ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.11.2018 Справа № 905/1893/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал - Трейд Україна" (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Спаська, буд. 39 А, офіс 3),

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Кайдановича Леоніда Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1

про: стягнення 132552, 59 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився, -

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Метал - Трейд Україна» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Кайдановича Леоніда Володимировича основного боргу у розмірі 121333,33 грн. (сто двадцять одна тисяча триста тридцять три гривені 33 коп.), 3 % річних у розмірі 877,59 грн. (вісімсот сімдесят сім гривень 59 коп.), пені у розмірі 10311,67 грн. (десять тисяч триста одинадцять гривень 67 коп.).

Позовні вимоги мотивовано порушенням відповідачем умов договору оренди тепловоза № 1403/2-18 в частині своєчасних та повних розрахунків за користування тепловозом.

Нормативно вимоги обгрунтовано положеннями ст.ст. 174, 193, 222, 289, 224, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629, 837, 843, 846 Цивільного кодексу України.

На підтвердження позовних вимог надано: договір оренди тепловоза №1403/2-18 від 14.03.2018; акт приймання-передачі маневрового тепловозу в оренду від 28.03.2018; акт приймання-передачі комплектності тепловозу ТГМ4Б №0358 від 28.03.2018; акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №304-00002 від 30.04.2018, №315-00003 від 31.05.2018, №286-00001 від 28.06.2018; рахунки на оплату: №304-00002 від 30.04.2018, №315-00003 від 31.05.2018; платіжні доручення №200 від 31.05.2018, №227 від 02.07.2018; лист №104 від 20.06.2018; залізнична накладна; акт виконаних робіт від 27.06.2018; податкові накладна; податкова декларація; договір №Ю/МТ/1 про надання правничої допомоги від 01.06.2018 з угодою №1 від 03.10.2018; акт наданих послуг від 03.10.2018; розрахунок позовних вимог; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; статутні документи.

Ухвалою суду від 11.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1893/18; визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження; справу призначено до розгляду на 08.11.2018; відповідачу встановити строк у п'ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; контррозрахунок пред'явлених до стягнення сум; докази направлення відзиву позивачу;попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами; запропонувати позивачу у строк до п'яти днів з дня отримання відзиву надати суду відповідь на відзив; докази направлення відповіді на відзив відповідачу; запропонувано сторонам звірити розрахунки, розширений акт звірки за підписом керівників обох сторін надати суду до 08.11.2018; явка представників сторін у судове засідання визнана не обов'язковою.

В судове засідання, що відбулось 08.11.2018 позивач та відповідач своїх представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Обізнаність сторін про розгляд справи також підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що сторони вважаються повідомленими про розгляд справи належним чином, явка представників сторін обовязковою не визнавалась, тому справа розглядається за наявними матеріалами без участі представників позивача та відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2018 між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладений договір оренди тепловоза №1403/2-18, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове оплатне користування Тепловоз ТГМ4Б, рік випуску 1990, заводський номер 0357 (далі тепловоз), який належить орендодавцю на праві власності.

Строк користування Тепловозом - протягом 12 місяців з моменту підписання акта приймання-передачі тепловозу в оренду. За домовленістю сторін строк користування тепловозом може бути продовжений.

Згідно п.1.6 договору вартість Тепловозу на момент укладання цього договору визначена за домовленістю сторін і складає 2820000,00грн. з урахуванням ПДВ.

Місце знаходження Тепловозу ТГМ4Б №0,57: залізнична станція Слов'янськ Донецької залізниці (п. 1.7 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору за користування Тепловозом встановлюється орендна плата у розмірі 130000,00грн. на місяць, у тому числі ПДВ - 20%.

Нарахування орендної плати починається з моменту складання Акту приймання-передачі Тепловозу в оренду, після прибуття Тепловозу до станції призначення та приведення його орендодавцем в діючий стан. Станція призначення: Правда Придніпровської залізниці, код станції - 451701 (п. 2.1.1 договору).

Нарахування орендної плати закінчується з дня відправки Тепловозу в недіючому стані зі станції Правда залізниці у зв'язку з закінченням строку користування Тепловозом. Підтвердженням цієї дати є дата залізничної накладної на транспортування Тепловозу в недіючому стані зі станції Правда залізниці на станцію, зазначену орендодавцем (п. 2.1.2 договору).

Згідно п. 2.2 договору розрахунки по договору здійснюються орендарем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця не пізніше 7-го числа наступного місця на підставі акта здачі-приймання виконаних робіт, наданого орендодавцем. Акт здачі-приймання виконаних робіт складається орендодавцем на останню дату кожного календарного місяця. Копії належним чином оформлених актів здачі-приймання виконаних робіт та рахунків-фактур, підписані орендодавцем, надаються орендарю електронною поштою не пізніше першого робочого дня з моменту їх складення. Оригінали документів надаються орендодавцем орендарю протягом 4-х календарних днів з моменту їх складення.

Орендодавець має право змінити розмір орендної плати, про що зобов'язаний письмово сповістити орендаря не пізніше як за 30 календарних днів. У випадку, коли орендар не згоден з таким підвищенням, про що він повідомляє орендодавця письмово, договір вважається розірваним через 30 календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення орендодавця про підвищення орендної плати (п. 2.3 договору).

За умовами п.п. 2.5 - 2.8 договору орендар звільняється від орендної плати за весь час знаходження Тепловозу в ремонтах, передбачених п. 3.4.5 цього договору. Облік ремонтів ведеться в годинах. Орендар звільняється від орендної плати за весь час знаходження у ремонтах, що стали наслідками виходу його з ладу не з вини орендаря, з моменту такого виходу з ладу до моменту закінчення ремонту. Облік ремонтів ведеться в годинах. У разі проведення ремонтів, передбачених п. 3.4.5 цього договору, та інших видів ремонтів Тепловозу, крім часу проведення технічного обслуговування в обсязі ТО-1, ТО-2, ТО-3 та випадків, коли ремонти виконуються внаслідок пошкодження Тепловозу з вини орендаря, уповноваженими представниками сторін складаються та підписуються акти, в яких зазначається час початку та закінчення ремонтів. У випадку загибелі чи втрати Тепловозу, орендна плата припиняє нараховуватися з дня надання орендарем письмового повідомлення орендодавцю про цю подію.

Відповідно до п. 4.1 договору місце передачі Тепловозу в оренду : залізнична станція Правда Придніпровської залізниці, код станції - 451701. Строк передачі Тепловоза в оренду - протягом 20 календарних днів з моменту підписання цього договору, за умови надання орендарем залізничних реквізитів протягом 2-х днів з моменту підписання цього договору.

Згідно п. 4.2 договору Тепловоз вважається переданим орендарю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі Тепловоза в оренду (додаток №1 до цього договору). Передача Тепловозу з оренди здійснюється на станції, адресу якої орендодавець повідомить додатково.

Тепловоз вважається повернутим з оренди з моменту підписання сторонами акту передачі тепловоза з оренди (додаток №2 до цього договору).

За умовами п. 6.3.1 договору за порушення термінів платежів орендодавець має право на стягнення з орендаря пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом 12-ти місяців з дня підписання акту приймання-передачі тепловозу в оренду, а в частині взятих на себе обов'язків, до їх повного виконання (п. 7.1 договору).

Відповідно до п.п. 7.2, 7.3 договору закінчення дії цього договору визначається моментом повного та належного виконання сторонами зобов'язань сторонами цього договору. Закінчення дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов договору, що мали місце протягом дії договору.

Будь-які зміни та доповнення до договору дійсні лише за умови, якщо вони зроблені в письмовій формі й підписані сторонами. Договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін та вважається таким з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору Одностороннє розірвання договору можливе лише у випадках, передбачених цим договором та законодавством України. Кожна із сторін має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, попередньо письмово повідомивши про це другу сторону за 30 календарних днів (п.п. 7.4, 7.5 договору).

28.03.2018 між сторонами складені та підписані акти приймання-передачі маневрового тепловозу в оренду та приймання-передачі комплектності тепловозу ТГМ4Б №0358. Акти підписані з обох сторін, зауважень чи претензій до об'єкту оренди відповідачем заявлено не було. В акті приймання-передачі маневрового тепловозу в оренду від 28.03.02018 зазначено, що сторони після огляду тепловозу дійшли взаємної згоди, що технічний стан тепловоза ТГМ4Б №0357 - придатний для експлуатації за цільовим призначенням.

Посилаючись на неналежне виконання грошових зобов'язань за договором оренди тепловоза №1403/2-18 від 14.03.2018, позивач звернувся до господарського суду з розглядуваним позовом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов'язань і застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення нарахованої пені та 3% річних.

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ним, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного між ними договору оренди тепловоза №1403/2-18 від 14.03.2018.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч. 1 ст. 283, ч. 3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір оренди тепловоза №1403/2-18 від 14.03.2018 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами, та обов'язку із повернення об'єкту оренди у разі припинення орендних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами були складені та підписані акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №304-00002 від 30.04.2018 на суму 129458,33грн., №315-00003 від 31.05.2018 на суму 130000,00грн. Відповідач оплатив вказані акти здачі-приймання робіт, що підтверджується платіжними дорученнями №200 від 31.05.2018, №227 від 02.07.2018.

11.07.2018 позивач направив на електрону адресу відповідача акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №286-00001 від 28.06.2018 на суму 121333,33грн. та рахунок на оплату №286-00001 від 28.06.2018. Вказаний акт здачі-приймання робіт (надання послуг) не був підписаний та не оплачений відповідачем.

Згідно п. 3.3.24 договору протягом 2 робочих днів з моменту отримання від орендодавця електронною поштою копії акта здачі-приймання виконаних робіт підписати зазначений акт та надіслати його копію на електрону пошту орендодавця або надати письмові зауваження щодо не підписання акта здачі-приймання виконаних робіт. У випадку не підписання акта здачі-приймання виконаних робіт та не надання письмових зауважень щодо його не підписання, акт здачі-приймання виконаних робіт вважається підписаним орендарем.

Приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України відносно обов'язковості договору для виконання сторонами.

Як встановлено ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності. При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, з огляду на умови укладеного сторонами договору та норми чинного законодавства, відповідач (орендар) не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення на користь орендодавця орендної плати не пізніше 7-го числа наступного місяця на підставі акта здачі-приймання виконаних робіт, наданого орендодавцем, відповідно до умов пп. 2.2, 3.3.24 договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Отже, відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення передбаченої договором орендної плати у встановлений договором строк, що зумовлює висновок суду про наявність порушення з боку орендаря відповідних грошових зобов'язань у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач вважається таким, що їх прострочив відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

Умовами договору сторони передбачили нарахування орендної плати з дня складання сторонами акту приймання-передачі і до дня відправки тепловозу в недіючому стані зі станції Правда залізниці у зв'язку з закінченням строку користування тепловозом (п. 2.1.1, 2.1.2 договору).

Листом №104 від 20.06.2018 позивач просив відповідача відправити тепловоз ТГМ4Б№0357 за наступними реквізитами: станція призначення - Баловне, Одеська залізниця, код станції - 419509; отримувач - ТОВ Баловнянська виробнича база», код отримувача - 2117.

Згідно залізничної накладної №47495403 від 26.06.2018 тепловоз ТГМ4Б№0357 був відправлений зі станції Правда Придніпровської залізниця на станцію Баловна Одеської залізниці.

Зі змісту наявних документів вбачається, що в червні 2018 року (до 28.06.2018) орендоване майно знаходилось у користуванні відповідача, тому останній мав сплатити за користування орендованим майном за весь час до повернення такого майна в порядку, встановленому договором.

Відповідачем дане у порядку встановлену господарським процесуальним законодавством не спростовано, доказів погашення заборгованості в сумі 121333,33грн. не надано.

З урахуванням наведених вище висновків суду та положень діючого законодавства, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 121333,33грн.

Позивачем нараховано на заборгованість пеню у розмірі 10311,67 грн. та 3% річних у розмірі 877,59грн. за період з 08.07.2018 по 03.10.2018.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Дані наслідки порушення зобов'язання передбачені і ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України. Згідно норм зазначених статей у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно п.п. 1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами п. 6.3.1 договору за порушення термінів платежів орендодавець має право на стягнення з орендаря пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок пені та 3% річних, правові підстави, періоди та порядок їх нарахування, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині у повному обсязі та стягнення 10311,67грн. та 877,59грн. відповідно.

Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача понесені судові витрати, які складаються з судового збору, сплаченого в розмірі 1987,84грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 3150,00грн.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Вимоги до особи, яка вправі займатися адвокатською діяльністю наведені у Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статтею 6 якого визначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно ст. 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2)довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що Яковлев А.В. має право на зайняття адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4422.

Статтею 30 Закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В матеріалах справи міститься договір №Ю/МТ/1 про надання правничої допомоги під час звернення до господарського суду від 01.06.2018, укладений між позивачем (клієнтом) та адвокатом Яковлевим Андрієм Вікторовичем, згідно п. 1.1 якого адвокат приймає доручення на здійснення визначеної ст. 2 договору правничої допомоги з правовідносин, що виникли у зв'язку з неналежним виконанням фізичною особою-підприємцем Кайданович Л.В. умов укладеного останнім з клієнтом договору оренди тепловоза №1403/2-18 від 14.03.2018, а клієнт зобов'язується оплатити гонорар (винагороду) адвокату та визначені цим договором або додатково узгоджені сторонами фактичні витрати, що необхідні для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 угоди №01 від 03.10.2018 про внесення змін до договору №Ю/МТ/1 від 01.06.2018 сторони дійшли згоди збільшити обсяг правничої допомоги, що надається клієнту у зв'язку з неналежним виконанням фізичною особою-підприємцем Кайданович Л.В. умов укладеного останнім з клієнтом договору оренди тепловоза №1403/2-18 від 14.03.2018, у зв'язку з чим клієнт доручає адвокату:

- підготувати позов для звернення до суду з позовною заявою до ФОП Кайданович Л.В про стягнення заборгованості за орендне користування тепловозом в червні 2018 року та похідними вимогами (неустойка, річні тощо), здійснити іншу підготовку справи до її розгляду;

- після прийняття позову до розгляду здійснювати підготовку заяв по суті справи або заяв з процесуальних питань;

- здійснювати представництво інтересів клієнта під час розгляду справи у письмовому провадженні, готуючи заяви по суті справи або заяви з процесуальних питань та направляє їх засобами електронної пошти клієнту на підпис та подання до суду.

Розмір гонорару (винагороди) адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, підготовку заяв по суті справи або заяв з процесуальних питань визначається за погодинною ставкою, виходячи з вартості однієї години - 700,00грн. (п. 2 угоди).

Позивачем та адвокатом був підписаний акт наданих послуг від 03.10.2018, відповідно до якого загальна вартість правничих послуг складає 3150,00грн.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В порушення зазначених норм позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених витрат за професійну правничу допомогу.

Суд звертає увагу, що відшкодування витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката здійснюється за наявності документального підтвердження витрат, як-то угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Матеріали справи не містять документального підтвердження сплати таких послуг позивачем, у зв'язку з чим суд відмовляє у покладенні таких витрат на відповідача за недоведеністю.

Судовий збір у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-86, 91, 123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал - Трейд Україна", м. Київ до Фізичної особи - підприємця Кайдановича Леоніда Володимировича, м.Слов'янськ, Донецька область про стягнення 132552,59 грн. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кайдановича Леоніда Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал - Трейд Україна" (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Спаська, буд. 39 А, офіс 3) заборгованість у розмірі 121333,33грн., пеню у розмірі 10311,67грн., 3% річних у розмірі 877,59грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1987,84грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня підписання повного тексту у порядку, передбаченому Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 08.11.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.11.2018.

Суддя Н.В. Величко