ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2018м. ДніпроСправа № 904/1983/18
За позовом Фізичної особи - підприємця Туровського Владислава Івановича, м. Нікополь Дніпропетровська область

до Фізичної особи - підприємця Горгіладзе Андрія Сергійовича, м.Нікополь

Дніпропетровська область

про стягнення 57 144,72 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - Туровський В.І., паспорт НОМЕР_1

від відповідача - Горгіладзе С.С., довіреність №62 від 11.04.2018.

.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець Туровський Владислав Іванович (далі - позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Горгіладзе Андрія Сергійовича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 57 144, 72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на порушення відповідачем зобов'язань в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару за договором №17.01-07 від 17.01.2017.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2018 (суддя Рудовська І.А.) відкрито провадження у справі №904/1983/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.06.2018.

08.06.2018 відповідач надав відзив на позов, згідно якого відповідач заперечує проти позову, вказує, що позивачем не доведено факту поставки товару, а також не зазначено місце поставки товару та зберігання.

11.06.2018 позивачем надано відповідь на відзив, згідно якої позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, вказує, що факт поставки товару та адреса доставки товару встановлені рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018 у справі №904/172/18. Разом з тим, позивач зазначає, що факт знаходження майна в приміщенні за адресою: вул. Елетрометалургів, 32а у м.Нікополь підтверджується постановою ВДВС Нікопольскього міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про що зазначено в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018 по справі №904/172/18 та постанові Вищого господарського суду України від 30.08.2016 по справі №904/632/15.

10.07.2018 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача суму 176 532, 46 грн., з яких: 64 029, 56 грн. - основний борг, 98 188, 47 грн. - інфляційні за період з серпня 2010 року по грудень 2017 року на суму 98 188, 47 грн., 14 314, 43 грн. - 3% річних за період з 21.07.2010 по 01.01.2018 на суму 14 314, 43 грн.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2018, у зв'язку зі звільненням з посади судді Рудовської І.А., справу №904/1983/18 передано на розгляд судді Суховарову А.В.

Ухвалою суду від 18.07.2018 справу №904/1983/18 прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження на 01.08.2018.

24.07.2018 відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, згідно яких вказує, що позивач не надав доказів фактичного отримання відповідачем товару від позивача. Разом з тим, відповідач зазначає, що позивач не зазначає місця передання товару, його кількості, та місця зберігання переданого відповідачу товару.

Ухвалою суду від 01.08.2018 оголошено перерву до 30.08.2018.

Ухвалою суду від 31.08.2018 призначено підготовче засідання на 17.09.2018, у зв'язку з перебуванням судді Суховарова А.В. у відпустці 30.08.2018.

Ухвалою суду від 31.08.2018 за клопотанням Фізичної особи - підприємця Туровського Владислава Івановича витребувано у Фізичної особи - підприємця Горгіладзе Андрія Сергійовича договір №5140/15-2007 на централізовану охорону майна на об'єкті Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України від 20.06.2007, а також витребувано у якості доказу у Комунального підприємства "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" копію першого поверху поповерхового плану, на будівлю літера "А-5" по вулиці Електрометалургів, буд. 32А, місто Нікополь, ТОВ "Торговий дім "Голівуд" станом на грудень 2006 року, на грудень 2008 року, та на 1 липня 2018 року.

17.09.2018 судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Суховарова А.В. на лікарняному.

Ухвалою суду від 24.09.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 18.10.2018, підготовче засідання призначено на 11.10.2018.

Ухвалою суду від 11.10.2018 підготовче засідання відкладено на 18.10.2018.

В підготовчому засіданні 18.10.2018 відповідач надав додаткові заперечення щодо заяви про збільшення позовних вимог, за змістом яких відповідач заперечує проти здійснених позивачем нарахувань 3% річних з 21.07.2010 по 01.01.2018 на суму 14 314, 43 грн. та інфляційних за період з серпня 2010 року по грудень 2017 року на суму 98 188, 47 грн.

Ухвалою суду від 18.10.2018 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 06.11.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

17.01.2007 між постачальником (позивачем) та покупцем (відповідачем) укладено договір №17.01-07 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник поставляє покупцю товар в асортименті та за цінами, зазначеними у накладних, які є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п.2.2 Договору постачальник доставляє товар на склад одержувача м. Нікополь, вул. Електометалургів, 32, магазин «Квадратний метр».

Згідно п.3.1 Договору загальна ціна договору в гривнях складає сума, отримана постачальником за поставлений одержувачу товар.

Оплата товару виконується у гривнях шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника або за безготівковий розрахунок (п.3.2 Договору).

Строк кінцевої оплати згідно даного договору передбачає відстрочку оплати 30 (тридцять) календарних днів з моменту реалізації останньої партії товару (згідно накладних), яка надійшла на склад одержувача (п.3.3 Договору).

Пунктом 6.1 Договору сторони погодили строк дії Договору до 31.12.2007 року.

На виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 58 496, 64 грн. в асортименті та за цінами, зазначеними в накладних:

1) за накладною № 11/06-7 від 11.06.2007:

- конд. EUROFAN EFR-07СН - 5 шт. - 1 575,60 грн. на суму 7 878,00 грн.;

- конд. EUROFAN EFR -09СН - 8 шт. - 1 848,30 грн. на суму 14 786,40 грн.;

- конд. EUROFAN EFR -12СН - 6 шт. - 1 878,60 грн. на суму 11 271,60 грн.;

- конд. WELFAR ASW-Н09А4/QА - 2 шт. - 1 575,60 грн. на суму 3 151,20 грн.;

- конд. WELFAR ASW-Н12А4/QА - 2 шт. - 1 742,30 грн. на суму 3 484,60 грн.;

разом - 40 671,80 грн. (сорок тисяч шістсот сімдесят одна грн. 80 коп.);

2) за накладною № 25/06-7 від 25.06.2007:

-конд. ВЕКО ВКН-071- 2 шт. - 1 680,00 грн. та суму 3 360,00 грн.;

- конд. MIDEA VSG_HR-ION - 2 шт. - 1 960,00 грн. на суму 3 920,00 грн.;

- конд. SAMSUNG-09-FAN- 2 шт. - 1 880,00 грн. на суму 3 760,00 грн.;

разом - 11 040,00 грн. (одинадцять тисяч сорок грн. 00 коп.).;

3) за накладною №14/05-7 від 14.05.2007:

- двері ламіновані ПП 80 Арт-S - 2 шт. - 715, 00 грн. на суму 1 430,00 грн.;

- двері ламіновані ПГ 80 Арт-S - 2 шт. - 715, 00 грн. на суму 1 430,00 грн.;

разом - 2 860,00 грн. (дві тисячі вісімсот шістдесят грн. 00 коп.)

4) за накладною 02/04-7 від 02.04.2007

- панель ПВХ 250 біла - 120 м.кв. - 16,47 грн. на суму 1 976,40 грн.;

- панель ПВХ 200 мр. син. - 48 м.кв. - 18,72 грн. на суму 898,56 грн.;

разом - 2 874,96 грн. (дві тисячі вісімсот сімдесят чотири грн. 96 коп.).

5) за накладною № 06/06-7 від 06.06.2007:

- металопрофіль - 6,33 м.кв. - 53 грн. на суму 335,38

разом - 335,38 грн. (триста тридцять п'ять грн. 38 коп.)

6) за накладною № 22/05-7 від 22.05.2007:

- металопрофіль - 15, 37м.кв. - 53 грн. на суму 814,50 грн.;

разом - 814,50 грн. (вісімсот чотирнадцять грн. 50 коп.)

03.07.2007 року позивач звернувся до відповідача з пропозицією провести звірку (інвентаризацію) залишків поставленого товару.

За результатами інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, що знаходились у відповідача в магазині «Квадратний метр» складено Інвентаризаційний опис № 01, який підписано відповідачем.

15.10.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду до Договору № 17.01-07 від 17.01.2007, за змістом якої сторонами погоджено пункти 3.4., 3.5., 5.3, 6.2 Договору в наступній редакції:

- 3.4. постачальник в односторонньому порядку має право збільшити розмір поставленого одержувачу товару, але не сплаченого товару, а саме: у зв'язку зі зміною кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні - зростанням курсу долара США, Євро до гривні порівняно з курсом, встановленим НБУ на моменту укладення Договору (згідно даним, НБУ, Мінпромполітики, Мінстата); у зв'язку зі зростанням інфляційних процесів, які є базою для цінових змін на споживчому ринку (згідно даних НБУ, Мінпромполітики, Мінстата);

- 3.5. постачальник направляє одержувачу специфікацію з переліком поставленого та несплаченого товару, яка є вимогою до оплати;

- 5.3. одержувач на протязі трьох календарних днів з моменту отримання специфікації приймає рішення відносно згоди або незгоди з новими цінами на поставлений товар та повідомляє про це постачальнику».

- 6.2. у випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати даний договір за місяць до його закінчення, договір продовжує свою дію до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по даному договору.

Специфікацією від 21.07.2010 постачальником та покупцем встановлено вартість поставленого за Договором, але неоплаченого товару за накладними №11/06-7 від 11.06.2007, №25/06-7 від 25.06.2007 у розмірі 108 756, 52 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018 року по справі №904/172/18 стягнуто з відповідача - Фізичної особи - підприємця Горгіладзе Андрія Сергійовича на користь позивача - Фізичної особи - підприємця Туровського Владислава Івановича заборгованість з оплати поставленого товару за Договором у розмірі 51 611, 80 грн.

Позивач вказує, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018 у справі №904/172/18 виконано відповідачем у повному обсязі, проте за відповідачем рахується решта заборгованості за поставлений товар на суму 64 029, 56 грн., від оплати якої відмовляється відповідач, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Суд дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача з наступних підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України)

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Приписами статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Замовник зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч.1, 2 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018 у справі №904/172/18 встановлено факт укладення між сторонами Договору, поставку позивачем обумовленої Договором продукції, а також порушення відповідачем зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати продукції.

На час розгляду справи №904/1983/18 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018 у справі №904/172/18 набрало законної сили, що, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для звільнення позивача від доказування обставин, встановлених під час розгляду справи №904/1983/18.

З огляду на те, що Специфікацією від 21.07.2010 року визначено вартість поставленого за Договором але неоплаченого товару у розмірі 108 756, 52 грн., а відповідачем не повернуто товару, що вказує на погодження ним нової вартості товару згідно Специфікації від 21.07.2010 року, за відповідачем рахується заборгованість щодо оплати решти вартості поставленого товару на суму 57 144, 72 грн.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів оплати товару, поставленого позивачем згідно накладної №14/05-7 від 14.05.2007, №02/04-7 від 02.04.2007, №06/06-7 від 06.06.2007, № 22/05-7 від 22.05.2007 на загальну суму 6 884, 84 грн.

За викладених обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог позивача в частині стягнення з відповідача вартості поставленого товару на загальну суму 64 029, 56 грн.

Щодо здійснених позивачем нарахувань інфляційних та 3% річних, суд зазначає наступне.

За змістом заяви про збільшення позовних вимог від 10.07.2018 позивач нарахував до сплати відповідачу 3% річних за період з 21.07.2010 по 01.01.2018 у розмірі 14 314, 43 грн., а також інфляційні за період з серпня 2010 року по грудень 2017 року у розмірі 98 188, 47 грн.(а.с.75-77)

За змістом загальних положень щодо виконання зобов'язань, встановлених ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка полягає у тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів п.7.1 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Між тим, за умовами пункту 3.3 Договору строк кінцевої оплати товару передбачає відстрочку оплати 30 (тридцять) календарних днів з моменту реалізації останньої партії товару (згідно накладних), яка надійшла на склад одержувача

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази реалізації відповідачем поставленого позивачем товару, а позивачем не доведено факту звернення до відповідача з вимогою щодо оплати заборгованості за поставлений товар, в той час як докази направлення на адресу відповідача вимоги від 21.07.2010 (а.с.9) в матеріалах справи відсутні.

За викладених обставин, суд дійшов висновку щодо погодження відповідачем свого обов'язку з оплати поставленого повивачем товару шляхом виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018 у справі №904/172/18, яке набрало законної сили 06.04.2018 року, і саме з цієї дати суд вважає наявними підстави для здійснення розрахунку 3% річних та інфляційних в порядку частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за період з 21.07.2010 по 01.01.2018 на суму 14 314, 43 грн. та інфляційних за період з серпня 2010 року по грудень 2017 року на суму 98 188, 47 грн., оскільки позивачем здійснено відповідні нарахування за період, що є поза межами строку, з якого у відповідача виникло прострочення з оплати поставленого товару.

Разом з тим, заперечення відповідача, відхиляються судом, з огляду на встановлені обставини справи, з урахуванням обставин, встановлених в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018 по справі №904/172/18 та постанові Вищого господарського суду України від 30.08.2016 по праві №904/632/15, які набрали законної сили та є преюдиційними в розумінні приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України, при цьому відповідачем не спростовано обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, в той час як обов'язок доведення стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, визначений приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України)

Згідно ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Викладене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Горгіладзе Андрія Сергійовича (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_2) на користь Фізичної особи - підприємця Туровського Владислава Івановича (АДРЕСА_2; ІПН НОМЕР_3) суму 64 029, 56 грн. основного боргу, 960,45 грн. судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України.

Повне рішення складено 19.11.2018

Суддя А.В. Суховаров