривень 00 коп.) на строк з 13.05.2014 до 30.12.2016 (включно) шляхом збільшення ліміту за відкритою кредитною лінією відповідно до кредитного договору від 16.02.2009 №12/09.

Процентна ставка за користування кредитом не підлягає коригуванню, її розмір встановлюється на рівні подвійної облікової ставки НБУ та становить 19,0 % (дев'ятнадцять) річних (облікова ставка НБУ станом на 13.05.2014 становить 9,5 %) (п. 1.1. договору № 12/09/5).

Повернення кредиту здійснюється з 26.06.2014 по 30.12.2016 по 64 516 129,03 грн. щомісячно, як визначено графіком сплати боргу по кредиту (п. 1.2. договору).

Додатковим договором № 1 від 28.05.2014 сторони виклали абз. 2 п. 1.1. договору в наступній редакції: "Розмір процентної ставки за користування кредитом встановлюється на рівні півтори облікової ставки НБУ та становить 14,25 % (чотирнадцять цілих двадцять п'ять сотих) річних (облікова ставка НБУ станом на 28.05.2014 становить 9,5 %). Процентна ставка за кредитом протягом дії Кредитного договору не підлягає коригуванню".

В додатковому договорі № 2 від 04.06.2014 сторони домовились викласти п. 1.2 кредитного договору № 12/09/5 у наступній редакції: "Повернення кредиту здійснюється за наступним графіком: дата погашення: 30.12.2016, сума погашення: 2 000 000 000,00 грн".

Додатковим договором № 3 від 01.12.2014 сторони домовились доповнити п. 1.4 кредитного договору № 12/09/5 абзацем наступного змісту: "Позичальник сплачує нараховані проценти за користування кредитом за листопад 2014 року - 26.12.2014".

Додатковим договором № 4 від 23.12.2014 сторони домовились доповнити п. 1.4. кредитного договору № 12/09/5 абзацом наступного змісту: "Позичальник сплачує нараховані проценти за користування кредитом за грудень 2014 року - 27.01.2015, за січень 2015 року - 27.02.2015, за лютий 2015 року - 27.03.2015".

Додатковим договором № 5 від 26.02.2015 сторони домовились викласти п. 1.4 кредитного договору № 12/09/5 в такій редакції: "Позичальник нараховує та сплачує нараховані проценти за користування кредитом щомісячно в останній робочий день місяця та одночасно з кінцевим строком погашення кредиту.

Сторони домовились перенести з лютого - травня 2015 року до 10.06.2015 терміни сплати нарахованих процентів за користування кредитом за січень 2015 року, лютий 2015 року, березень 2015 року, квітень 2015 року, травень 2015 року".

Згідно з ст.193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 16.06.2014 Національним Банком України (Іпотекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз-РП" укладено договір іпотеки, який забезпечує вимоги Іпотекодержателя-позивача, що випливають з:

Кредитного договору від 13.05.2014 №12/09/5, який укладено між Іпотекодержателем та ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" (позичальник), та будь - яких додаткових правочинів (договорів, угод до нього, додатків, змін та доповнень до нього), які можуть бути укладені після укладення цього договору ( у тому числі, щодо продовження строку користування кредитними коштами, збільшення суми кредиту, процентів за користування тощо), з:

- повернення кредиту в сумах та строками повернення, що обумовлені Кредитним договором;

- сплата процентів за користування кредитом, штрафних санкцій у розмірі та порядку, передбаченому Кредитним договором.

Відповідно до положень п. 5.6. договору іпотеки, в забезпечення виконання Позичальником-третьою особою зобов'язань за кредитним договором Іпотекодавець-відповідач надав в іпотеку належне йому на праві власності наступне нерухоме майно:

- нежитлова будівля доїльного блоку Г загальною площею 1 934,1 кв. м., яка розташована за адресою: Черкаська область, Городищенський район, с. Мліїв, вул. Жовтнева, буд. 1а, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 03 (далі - предмет іпотеки 6).

Сторони оцінюють предмет іпотеки 6 у сумі 23 289 066,00 грн (двадцять три мільйона двісті вісімдесят дев'ять тисяч шістдесят шість гривень 00 коп.) (п. 5.6. договору).

Предметом позову за даним спором є звернення стягнення на предмет іпотеки-6 для часткового погашення кредитної заборгованості третьої особи перед позивачем у загальній сумі 2 135 863 013,70 грн.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. При цьому нерухомим майном (нерухомість) є земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці і невід'ємно пов'язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з ст. 12, 33 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 14.9 Договору іпотеки визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки за умовами цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмета іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог.

За змістом ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

У відзиві на позов відповідач вважає недотримання вимог вказаної норми позивачем достатньо обґрунтованою підставою для відмови у позові.

Проте, суд не погоджується з вказаними запереченнями з огляду на наступне. Оскільки стаття 35 Закону України "Про іпотеку" у чинній на даний час редакції містить положення про те, що якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Отже, недотримання позивачем процедури направлення відповідачу і третій особі вимоги про виконання порушеного зобов'язання з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, не є перешкодою для звернення позивача до суду та захисту його прав як кредитора.

Судом встановлено, що розмір кредитної заборгованості третьої особи перед позивачем, яка складає 2 млрд. грн простроченого боргу по тілу кредиту та 135 863 013,70 грн боргу по прострочених відсотках, які нараховані за період з 01.01.2015 по 23.06.2015 (по дату впровадження у ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" тимчасової адміністрації), сторонами не оспорюється. Розрахунок заборгованості проведено вірно.

Доказів сплати цього боргу відповідачем суду не подано.

Частиною 1 статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Частиною 2 статті 43 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

В ході розгляду справи сторони не дійшли згоди про вартість предмету іпотеки, яка могла б стати початковою ціною його реалізації. При цьому позивач заперечує проти завищеної вартості ціни іпотечного майна - 6 у договорі іпотеки (23289066,00 грн), а відповідач заперечує проти заниженої ціни у висновку суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "Увекон" - 495 800,00 грн, на застосуванні якої наполягає позивач.

Суд вважає, що початкова ціна реалізації предмета іпотеки повинна бути визначена в ході виконавчого провадження, виходячи з наступного:

На підставі аналізу норм чинного законодавства суд приходить до висновку, що зазначення у рішенні початкової ціни предмета іпотеки для його реалізації не має вирішального значення для подальшого виконання судового рішення у примусовому порядку.

Суд виходить з того, що у відповідності до ст. 57 ЗУ "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження можуть заявляти клопотання про визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж про це буде зазначено в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. За змістом цієї норми сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель можуть досягти згоди щодо вартості майна боржника для його реалізації.

Частина 3 статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" (про реалізацію майна, на яке звернено стягнення) визначає, що початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" не містить норми про обов'язковість використання державним виконавцем саме встановленої судовим рішенням початкової ціни реалізації іпотечного майна, а, навпаки, дає сторонам виконавчого провадження можливість, в першу чергу, визначити іншу ціну за спільною згодою, або державний виконавець визначає її самостійно чи із залученням суб'єкта оціночної діяльності.

Затвердженим Наказом Мін'юсту від 29.09.2016 N2831/5 Порядком реалізації арештованого майна передбачено, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження". Якщо вартість майна боржника визначено в рішенні суду, виконавець передає майно на реалізацію за ціною, визначеною судовим рішенням, без проведення визначення вартості чи оцінки такого майна, крім рішень про конфіскацію майна (розділ ІІ). Однак дана норма підзаконного акту не суперечить попереднім висновкам суду про те, що визначення початкової ціни реалізації іпотечного майна самостійного і вирішального значення для учасників виконавчого провадження не має, тому ціна може бути вказана у судовому рішенні, а може і не бути вказана.

Отже, враховуючи майнові інтереси обох сторін справи, неможливість визначити дійсну ринкову вартість предмета іпотеки судом самостійно без проведення експертизи, суд вважає за можливе при прийнятті рішення встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах із визначеннями вартості майна у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Це дасть можливість сторонам або прийти до спільної згоди щодо ціни реалізації предмета іпотеки, або визначити її реальну ринкову вартість станом на час реалізації шляхом оцінки такого майна суб'єктом оціночної діяльності за поданням державного виконавця.

Крім того, суд враховує, що в останньому абзаці п. 2.3 Звіту про оцінку, виготовленого ТОВ "Увекон", визначено, що Звіт про оцінку та Висновок про вартість майна дійсні 12 місяців за умови незмінності економічної і політичної ситуації в Україні. Те ж саме вказано і в "Завданні на оцінку та Висновку про варість майна". Звіт складено станом на 17.05.2017. Станом на дату прийняття рішення у справі (30.10.2018) звіт уже не є дійсним, тому суд не може посилатися на його висновки, що вартість іпотечного майна-6 становить 495800,00 грн.

Експертиза у справі щодо визначення вартості майна не проведена у зв'язку з ухиленням відповідача від оплати вказаної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного, оскільки позивачем доведено прострочення кредитного зобов'язання ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива", настання підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, доказів сплати боргу у справу не надано, то позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Визначення іншого способу реалізації предмета іпотеки, ніж просить позивач, не впливає на обсяг задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються судом на відповідача.

Згідно з меморіальним ордером № від 28.12.2017 позивач сплатив судовий збір у розмірі 7437,00 грн.

На підставі вимог вказаної статті на користь позивача слід стягнути 7437,00 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 238 - 240 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. В рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (ідентифікаційний код 33299878, м. Київ, вул. Щорса, 7/9) за кредитним договором № 12/09/5 від 13.05.2014 з додатковими угодами до нього на користь Національного Банку України (ідентифікаційний код 00032106, м. Київ, вул. Інститутська, 9) в загальній сумі 2 135 863 013,70 грн. (з яких 2 000 000 000,00 грн. основного боргу по тілу кредиту та 135 863 013,70 грн. заборгованості по процентах), звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2014 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виноградовою Н.О. та зареєстрований в реєстрі за № 862 на наступне нерухоме майно: нежитлова будівля доїльного блоку Г загальною площею 1934,1 кв. м., яка розташована за адресою: Черкаська область, Городищенський район, с. Мліїв, вул. Жовтнева, 1а, реєстраційний № об'єкта нерухомого майна 03.

3. Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах із визначеннями вартості майна у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ "Про виконавче провадження".

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз-РП" (ідентифікаційний код 35013940, Черкаська область, Городищенський район, с. Мліїв, вул. Данила Кушніра, 245) на користь Національного Банку України (ідентифікаційний код 00032106, м. Київ, вул. Інститутська, 9) 7437,00 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Накази видати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.11.2018.

Суддя О.В.Чевгуз