ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"05" листопада 2018 р. Справа№ 910/14396/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги б/н від 17.07.2017 (вх. ПАГС № 09.1-04.1/17/18 від 09.10.2018) Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Срібне коло» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016

у справі №910/14396/16

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Срібне коло»

до 1. Приватного акціонерного товариства «Позняки-Жил-Буд»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фартал ЛТД»

про визнання недійсним договору та повернення майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

05.08.2016 Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Срібне коло» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Позняки-Жил-Буд» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фартал ЛТД» про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення від 30.12.2013 року, укладеного між відповідачами у справі та повернення майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Срібне коло», 10.11.2016 (згідно відтиску календарного штемпелю відділення поштового зв'язку) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 у справі №910/14396/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Срібне коло» залишено без розгляду на підставі приписів п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали, а.с. 227-229 том І).

Постановою Вищого господарського суду України від 18.05.2017 ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 у даній справі залишено без змін.

19.07.2017 (згідно відтиску календарного штемпелю відділення поштового зв'язку) Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Срібне коло» повторно подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 оскаржуване рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщення від 30.12.2013, укладений між ПрАТ «Позняки-Жил-Буд» і ТОВ «Фартал ЛТД». Постановлено витребувати із чужого незаконного володіння ТОВ «Фартал ЛТД» нежитлове приміщення №1-1 загальною площею 269,5 м2, розташоване на 19 горищному поверсі, секція 3, за адресою: вул. Срібнокільська, 14а у м. Києві, та передати його співвласникам багатоквартирного будинку в особі ОСББ «Срібне коло». Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.05.2018 (судді: Мачульський Г.М., Кушнір І.В., Краснов Є.В.) постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставою скасування оскаржуваної постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 стало порушення апеляційною інстанцією норм процесуального права, зокрема, судом не було наведено підстав, за яких він дійшов висновку про можливість поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, що є порушенням принципу правової визначеності та суперечить вимогам статті 6 Конвенції.

За результатами нового розгляду справи в апеляційній інстанції постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 скасовано. Позовні вимоги ОСББ «Срібне коло» задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 1-1 загальною площею 269,5 м2, розташованого на 19 горищному поверсі, секція 3, за адресою: вул. Срібнокільська, 14а у м. Києві, укладений 30.12.2013 між ПрАТ «Позняки-Жил-Буд» і ТОВ «Фартал ЛТД». Витребувано із чужого незаконного володіння ТОВ «Фартал ЛТД» нежитлове приміщення № 1-1 загальною площею 269,5 м2, розташоване на 19 горищному поверсі, секція 3, за адресою вул. Срібнокільська, 14а у м. Києві, та передано його співвласникам багатоквартирного будинку в особі ОСББ «Срібне коло». Накладено заборону на відчуження зазначеного приміщення.

01.08.2018 ПрАТ «Позняки-Жил-Буд» подало касаційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2018, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 залишити без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.09.2018 (судді: Дроботової Т.Б., Пількова К.М., Чумака Ю.Я.), касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Позняки-Жил-Буд» задовольнено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2018 у справі № 910/14396/16 скасовано, справу передано на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Скасовуючи судове рішення та направляючи справу на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду Верховний Суд вказав на недотримання апеляційною інстанцією норм процесуального права та невиконання вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 04.05.2018. Зокрема, касаційний господарський суд зауважив, що судом не було наведено підстав та мотивів, за яких він дійшов висновку про можливість поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2018 апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Срібне коло» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 у справі №910/14396/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2018 справу № 910/14396/16 прийнято до провадження Північним апеляційним господарським судом у визначеному складі колегії суддів, апеляційну скаргу б/н від 17.07.2017 Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Срібне коло» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 року у справі № 910/14396/16 (вх. ПАГС №09.1-04.1/17/18 від 09.10.2018) залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України, оскільки апеляційна скарга ОСББ «Срібне коло» була вдруге подана стороною поза межами строків, встановлених ст. 93 ГПК України (в редакції до набрання чинності редакції Господарського процесуального кодексу України згідно Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017) та не містить переконливих доводів з обґрунтування підстав, які можуть бути визнані поважними.

З огляду на приписи ч. 3 ст. 260 ГПК України, згідно якої у разі якщо підстави пропуску строку на подання апеляційної скарги, вказані особою у заяві про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без руху з наданням стороні строку на подання заяви про обґрунтування поважності пропуску строку іншими підставами, апеляційний господарський суд, визнав за необхідне встановити заявникові десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для додаткового обґрунтування заяви про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження іншими підставами.

Апелянту, ОСББ «Срібне коло», роз'яснено, що у випадку неподання заяви про поновлення строку з наведенням інших підстав пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження протягом 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху або якщо вказані ним у заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд вправі відмовити у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. ст. 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

30.10.2018, на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Срібне коло» подало повторну заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 18.10.2016 року, просить визнати причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження поважними та поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження заявник посилається те, що подання ним первісної апеляційної скарги (у 2016 році) без підпису ОСОБА_3 повністю виключається і що йому не відомо яким чином апеляційна скарга без підпису з'явилася в матеріалах справи. Іншою підставою поважності пропуску строку на апеляційне оскарження заявник зазначає оскарження ним ухвали Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 про залишення апеляційної скарги без розгляду в касаційному порядку до Вищого господарського суду України аби, як зазначає заявник, уникнути будь-якої правової невизначеності щодо даної справи та отримання думки щодо даної ситуації найвищої судової інстанції. Заявник стверджує, що оскільки Вищий господарський суд України розглянувши касаційну скаргу ухвалив постанову лише 18.05.2017, якою залишив без змін ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017, дана постанова була направлена на адресу ОСББ «Срібне Коло» 13.06.2017 (згідно дати на поштовому штемпелі), скаржник 19.07.2017 (згідно дати на поштовому штемпелі) подав повторну апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд (а.с.57-79,т.2). При цьому, апелянт пояснив, що повний текст Постанови ВГСУ ним отримано приблизно 18-19.06.2017, однак всі особи, що мають владно - розпорядчі повноваження ОСББ перебували у відпустках, а адвокат ОСББ на післяопераційній реабілітації, що стало причиною подачі повторної апеляційної скарги через місяць після отримання Постанови ВГСУ. Посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини по справі «Устименко проти України», «Рябих проти України», «Пономарьов проти України», «Мушта проти України», позицію ВСУ в постанові від 13.07.2016 у справі № Б29/162-10 апелянт просить з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу відійти від принципу правової визначеності у зв'язку з особливими обставинами та поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду від 18.10.2016 року.

Дослідивши матеріали справи та апеляційну скаргу з доданими до неї документами, повторну заяву апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду від 18.10.2016 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно п. 13 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За приписами ст.129 Конституції України встановлені основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно якої учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим законом ставиться в залежність від положень процесуального закону, яким встановлено відповідні строки та порядок подання апеляційної скарги.

З огляду на приписи ст.ст. 91, 93 ГПК України (чинного на момент прийняття оскаржуваного рішення місцевого господарського суду - до 15.12.2017) сторони мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили, через місцевий господарський суд, протягом 10 днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Після закінчення строку встановленого ст. 93 ГПК України, сторона вправі подати апеляційну скаргу із заявою про поновлення строку.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 53 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) за заявою сторони суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною та відновити пропущений строк.

Системний аналіз ст.ст. 53, 93, 97 ГПК України, дає можливість зробити висновок про наявність права сторони, що подає апеляційну скаргу, подавати її з пропуском десятиденного строку, але при цьому обов'язковою умовою прийняття такої скарги до розгляду апеляційною інстанцією є наявність відповідного клопотання із зазначенням поважності причини пропуску строку. Відсутність зазначеного клопотання або відсутність обґрунтування причини пропуску процесуального строку тягне за собою не прийняття апеляційної скарги до розгляду та її повернення на підставі п. 4 ст. 97 ГПК України.

Враховуючи те, що відповідно до п.2 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.4-2 ГПК України, однією з засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, повернення апеляційної скарги, зокрема, у випадках передбачених ст.ст. 93, 97 ГПК України, є не правом, а обов'язком суду.

За змістом положень ст. 91 ГПК України, сторона наділена правом оскарження судового рішення, що є однією з необхідних умов реалізації, встановленого законом права на судовий захист.

Наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, вступна та резолютивна частини оскаржуваного рішення проголошено Господарським судом міста Києва 18.10.2016, повний текст рішення складено 01.11.2016, відтак, враховуючи приписи ст.ст. 50, 93 ГПК України, встановлений законом десятиденний строк на апеляційне оскарження рішення сплив 11.11.2016.

В строк визначений законом 10.11.2016 Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Срібне коло» звернулось до суду апеляційної інстанції зі скаргою (згідно відтиску календарного штемпелю на конверті в якому надійшла апеляційна скарга), однак, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 апеляційну скаргу було залишено без розгляду, оскільки апеляційна скарга не відповідала вимогам ч.2 ст. 94 ГПК України (в редакції на час звернення з апеляційною скаргою) за формою та змістом, а саме не була підписана особою, яка її подала.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на момент прийняття оскаржуваного рішення та повернення апеляційної скарги заявнику без розгляду діяло роз'яснення Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» (із змінами та доповненнями), постановленого відповідно до п.6 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно п. 4 якого після усунення обставин, які були підставою для повернення апеляційної скарги, її може бути подано повторно відповідно до частини четвертої статті 97 ГПК з клопотанням про відновлення пропущеного процесуального строку, передбаченого частиною першою статті 93 ГПК України. Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах). При цьому, своєчасне (у межах встановленого строку) подання первісної апеляційної скарги і невідкладне (одразу після одержання відповідної ухвали) усунення скаржником недоліків, які стали причиною повернення останньої, враховуються апеляційним господарським судом при вирішенні питання про відновлення строку подання апеляційної скарги разом з іншими обставинами, на які посилається скаржник у зазначеному клопотанні.

Проте, апелянт не скористався правом невідкладного (одразу після одержання відповідної ухвали) усунення недоліків шляхом підписання апеляційної скарги повноважною особою й подачі її повторно. Він оскаржив ухвалу апеляційної інстанції в касаційному порядку, стверджуючи про неможливість подання до суду не підписаної апеляційної скарги, оскільки всі дії ОСББ були направлені на подання такої скарги. Однак, як встановлено судами апеляційної та касаційної інстанцій таке твердження заявника спростовується матеріалами справи та наявністю в матеріалах справи оригіналом апеляційної скарги, яка не містить підпису повноважної особи.

Правомірність та обґрунтованість ухвали Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 підтверджено Постановою Вищого господарського суду України від 18.05.2017, якою зазначена ухвала апеляційної інстанції залишена без змін.

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Срібне коло» повторно подало апеляційну скаргу лише 19.07.2017, тобто апелянт подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом 10-тиденного строку на апеляційне оскарження - понад 10 місяців після прийняття оскаржуваного рішення суду.

Колегія звертає увагу , що відповідно до ст.124 Основного Закону України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язкові до виконання на всій території України. Відповідно ст.129 Конституції України обов'язковість рішення суду, що набрало законної сили є однією з основних засад судочинства.

Відповідно до статті 113 ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017, набрав законної сили 15.12.2017) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За змістом статті 119 цього Кодексу суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення; якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ, як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу , таке рішення може порушити принцип правової визначеності (рішення ЄСПЛ у справі «Устименко проти України», рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (пункт 46 рішення).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 03.04.2008) (пункт 47 рішення) суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків. За висновком ЄСПЛ поновлення пропущеного строку на оскарження остаточного рішення у справі заявнику без наведення відповідних поважних причин та скасування в подальшому рішення (постанови) суду є порушенням принципу правової визначеності та право особи на справедливий судовий розгляд, відповідно п. 1 ст. 6 Конвенції.

У рішенні ЄСПЛ від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні мати легітимну мету, а між використаними засобами та поставленими цілями слід дотримуватися розумного ступеня пропорційності. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, запроваджено для забезпечення належного здійснення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Відповідну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 13.07.2016 у справі № Б29/162-10.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про відновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен дослідити наведені учасником справи доводи і обставини стосовно поважності причин пропуску пропущеного строку, оцінити, чи не буде поновлення такого строку втручанням у принцип юридичної визначеності, урахувати баланс суспільного та приватного інтересу, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а також зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може або не може бути задоволено.

В даній справі повторна апеляційна скарга подана апелянтом с пропуском процесуального строку, визначеного законом, більш як на 10 місяців, без обґрунтування поважності пропуску строку про що зазначено в постанові касаційної інстанції від 14.05.2018, що стало підставою скасування Постанов апеляційної інстанції з направленням справи на повторний апеляційний розгляд для з'ясування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення , що набуло законної сили.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ст. 22 ГПК України (в редакції до 15.12.2017 року) на сторони покладено обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами , в тому числі правом апеляційного та касаційного оскарження ухвал, рішень, постанов і зловживання процесуальним правом порушує права інших учасників процесу, рівність прав учасників процесу гарантовано законом.

Враховуючи наведене, колегія дійшла висновку про те, що касаційне оскарження ухвали про залишення апеляційної скарги без розгляду не є поважною причиною пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду, оскільки залишення без розгляду первинної апеляційної скарги сталося з вини самого апелянта,який помилково або за неуважністю працівника направив суду не підписаний екземпляр скарги й не виправив таку помилку одразу після отримання ухвали суду.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку скаржником не доведено належними доказами непереборність обставин, що зумовили пропуск встановленого законом процесуального строку для своєчасного подання апеляційної скарги, зокрема не надано належних та допустимих доказів того, що уповноважені особи ОСББ «Срібне коло» не могли негайно після залишення апеляційної скарги без розгляду підписати скаргу й повторно подати таку. Свідоме очікування результату касаційного перегляду ухвали від 17.01.2017 року не могло виправити помилку з не підписання поданої апелянтом скарги, а тому не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на оскарження до 19.07.2017 року .

Не може бути визнаною поважною причиною і подання повторної апеляційної скарги лише через два місяця після оголошення постанови касаційної інстанції з посиланням на перебування повноважних представників ОСББ у відпустці та адвоката на післяопераційній реабілітації, оскільки представники позивача (апелянта у справі), згідно протоколу судового засідання від 18.05.2017, були присутні в судовому засіданні 18.05.2017, знали про результат розгляду касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017.

Крім того колегія звертає увагу, що матеріали справи не містять належних чи допустимих доказів перебування повноважних представників ОСББ, на момент направлення повного тексту Постанови ВС (06.06.2017) та отримання такої, у відпустці та післяопераційній реабілітації, не надано доказів того, що позбавило можливості голову ОСББ "Срібне коло" подати апеляційну скаргу у встановлені законом строки, а тому вказані обставини не можуть бути визнані судом поважними.

При цьому відповідно до прецедентної практики Європейського Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності - inter alia, - який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (див. рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, необмеженого у часі перегляду судових рішень.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. Аналогічна позиція викладена у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України».

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що позивачем подано апеляційну скаргу після спливу більш 10 місяців від дня складення повного тексту оскаржуваного рішення, при цьому, апелянтом не наведено переконливих обставин неможливості в розумні інтервалу часу своєчасно подати апеляційну скаргу та не надано на їх підтвердження відповідних доказів, які б підтверджували існування обставин, що перешкоджали ОСББ «Срібне коло» подати апеляційну скаргу у встановлений законом 10-ти денний строк на апеляційне оскарження рішення (у відповідності до норм ГПК України в редакції чинній на день звернення з апеляційною скаргою).

Такими чином, Північний апеляційний господарський суд не знаходить підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку на апеляційне оскарження, а відтак клопотання Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Срібне коло» про відновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 у справі №910/14396/16 задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 4 ст. 260 ГПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись ст.ст. 234, 260, п. 4 ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Срібне коло" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 у справі №910/14396/16.

2. Повернути Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Срібне коло" апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 у справі №910/14396/16 разом з доданими до неї матеріалами.

3. Копію ухвали Північного апеляційного господарського суду надіслати учасникам апеляційного провадження.

4. Матеріали справи №910/14396/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання колегією суддів та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко