РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2018Справа № 910/10881/18
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу

За позовом доДержавного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" Товариства з обмеженою відповідальністю "Фастек"
про стягнення 19 990, 47 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-консалтинговий центр "Лідер" про стягнення 19 990, 47 грн боргу, у зв'язку із тим, що останнім не були виконані взяті на себе зобов'язання по поставці видань за договором №289-В-МИФ-16 від 22.12.2016 в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 провадження у справі відкрито та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

22.10.2018 через загальний відділ діловодства суду надійшла заява Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України", в якій повідомляється про зміну найменування та місцезнаходження відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-консалтинговий центр "Лідер" (02100, м. Київ, вул. Івана Дубового, 45, кв. 10; ) на нове - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фастек" (88009, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Богомольця, 21; ).

Як вбачається з поданого клопотання, 14.09.2018 здійснена державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи відповідача (), зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна місцезнаходження.

Судом враховано, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації.

Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів. У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Таким чином, суд вважає за необхідне звернути увагу на зміну найменування та місцезнаходження відповідача та розглядати спір з урахуванням такої зміни.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Судом також враховано, що суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до ст. 114 Господарського процесуального кодексу України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2016 року між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) (за договором - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-консалтинговий центр «Лідер» (за договором - учасник) укладено договір №289-В-МИФ-16 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, учасник зобов'язується здійснювати замовнику поставку журналів та періодичних видань друкованих за кодом ДК 021-20-2 (журнали), а саме - періодичні друковані (надалі - Видання) за найменуванням та у кількості, що відповідають Технічним вимогам (Додаток №1), що є невід'ємною частиною цього Договору, (надалі - послуги, а Замовник прийняти і оплатити такі послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором.

За умовами п 3.1. договору, ціна (загальна вартість) цього договору становить 37 992, 00 грн.

Згідно п. 4.2. Договору, на підставі підписаного Сторонами Договору, Замовник протягом 15 банківських днів з отримання оригіналу належним чином оформленого рахунку від Учасника здійснює попередню оплату у розмірі 100% вартості видань.

Пунктом 5.1.1. Договору визначено, що Учасник зобов'язаний забезпечити доставку видань, зазначених у Додатку № 1 в обсязі згідно умов Договору за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23 (адреса Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту), продовж дії цього Договору, з урахуванням графіку виходу видань.

Відповідно до п. 5.1.4. Договору учасника зобов'язано забезпечити доставку видань до місця призначення за власний рахунок.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), він вважається укладеним, у зв'язку із чим є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України та є обов'язковим для виконання сторонами.

Факт оплати позивачем вартості видань на загальну суму 37 992, 00 грн. відповідно до умов Договору підтверджується рахунком на оплату № 495 від 06.10.2017 та відповідним платіжним дорученням № 168 від 19.01.2017 про сплату грошових коштів на вказану суму.

Разом із тим, позивач вказує на те, що відповідачем зобов'язання по поставці видань на момент подання даної позовної заяви не були виконані в повному обсязі та між тим відповідачем протягом строку дії Договору здійснювалась лише часткова та не регулярна поставка періодичних видань, що є порушенням зобов'язань по Договору з боку відповідача та крім того, в порушення п. 5.1.3., відповідач не надав позивачу жодного акту наданих послуг та при цьому, Договір припинив дію 01.01.2018 згідно п. 10.1. та не був продовжений сторонами.

З урахуванням вищезазначеного, позивач вказує на те, що загальна вартість видань, які не були поставлені позивачеві за договором склала 19 990, 47 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача було надіслано наступні листи, які містять вимоги щодо поставки періодичних видань та надання актів наданих послуг відповідно до умов Договору:

- від 20.03.2017 № 18-37/1961;

- від 13.04.2017 № 18-37/2648;

- від 13.06.2017 № 18-37/3802;

- від 16.08.2017 № 18-37/5256;

- від 1 8.09.2017 № 18-37/5871;

- від 26.10.2017 № 18-37/6691;

- від 20.11,2017 № 18-37/7352;

- від 23.01.2018 № 18-01-09-442.

Також позивачем було надіслано відповідачеві претензію від 14.12.2017 № 18-37/7980, у якій містилося повідомлення про відмову від не поставлених періодичних видань, які мали бути поставлені протягом січня - жовтня 2017 року та вимогу про повернення частини передоплати, яка дорівнює вартості не поставлених періодичних видань.

Окрім того позивачем було надіслано відповідачу претензію від 03.03.2018 №18-01-09-1204 відповідно до якої позивач повідомляв відповідача про відмову від непоставлених періодичних видань, які мали бути поставлені протягом листопада - грудня 2017 року та вимагав повернення частини передоплати, яка дорівнює вартості не поставлених періодичних видань.

Разом з тим, в силу ч. 2. ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, позивач виконав взяті на себе зобов'язання щодо внесення попередньої оплати за поставку видань згідно умов договору, а відповідач, у свою чергу не поставив позивачеві видання відповідно до умов договору, в результаті чого, загальна вартість видань, які не були поставлені склала 19 990,47 грн.

Доказів поставки видань у повному обсязі відповідно до умов Договору, або повернення вказаної суми грошових коштів відповідачем суду не надано. При цьому відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України відсутності підстав для виконання перед позивачем зобов'язань щодо повернення вказаних коштів та наявності підстав для їх утримання, а відтак, відповідачем порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду із даним позовом.

Статтями 525 та 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями статті 193 ГК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 19 990,47 грн. боргу є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, ст. 525, 526, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 179, 180, 265 Господарського кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фастек" (88009, Закарпатська область, місто Ужгород, вилиця Богомольця, будинок 21; ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, пр.-т Перемоги, 14; ) в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (54020, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Заводська,23; ) суму боргу в розмірі 19 990, 47 грн та 1 762, 00 грн. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Згідно з п. п. 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 09.11.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко