ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1503/18

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Цукурова Ю.В., розглянувши матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства Київобленерго

08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд.2-Б,

до Приватного підприємства Юлком-Сервіс

09611, Київська обл., Рокитнянський р-н, с. Житні Гори, вул. Гагаріна, буд. 41,

про повернення сплачених коштів та сплату штрафу

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 464 від 07.12.2017);

відповідача ОСОБА_2 (посвідчення адвоката № 1863, ордер серія КВ № 302540 від 21.08.2018);

обставини справи:

До господарського суду Київської області (вх. № 1538/18 від 06.07.2018) надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до Приватного підприємства «Юлком-Сервіс» про повернення сплачених грошових коштів та сплату штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошового зобовязання за договором поставки № НОМЕР_1 від 27.11.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.07.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 14750/18 від 30.07.2018).

Крім того, у вказаній заяві міститься клопотання позивача про поновлення пропущеного строку на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.08.2018 прийнято позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.08.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх. № 15951/18 від 15.08.2018).

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 17293/18 від 21.08.2018).

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.08.2018 відкладено підготовче засідання до 13.09.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. № 28135/18 від 04.09.2018).

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 18533/18 від 10.09.2018).

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 18525/18 від 10.09.2018).

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.09.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 09.10.2018.

У судовому засіданні 09.10.2018 оголошено перерву на 16.10.2018.

У судове засідання 16.10.2018 зявився представник позивача, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі та представник відповідача, який заперечив проти задоволення позову.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 16.10.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд

встановив :

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язань з поставки товару за договором поставки № НОМЕР_1 від 27.11.2015 (далі-Договір), що укладений між Приватним акціонерним товариством «Київобленерго» (далі позивач, покупець) та Приватним підприємством «Юлком-Сервіс» (далі-відповідач, постачальник).

Доводи сторін

Аргументи Приватного акціонерного товариства «Київобленерго»

27.11.2015 між позивачем як покупцем та відповідачем як постачальником укладено договір поставки № НОМЕР_1.

Відповідно до пункту 1.1. Договору постачальник поставляє, а покупець купує на умовах цього договору поставки матеріали для системи протипожежного захисту в приміщеннях, що є в наявності у постачальника (далі-товар) партіями, в кількості та номенклатурі відповідно до окремих належним чином оформлених попередніх запитів покупця, що оформлюється за зразком, який наведений у додатку 1, що є невідємною частиною цього договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що загальна сума договору складається з вартості товару, що поставлений постачальником покупцю згідно з накладними, і не має перевищувати 830000,00 грн., крім того, ПДВ-16600,00 грн., всього - 996000,00 грн.

Згідно з пунктом 2.3 Договору покупець оплачує поставлену постачальником партію товару протягом десяти банківських днів з дати поставки, що підтверджується видатковою накладною підписаною уповноваженими представниками сторін, згідно виставленого рахунку-фактури на основі підтвердженого покупцем попереднього запиту. Постачальник зобовязаний виставити рахунок фактуру протягом одного робочого дня з дати отримання підтвердженого попереднього запиту. Покупець залишає за собою право здійснити оплату раніше вказаного терміну згідно виставленого постачальником рахунку.

Відповідно до пункту 4.7 Договору перехід права власності на товар здійснюється в момент передачі-прийняття товару та за умови надання оригіналів відповідних документів: видаткова накладна в 2 прим., податкова накладна в електронній формі, рахунок - фактури.

Згідно з пунктом 9.2 Договору постачальник у випадку прострочення поставки або недопоставки товару у строк, встановлений умовами цього договору, сплачує покупцю штраф у розмірі 0.2 % від загальної вартості непоставленого товару і не звільняється від виконання своїх зобовязань.

Відповідно до пункту 9.5. Договору у разі відмови постачальника від виконання подальших зобовязань за договором, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 0.1% від ліміту загальної ціни договору передбаченого пунктом 2.1 Договору.

На виконання умов Договору позивачем сплачено, а відповідачем отримано, згідно з виставленими рахунками - фактури, грошові кошти у розмірі 173915,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями: № 9 від 27.11.2015 на суму 136909,16 грн., № НОМЕР_2 від 09.12.2015 на суму 27759,90 грн., № НОМЕР_3 від 20.10.2016 на суму 486,00 грн., № НОМЕР_4 від 20.10.2016 на суму 8759,94 грн.

Відповідач у визначений договором строк товар не поставив.

У результаті порушення відповідачем строків поставки товару, що визначені Договором, позивач, відповідно до пункту 9.2 Договору, нарахував відповідачу штраф у розмірі 34783,00 грн.

Крім того, враховуючи, що відповідач відмовився від виконання подальших зобовязань, позивачем, відповідно до пункту 9.5 Договору, нараховано штраф у розмірі 99600,00 грн.

29.11.2017 на адресу відповідача направлено лист № 05/365/9266 з вимогою направити позивачу видаткові накладні на фактично поставлений товар за Договором та про повернення різниці між сплаченими коштами та вартістю фактично поставленого товару.

Також, 08.12.2017 позивачем направлено претензію № 05/365/6265 з вимогою сплатити грошові кошти у розмірі 308298,00 грн.

Жодних відповідей на вказані листи позивачем не надано, товар не поставлено, грошові кошти не повернуті.

Аргументи Приватного підприємства «Юлком-Сервіс»

Позивачем не надано до матеріалів справи належним чином оформленого запиту, визначеного пунктом 1.1. Договору.

В якості підтвердження оплати за товар позивач надав до позову платіжні доручення № 9 від 27.11.2015 на суму 136909,16 грн. (призначення платежу: рахунок № 152 від 20.11.2015), № НОМЕР_2 від 09.12.2015 на суму 27759,90 грн. (призначення платежу: рахунок фактури № 161 від 04.12.2015), № НОМЕР_3 від 20.10.2016 на суму 486,00 грн. (призначення платежу: видаткова накладна № 100 від 07.10.2016), № НОМЕР_4 від 20.10.2016 на суму 8759,94 грн. (призначення платежу: видаткова накладна № 99 від 07.10.2016).

Тобто, платіжними дорученнями № НОМЕР_3 від 20.10.2016 на суму 486,00 грн. (призначення платежу: видаткова накладна № 100 від 07.10.2016) та № НОМЕР_4 від 20.10.2016 на суму 8759,94 грн. (призначення платежу: видаткова накладна № 99 від 07.10.2016) підтверджується факт поставки товару, оскільки в призначеннях платежу зазначені видаткові накладні.

Відносно платіжних доручень: № 9 від 27.11.2015 на суму 136909,16 грн. (призначення платежу: рахунок № 152 від 20.11.2015) та № НОМЕР_2 від 09.12.2015 на суму 27759,90 грн. (призначення платежу: рахунок фактури № 161 від 04.12.2015), відповідач зазначає, що вказані товари були поставлені у визначений договором термін, що підтверджується податковими накладними № 13 від 27.11.2015 на суму 136909,16 грн. (реєстраційний номер документу НОМЕР_5), № 4 від 09.12.2015 на суму 27759,90 грн. (реєстраційний номер документу НОМЕР_6).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що незареєстрована податкова накладна, не передбачає можливості покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі.

Враховуючи наведене, вказаними податковими накладними підтверджується факт поставки товару позивачу, оскільки, протягом 365 днів позивачем не подано розрахунку коригування податкової звітності, отже, позивач прийняв податковий кредит за договором поставки № НОМЕР_1 від 27.11.2015.

Крім того, доказами поставки товару також є видаткові накладні, які підтверджують попередню закупівлю товару відповідачем у контрагентів: № РН-0000309 від 29.11.2015, № 3069 від 02.12.2015, № РН-00004690 від 02.12.2015, № 3149 від 08.12.2015, № 3198 від 10.12.2015, № 3246 від 15.12.2015, № 108 від 17.12.2017, № 17/12-04 від 17.12.2015, № 22/12-02 від 22.12.2015, № РН-0000232 від 28.01.2016, № 10/02-02 від 10.02.2016, № РН-0000504 від 16.02.2016, № РН-0000790 від 02.03.2016, № МБ-0000369 від 02.03.2016, № РН-0000557 від 25.03.2016, № РН-0001240 від 28.03.2016, № 29/09-01 від 29.09.2016.

Відповідач поставив позивачу товар та відразу вмонтував його за усним проханням позивача, що підтверджується актами приймання-виконання будівельних робіт №№ 1, 2 за квітень 2016 року.

Норми права, що підлягають застосуванню

Договір № НОМЕР_1 від 27.11.2015 за своєю правовою природою є договором поставки, відтак, до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі такого договору слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини з поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До обов'язків покупця частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України відносить обов'язок оплати товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у встановлений строк (термін).

За статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського кодексу України та статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку; кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу; якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора; боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання; боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Відповідно до визначення термінів, що містяться в статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підпунктом 2.1. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, в редакції, чинній станом на дату здійснення спірних поставок товару, (далі по тексту - Положення) визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" в редакції, чинній на дату здійснення спірної поставки товару, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з пунктом 138.2. статті 138 Податкового кодексу України в редакції, чинній на дату здійснення спірних поставок товару, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, зокрема витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (частина 139.1.9., статті 139 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на дату здійснення спірних поставок товару, об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі, операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту.

Згідно з частиною 187.1. статті 187 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на дату здійснення спірних поставок товару, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства.

Частиною 198.2. статті 198 Податкового кодексу України, в редакції, чинній станом на дату здійснення спірних поставок товару, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов'язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов'язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Водночас, звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов'язку, відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Як встановлено судом, між Приватним акціонерним товариством «Київобленерго» як покупцем та Приватним підприємством «Юлком-Сервіс» як постачальником укладено договір поставки № НОМЕР_1 від 27.11.2015, за умовами якого Приватне підприємство «Юлком-Сервіс» зобов'язалось поставити і передати у власність товар вказаний у попередньо погодженому покупцем запиті, на загальну суму 996000,00 грн., а Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» зобов'язалось прийняти і оплатити товар на умовах договору.

Датою поставки товару є дата, що зазначена у видатковій накладній (пункт 4.12 Договору). Пунктом 4.7 Договору передбачено перехід права власності на товар в момент передачі - прийняття товару та за умови надання оригіналів документів, а саме: видаткова накладна, податкова накладна, рахунок фактури.

Згідно з пунктом 2.3 Договору покупець оплачує поставлену постачальником партію товару протягом десяти банківських днів з дати поставки, що підтверджується видатковою накладною підписаною уповноваженими представниками сторін, згідно виставленого рахунку-фактури на основі підтвердженого покупцем попереднього запиту. Постачальник зобов'язаний виставити рахунок фактуру протягом одного робочого дня з дати отримання підтвердженого попереднього запиту. Покупець залишає за собою право здійснити оплату раніше вказаного терміну згідно виставленого постачальником рахунку.

На виконання умов договору поставки № НОМЕР_7 від 27.11.2015 позивачем сплачено, а відповідачем отримано, згідно з виставлених рахунків - фактур, грошові кошти у розмірі 173915,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями: № 9 від 27.11.2015 на суму 136909,16 грн. (призначення платежу: рахунок № 152 від 20.11.2015), № НОМЕР_2 від 09.12.2015 на суму 27759,90 грн. (призначення платежу: рахунок фактури № 161 від 04.12.2015), № НОМЕР_3 від 20.10.2016 на суму 486,00 грн. (призначення платежу: видаткова накладна № 100 від 07.10.2016), № НОМЕР_4 від 20.10.2016 на суму 8759,94 грн. (призначення платежу: видаткова накладна № 99 від 07.10.2016).

Враховуючи те, що у платіжних дорученнях: № НОМЕР_3 від 20.10.2016 на суму 486,00 грн., № НОМЕР_4 від 20.10.2016 на суму 8759,94 грн. у призначенні платежу зазначені видаткові накладні: № 100 від 07.10.2016, № 99 від 07.10.2016, очевидно, що товар за вказаними видатковими накладними відповідачем поставлений, з огляду на те що, видаткова накладна є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та фіксує факт здійснення господарської операції з поставки товару.

Крім того, встановленню підлягає факт поставки товару за виставленими рахунками фактурами: № 152 від 20.11.2015 на суму 136909,16 грн. та № 161 від 04.12.2015 на суму 27759,90 грн., які оплачені позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями: № 9 від 27.11.2015 на суму 136909,16 грн., № НОМЕР_2 від 09.12.2015 на суму 27759,90 грн.

Суд приймає аргументи позивача, що поставка за спірними рахунками фактурами, не може підтверджуватись видатковими накладними: № РН-0000309 від 29.11.2015, № 3069 від 02.12.2015, № РН-00004690 від 02.12.2015, № 3149 від 08.12.2015, № 3198 від 10.12.2015, № 3246 від 15.12.2015, № 108 від 17.12.2017, № 17/12-04 від 17.12.2015, № 22/12-02 від 22.12.2015, № РН-0000232 від 28.01.2016, № 10/02-02 від 10.02.2016, № РН-0000504 від 16.02.2016, № РН-0000790 від 02.03.2016, № МБ-0000369 від 02.03.2016, № РН-0000557 від 25.03.2016, № РН-0001240 від 28.03.2016, № 29/09-01 від 29.09.2016, оскільки, вказані видаткові накладні підтверджують закупівлю товару відповідачем у третіх осіб, які не відносяться до спірних правовідносин сторін і попередня закупівля товару не підтверджує поставку товару позивачу.

Під час вирішення спору, судом взято до уваги посилання відповідача на акти приймання-виконання будівельних робіт №1, №2 за квітень 2016 року, що підписані уповноваженим представником відповідача.

Крім того, у матеріалах справи міститься акт про перевірку виконання проектних рішень з монтажу систем протипожежного захисту на обєкті нового будівництва від 17.12.2015.

Дослідивши вказаний акт, судом встановлено, що Приватне підприємство «Юлком-Сервіс» проводило будівельні роботи з монтажу систем протипожежного захисту в новобудові - чотирьох поверховій адміністративній будівлі Приватного акціонерного товариство «Київобленерго» за адресою: вул. Стеценка, 1.

Проте, суд не приймає вказані документи як належні докази поставки товарів згідно з рахунками фактури № 152 від 20.11.2015 на суму 136909,16 грн. та № 161 від 04.12.2015 на суму 27759,90 грн., що оплачені позивачем за платіжними дорученнями: № 9 від 27.11.2015 на суму 136909,16 грн., № НОМЕР_2 від 09.12.2015 на суму 27759,90 грн., з огляду на те, що у матеріалах справи відсутній акт приймання-виконання будівельних робіт за квітень 2016 року за підписами уповноважених представник обох сторін, яким можливо підтвердити факт поставки, шляхом звірки номенклатури в рахунках фактурах та акті.

Однак, аргументи відповідача про те, що поставка товару, що оплачений за платіжними дорученнями: № 9 від 27.11.2015 на суму 136909,16 грн. (призначення платежу: рахунок № 152 від 20.11.2015), № НОМЕР_2 від 09.12.2015 на суму 27759,90 грн. (призначення платежу: рахунок фактури № 161 від 04.12.2015) відбулась у визначений договором строк, приймається судом з огляду на таке.

Відповідно до визначення термінів, що містяться в статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, в редакції, чинній станом на дату здійснення спірних поставок товару, (далі по тексту - Положення) визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Частиною 198.2. статті 198 Податкового кодексу України в редакції, чинній на дату здійснення спірних поставок товару, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов'язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов'язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Крім того, пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обовязкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі.

Отже, враховуючи вищенаведені вимоги законодавства, позивач мав право протягом 365 днів подати до контролюючого органу заяву з корегуванням податкової звітності, у звязку з не поставкою спірного товару.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що поставка за спірними рахунками - фактури підтверджується податковими накладними № 13 від 27.11.2015 на суму 136909,16 грн. (реєстраційний номер документу НОМЕР_5), № 4 від 09.12.2015 на суму 27759,90 грн. (реєстраційний номер документу НОМЕР_6).

Суд дійшов висновку, що позивач, прийнявши податковий кредит за вказаними податковими накладним, підтвердив факт поставки товару відповідачем за договором № НОМЕР_1 від 27.11.2015 в обсязі, що вказаний у податкових накладних.

Також суд приймає аргументи відповідача, що виникнення зобов'язання відповідача з поставки товару за умовами Договору пов'язане з наданням позивачем належним чином оформлених запитів, що оформлені за зразком, який наведений у Додатку 1 до Договору, доказів подання яких до матеріалів справи не надано, відтак, відсутні підстави для висновків про повне невиконання відповідачем зобов'язань за Договором, у тому числі, підстав для стягнення відповідних штрафів, про які стверджує позивач щодо відмови відповідача від виконання подальших зобов'язань за Договором та закінчення терміну його дії, згідно з статтею 613 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 8.2. Договору строк дії Договору в частині виконання зобов'язань сторін за цим Договором - до повного їх виконання.

Отже, відносно заявлених позивачем до стягнення штрафів відповідно до пункту 9.2 Договору у розмірі 34783,00 грн. та пункту 9.5 Договору у розмірі 99600,00 грн., суд зазначає таке.

Матеріалами справи підтверджується факт поставки товару за спірними рахунками - фактури у визначений договором строк та не підтверджується надання запитів позивачем, з якими пов'язане повне виконання зобов'язань з поставки товару за Договором, що визначено позивачем як підстава позову, отже, у позивача відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до чинного законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 80 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги у повному обсязі задоволенню не підлягають.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 191, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову (вх. № 1538/18 від 06.07.2018) Приватного акціонерного товариства Київобленерго (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд.2-Б, ) до Приватного підприємства Юлком-Сервіс (09611, Київська обл., Рокитнянський р-н, с. Житні Гори, вул. Гагаріна, буд. 41, ) про повернення сплачених коштів та сплату штрафу відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.11.2018.

Суддя С.О. Саванчук