ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2018 р. Справа№ 910/8391/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Станова Ю.В. - адвокат

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська виробнича компанія «Метал-Мейк»

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2018, повний текст якого складений 03.09.2018

у справі № 910/8391/18 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська виробнича компанія «Метал-Мейк»

про стягнення 98 428,18 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій в сумі 98 428,18 грн., з яких 50 492,38 грн. - пеня, 47 935,80 грн. - штраф, нарахованих за період з 15.01.2018 по 21.06.2018 за порушення терміну виконання зобов'язань з поставки продукції за договором поставки № ЦЗВ-03-06017-01 від 11.08.2017.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.08.2018, повний текст якого складений 03.09.2018, у справі № 910/8391/18 позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджений факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання за договором поставки № ЦЗВ-03-06017-01 від 11.08.2017 щодо постачання продукції.

При цьому суд дійшов висновку, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Зазначена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 р. № 3-88гс11 та є обов'язковою відповідно до приписів ст. 111-28 ГПК України.

Крім того, приймаючи рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що:

- посилання відповідача на те, що розмір штрафних санкцій на підставі ст. 233 ГК України має бути зменшений у зв'язку з відсутністю доказів дублювання рознарядки на електронну пошту відповідача, є необґрунтованими з огляду на те, що відповідно до вказаної норми статті підставою для зменшення штрафних санкцій є їх надмірно великий обсяг, про що відповідач не зазначає та не обґрунтовує надмірність заявлених до стягнення штрафних санкцій;

- матеріали справи містять докази направлення на адресу відповідача рознарядки на поставку продукції, відповідач отримання рознарядки від позивача не спростовує, а тому відсутність доказів дублювання рознарядки на електронну адресу відповідача не може бути підставою для звільнення від договірних зобов'язань та відповідальності за порушення умов спірного договору.

Не погоджуючись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська виробнича компанія «Метал-Мейк» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 у справі № 910/8391/18 та прийняти постанову, якою зменшити заявлені позивачем штрафні санкції до 5%, а саме до 4 921,40 грн.

В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування вказаної позиції апелянт послався на ті самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме на те, що умовами спірного договору чітко передбачена процедура направлення позивачем відповідачу рознарядки на поставку товару - направлення її поштою з обов'язковим дублюванням на електронну пошту, адреса якої зазначена в договорі, проте позивач, в порушення вказаної процедури, направив таку рознарядку на іншу адресу електронної пошти, чим порушив п. 5.2 спірного договору, що свідчить про те, що непоставка товару за договором сталась також і з вини позивача, та з огляду на що, відповідач просив суд першої інстанції зменшити заявлені штрафні санкції до 5% (4 921,40 грн.).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2018 справа № 910/8391/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

25.06.2018 на виконання Указу Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 20.09.2018 № 475, за актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу № 910/8391/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018 справа № 910/8391/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Власов Ю.Л., Мартюк А.І.

Ухвалою від 18.10.2018:

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська виробнича компанія «Метал-Мейк» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 у справі № 910/8391/18;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 02.11.2018;

- учасникам судового процесу роз'яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська виробнича компанія «Метал-Мейк» про розгляд апеляційної скарги у цій справі в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи;

- призначено справу до розгляду на 06.11.2018 о 14-20;

- учасників судового процесу повідомлено, що неявка їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

30.10.2018 від відповідача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшло клопотання в якому, з посиланням на неможливість забезпечення явки представника в судове засідання, відповідач просив розглянути апеляційну скаргу без участі повноважного представника.

01.11.2018 від позивача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 у справі № 910/8391/18 залишити без змін, з посиланням на те, що:

- ним відповідну рознарядку було направлено на електронну адресу відповідача, з якої відбувалось листування між сторонами;

- порушення відповідачем термінів поставки жодним чином не залежало від направлення позивачем сканової рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти;

- відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, які б були підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Розпорядженням № 09.1-08/15/18 від 05.11.2018, у зв`язку перебуванням судді Власова Ю.Л., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/8391/18.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2018 справа № 910/8391/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 06.11.2018 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська виробнича компанія «Метал-Мейк» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 у справі № 910/8391/18 прийнято до свого провадження.

Станом на 06.11.2018 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач представників в судове засідання не направив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

11.08.2017 позивач як замовник та відповідач як постачальник уклали договір поставки №ЦЗВ-03-06017-01 (далі Договір) (а.с. 16-23), відповідно до п. 1.1 якого відповідач зобов'язався поставити та передати у власність, а позивач прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід'ємною частиною Договору, на умовах, що викладені у цьому Договорі.

Згідно з п. 1.2 Договору найменування продукції: частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху (запасні частини до вантажних вагонів).

Відповідно до п. 4.1 Договору ціна визначається Договором і приймається сторонами: в національні валюті України - гривні, на умовах СРТ (перевезення оплачено до…) пункт призначення - згідно рознарядки позивача. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у Специфікації до Договору. Ціна продукції, узгоджена у Специфікації до Договору, включає: вартість продукції, тари, всі податки і збори, передбачені чинним законодавством, транспортні витрати відповідача згідно п. 5.1.

Згідно з п. 4.3 Договору загальна сума Договору на момент його підписання складає 2 439 756,00 грн. з ПДВ.

Розділом 5 Договору сторони врегулювали умови та терміни постачання продукції.

Згідно з п. 5.1. Договору відповідач здійснює поставку продукції автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення сплачено до...) пункт призначення - згідно рознарядки позивача (відповідно до вимог «Інкотермс» ред. 2010 року).

У пункті 5.2 Договору сторони, зокрема, узгодили, що:

- поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії Договору, тільки після письмової рознарядки позивача, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності позивача до прийому продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується в рознарядці, несе позивач (абзац 1);

- рознарядка надається відповідачу в оригіналі шляхом направлення поштою цінного листа з описом вкладення та направленням сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail). Після отримання рознарядки по електронній пошті (Е-mail) відповідач повинен протягом доби направити позивачу лист на електронну пошту (Е-mail) позивача, що підтверджує отримання рознарядки, та повідомлення про готовність виконання рознарядки у зазначені терміни (абзац 2);

- кожна партія продукції постачається протягом 28-ми календарних днів з дати письмової рознарядки позивача, якщо інше не вказано у рознарядці (абзац 3).

Отже, абзацом 2 п. 5.2 Договору сторони обумовили порядок надання позивачем відповідачу рознарядки на поставку продукції за Договором, в тому числі шляхом обміну електронними повідомленнями, а абзацом 3 вказаного пункту - строк поставки партії продукції згідно конкретної рознарядки.

У підписаній сторонами Договору Специфікації № 1 (а.с.19) сторони узгодили поставку відповідачем позивачу, в тому числі, Пружини циліндричної гвинтової внутрішньої Кр. 1750.30.004 (ДСТУ ГОСТ 1452:2007) в кількості 1 986 штук.

Як слідує з матеріалів справи, 11.12.2017 позивач отримав від відповідача лист № 17-063 від 07.12.2017 (а.с.47), в якому останній просив позивача надати згоду на рознарядку згідно укладеного Договору на, в тому числі, пружину циліндричну гвинтову внутрішню в кількості 1 986 штук.

19.12.2017 позивач направив на адресу відповідача письмову рознарядку № ЦЗВ-20/6062 від 18.12.2017 на відвантаження Пружини циліндричної гвинтової внутрішньої Кр. 1750.30.004 (ДСТУ ГОСТ 1452:2007) в кількості 807 штук за ціною 330,00 грн. без ПДВ за 1 штуку на загальну суму 319 572,00 грн. з ПДВ (а.с.25-26), що підтверджується наявними в матеріалах справи належними копіями фіскального чеку № 6091 від 19.12.2018, опису вкладення та списку згрупованих поштових відправлень (а.с.27-29).

Проти отримання вказаного поштового відправлення відповідач не заперечує.

Водночас обумовлену Договором сканкопію вказаної рознарядки позивач направив на електронну адресу (), в той час як у розділі 14 Договору зазначено електронну пошту (E-mail) відповідача як постачальника: .

Як слідує з матеріалів справи, спірну продукцію в установлений Договором строк відповідач позивачу не поставив, з огляду на що останній звернувся до відповідача з претензією вих. № ЦЗВ-20/1556 від 06.04.2018 (а.с. 30-32), в якій просив сплатити штрафні санкції в сумі 73 181,99 грн. за порушення умов Договору в частині строків постачання продукції.

У відповідь на вказану претензії, листом за вих. № 88 від 17.04.2018 відповідач повідомив позивачу на неотримання від нього відповідної рознарядки.

Листом за вих. № ЦЗВ-20/1785 від 27.04.2018 позивач зазначив про те, що ним було вжито всіх заходів для належного повідомлення відповідача стосовно відвантаження продукції по спірній рознарядці. До вказаного листа позивач додав докази направлення спірної рознарядки.

Зазначений лист на дві адреси відповідача направлено позивачем 02.05.2018, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскальних чеків, описів вкладення та списків згрупованих поштових відправлень (а.с. 41-46), проте докази реагування відповідача на вказаний лист в матеріалах справи відсутні.

За обставин, що склалися, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції визнав доведеними порушення відповідачем законних прав позивача, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Єдина причина, на яку в Відзиві на позовну заяву № 240 від 10.08.2018 (а.с.84-86) та в апеляційній скарзі посилається відповідач у заперечення проти позову та рішення суду першої інстанції, є те, що сканкопію рознарядки на спірну поставку позивач надіслав на електронну адресу (), в той час як у розділі 14 Договору зазначено електронну пошту (E-mail) відповідача як постачальника: , чим позивач порушив передбачену в п. 5.2 Договору процедуру направлення рознарядки на поставку товару: поштою з обов'язковим дублюванням на електронну пошту (E-mail), а відтак, відповідач не з своєї вини порушив виконання умов Договору, оскільки такі дії позивача вплинули на хід виконання умов Договору.

Колегія суддів з вказаними запереченнями погодитись не може з огляду на таке.

Як встановлено судом, абзацом 2 п. 5.2 Договору сторони обумовили порядок надання позивачем відповідачу рознарядки на поставку продукції за Договором, в тому числі шляхом обміну електронними повідомленнями, в той час як абзацом 3 вказаного пункту - строк поставки партії продукції згідно конкретної рознарядки.

Однак, умовами Договору не передбачено, що виконання відповідачем зобов'язання, передбаченого абзацом 3 п. 5.2 Договору, поставити продукцію протягом 28 календарних днів з дати письмової рознарядки позивача, залежить від виконання сторонами умов абзацу 2 п. 5.2 Договору в частині дотримання порядку надання позивачем відповідачу рознарядки на поставку продукції за Договором, в тому числі обміну електронними повідомленнями, а тому, відповідач, отримавши від позивача поштою письмову рознарядку, мав поставити узгоджену продукцію в установлені Договором строки - протягом 28 календарних днів з дати письмової рознарядки позивача.

Такого ж висновку - що строк відвантаження (поставки) товару постачальником, за умови отримання від замовника письмової рознарядки, жодним чином не залежить від направлення замовником її сканкопії електронним листом із застосуванням електронної пошти (E-mail) - дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 11.09.2018 у справі № 910/22712/17.

Крім того, слід врахувати, що про готовність відповідача виконати спірну рознарядку свідчить вищезгаданий лист № 17-063 від 07.12.2017, в якому відповідач просив позивача надати згоду на рознарядку згідно укладеного Договору на, в тому числі, пружину циліндричну гвинтову внутрішню в кількості 1 986 штук, тобто продукцію, обумовлену Специфікацією № 1 до Договору та рознарядкою позивача № ЦЗВ-20/6062 від 18.12.2017.

Отже, отримавши спірну рознарядку позивача, відповідач мав поставити зазначену у ній продукцію у строк, встановлений Договором, а саме, протягом 28 календарних днів з її дати.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем строку поставки продукції за спірною рознарядкою.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

В силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем обов'язку з поставки позивачу продукції у встановлений Договором строк, є підстави для застосування встановленої Договором та законодавством відповідальності.

Згідно з п. 10.1 Договору за порушення термінів постачання відповідач оплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції на умовах, передбачених п.5.2. Договору, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15 % від суми непоставленої в строк продукції.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача, за порушення строку виконання зобов'язання з поставки продукції за Договором на суму 319 572 грн., штрафні санкцій на загальну суму 98 428,18 грн., з яких 50 492,38 грн. - пеня, 47 935,80 грн. - штраф, нараховані за період з 15.01.2018 по 21.06.2018.

У п. 13.7 Договору сторони узгодили, що термін дії Договору встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31.12.2017. Проте в частині оплати - до повного виконання сторонами зобов'язань та в разі наявності потреби позивача, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою, направленими на адресу відповідача - до повного виконання.

Враховуючи, що свою потребу в замовленій в відповідача продукції позивач підтвердив відповідною рознарядкою, Договір діє до повного виконання сторонами своїх договірних зобов'язань, обумовлених поставкою вказаної продукції, а відтак, нарахування позивачем штрафних санкцій за заявлений у позові період є правомірним.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість у спірному випадку одночасного стягнення пені і штрафу та правомірність вимог позивача в частині розміру вказаних штрафних санкцій.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 50 492,38 грн. та штрафу в сумі 47 935,80 грн. є законними та обґрунтованими.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій до 5 % (4 921,40 грн.), яке викладене у відзиві (а.с. 84-86), слід зазначити таке.

Суд першої інстанції при вирішення спору по суті дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру санкцій, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

За змістом наведених вище норм, суд у рішенні має право зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій за умови, якщо цей розмір значно перевищує розмір збитків відповідача, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідач у відзиві на позов як на підставу для зменшення розміру заявлених позивачем штрафних санкцій послався на те, що в порушенні відповідачем договірного зобов'язання з поставки позивачу продукції є вина останнього, оскільки він направив сканкопію рознарядки не на ту електронну адресу, яку сторони обумовили в Договорі, однак, як встановлено судом, підстави вважати вказані обставини такими, що заважали відповідачу виконати його договірне зобов'язання з поставки продукції, відсутні, а тому вони не можуть вважатися обставинами, які мають істотне значення, в розумінні норм ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Доказів наявності в нього збитків внаслідок дій позивача та їх розміру відповідачем суду також не надано.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення розміру заявлених позивачем штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська виробнича компанія «Метал-Мейк» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 у справі № 910/8391/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі, в тому числі і за звернення з апеляційною скаргою покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська виробнича компанія «Метал-Мейк» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 у справі № 910/8391/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 у справі № 910/8391/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8391/18.

Повний текст постанови складено: 09.11.2018

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець