СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. Справа № 922/1261/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Россолов В.В. , суддя Склярук О.І.

при секретарі судового засідання Шило А.М.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №7/3-36/182-18 від 05.07.2018 року) в режимі відеоконференції;

відповідача ОСОБА_2 (довіреність №0207-18 від 02.07.2018 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги відповідача Приватного акціонерного товариства Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат, м.Новоселівка, Харківська область, (вх.№126Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 26.07.2018 року (суддя Сальникова Г.І., повний текст складено 02.08.2018) у справі №922/1261/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця, м.Львів,

до Приватного акціонерного товариства Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат, с.Новоселівка, Харківська область,

про стягнення 54890,00 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, згідно вимог якої, заявлено до стягнення з Приватного акціонерного товариства Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат штрафу у розмірі 54890,00 грн., нарахованого в порядку статті 118 Статуту залізниць України. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем (як вантажовідправником) було допущено порушення у вигляді неправильного зазначення маси вантажу.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.07.2018 року у справі №922/1261/18 (суддя Сальнікова Г.І., повний текст рішення складено 02.08.2018 року) позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця штраф у розмірі 54890,00 грн. та 1762,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Відповідач із даним рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм права, а також на неповне зясування обставин справи, просить рішення Господарського суду Харківської області від 26.07.2018 року по справі №922/1261/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат на рішення Господарського суду Харківської області від 26.07.2018 року по справі №922/1261/18 та призначено її до розгляду на 19.09.2018 року.

18.09.2018 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу (вх.№7266), в якому вважає її безпідставною та просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У подальшому, під час розгляду справи у судовому засіданні оголошено перерву до 08.10.2018 року.

02.10.2018 року від позивача на адресу суду апеляційної інстанції поштою надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, зокрема, в Господарському суді Львівської області.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Суд, що ліквідується, передає до новоутвореного суду судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

Приписами частини 5 та 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З метою дотримання вимог ч. 5, 7 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, ч. 6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, на виконання п. 4 р. ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого Наказом ДСАУ №475 від 20.09.2018 року, у звязку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Харківським апеляційним господарським судом з 01.10.2018 року на підставі Указу Президента України від 29.12.2017 року №454/2017 Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах та Указу Президента України від 28.09.2018 року №295/2018 Про переведення суддів всі нерозглянуті справи, що перебували у провадженні Харківського апеляційного господарського суду, на підставі Розпорядження керівника апарату суду від 03.10.2018 року передані до Східного та Північного апеляційних господарських судів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті Голос України №185 (6940) від 03.10.2018 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2018 року для розгляду справи №922/1261/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.10.2018 року справу №922/1261/18 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 19.11.2018 року.

В судовому засіданні 19.11.2018 року представник відповідача підтримує свою апеляційну скаргу та просить її задовольнити. Представник позивача заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні уповноважених представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2017 згідно залізничної накладної №44951978 відповідачем зі станції Кварцовий Південої залізниці у вагоні №61105649 було відправлено пісок кварцевий, маса нетто 69000 кг., тара 22200 кг. на станцію Клевань Львівської залізниці на адресу ПрАТ ОСОБА_3".

13.11.2017 на станції Здолбунів Львівської залізниці на підставі показників тензометричної ваги та актів загальної форми №2542 від 12.11.2017 даний вагон був відчеплений для комісійного зважування на статичній вазі.

Так, позивачем вказано про те, що за результатами комісійного зважування було зафіксовано у комерційному акті №350002/143 від 13.11.2017 де зазначено, що працівниками станції Здолбунів Львівської залізниці проведено комісійне зважування маси вантажу на 150 т. залізничних вагах клеймо 2017, у вагоні №61105649 зазначено у перевізних документах маса нетто 69000 кг., тара 22200 кг, в дійсності виявлено: маса нетто 71200 кг маса брутто 93400 кг., тара 22200 кг, більше проти документа та вантажопідйомності 2200 кг.

Оскільки, згідно показників ваги даний вагон навантажений понад норму, що в свою чергу загрожувало безпеці руху, у відповідності до Правил технічної експлуатації вагонів розділ 15 п.15.27. лишок вантажу відвантажено у вагон №63346084, на який виписано досилочну накладну Здолбунів Львівської залізниці - Клевань Львівської залізниця за №35175876.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів (затверджених наказом Мінтрансу України 21.11.2000р. № 644 та зареєстрованих в Мінюсті України 24.11.2000 за № 862/5083) граничний надлишок маси вантажу може становити 69000/100%* 0,2= 138 кг.

Враховуючи вищенаведене, у відповідності до вимог ст,ст.122,118 відповідачу нараховано штраф у розмірі 10978,00 *5 =54890,00 грн. (10978,00 грн. провізна плата згідно залізничної накладної №44951978).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд визнав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт неправильності зазначення маси вантажу підтверджується комерційним актом, який підписаний уповноваженими особами відповідно до п. 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Положеннями ст.3 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт". Закону України "Про залізничний транспорт". Статуту залізниць України та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (ч. 5 ст. 307 ГК України).

Відповідно до ч.2 ст. 1 Статуту залізниць України (далі - Статут), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457. Статут визначає права, обов'язки і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. На підставі цього Статуту Міністерством транспорту України затверджені Правила перевезення вантажів, обов'язкові для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Так, статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

Відповідно до вимог статті 23 Статуту залізниць відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Враховуючи вищенаведене, оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21,11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №863/5084.

Згідно з пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 (надалі - Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

У відповідності до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. (ч.1 п.1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

У відповідності до пункту 2.1 вказаних Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Згідно з положенням статті 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Пунктом 28 "Правил приймання вантажів до перевезення", зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до частини 1 статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

У відповідності до вимог ст.920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ч.1 ст. 118 Статуту залізниць України, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо правомірності нарахування позивачем штрафу у розмірі 10978 *5 =54890,00 грн. (де 10978 грн. провізна плата згідно залізничної накладної №44951978) у відповідності до вимог ст.ст.122, 118 Статуту залізниць України.

Стосовно доводів апеляційної скарги, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457. Статут визначає права, обов'язки і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. На підставі цього Статуту Міністерством транспорту України затверджені Правила перевезення вантажів, обов'язкові для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Так, статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення .вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

Відповідно до статті 23 Статуту залізниць відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. №863/5084.

Згідно з пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (надалі - Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

У відповідності до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. (ч.1 п.1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з пунктом 2.1 вказаних Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Згідно з положенням статті 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Пунктом 28 "Правил приймання вантажів до перевезення", зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з ст.12. Закону України "Про транспорт" підприємства транспорту зобов'язані забезпечувати: безпеку перевезень; безпечні умови перевезень; запобігання аваріям і нещасним випадкам, усунення причин виробничого травматизму. В свою чергу підприємства транспорту мають право вимагати: відправників і одержувачів вантажів виконання вимог кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

У відповідності до ст.11 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують безпеку життя і здоров'я громадян, які користуються його послугами, а також безпеку руху поїздів, охорону навколишнього природного середовища згідно з чинним законодавством України.

Безпека руху поїздів - комплекс організаційних і технічних заходів, спрямованих на забезпечення безаварійної роботи та утримання в постійній справності залізничних споруд, колій, рухомого складу, обладнання, механізмів і пристроїв.

Відповідно до графи 24 відправки №44951978 маса вантажу визначалась відправником. У графі 55 правильність внесених відомостей підтвердив, представник вантажовідправника (тобто представник Відповідача), брокер ОСОБА_4

Тому у відповідності до ст.24 Статуту позивач скористався своїм правом перевірити масу вантажу у вагоні, шляхом проведення контрольного комісійного зважування і при перевірці було встановлено, що вагон навантажений понад вантажопідйомність, що загрожувало безпеці руху.

Однак відповідачем було замовлено та відправлено вантаж у вагоні №61105649 відкритого типу. У звязку з чим перевезення даного вантажу регламентується Правилами перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, що затверджено наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542 та зареєстровано у Міністерстві юстиції України 10 вересня 2001 року за № 796/5987.

У разі здатності вантажу реагувати на погодні умови, тим більше на вологість відповідач зобовязаний був ужити заходів на уникнення таких чинників.

Відповідно до роз'яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 в редакції від 29.09.2008 № 04-5/225 при застосуванні статті 118 Статуту залізниць слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий Факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею на станції призначення або під час перевезення та на станції відправлення після пред'явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Згідно з п.27 Правил видачі вантажів (затверджених наказом Мінтрансу України 21.11.2000р. № 644 та зареєстрованих в Мінюсті України 24.11.2000 за № 862/5083) граничний надлишок маси вантажу може становити 69000/100%* 0,2 = 138 кг., тобто Правилами встановлено можливість розходження показників маси вантажу, але у певних межах.

Відповідно до частини 1 статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Факт неправильності зазначення маси вантажу підтверджується комерційним актом, який підписаний уповноваженими особами відповідно до п. 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002.

Вищевказані обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (зввт), який містить дані про здійснення періодичної повірки ваг.

При цьому, комерційний акт №350002/143 від 13.11.2017 позивачем складено у відповідності до вимог Правил складання актів (затверджених наказом Мінтрансу України 28.05.2002 № 334 та зареєстрованих в Мінюсті України 08.07.2002р. за № 567/6855) та видано у відповідності до вимог п.14 Правил складання актів одержувачу про, що міститься відповідна відмітка на комерційному акті (т.с. 1 а.с. 16).

Однак відповідач не є вантажотримувачем (одержувачем) даного вантажу тому і не міг отримати, як останнім зазначено у відзиві на позовну заяву комерційний акт №350002/143 від 13.11.2017.

Тоді, як Правила складання актів, жодним пунктом, не зобовязують повідомляти вантажовідправника ( у даному разі відповідача) про факт складання комерційного акту.

Відповідно до вимог ст.920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Статуту залізниць України, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Колегія суддів, з урахуванням меж перегляду апеляційної скарги, зазначає, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними в матеріалах справи документами та зводяться до переоцінки обставин, викладених в рішенні суду.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 26.07.2018 року у справі №922/1261/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, через Східний апеляційний господарський суд або безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21.11.2018 року.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук