ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" листопада 2018 р. Справа № 924/903/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В. при секретарі судового засідання Маєвській Н.В., розглянувши матеріали справи

за позовом державної наукової установи "Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого" смт. Дослідницьке Васильківського району, Київської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта-Інжиніринг" с. Мокіївці, Шепетівського району, Хмельницької області

про стягнення 30847,58 грн.

представники сторін:

від позивача: Мельник О.М. - за довіреністю №1-39 від 22.01.2018р.

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні 15.11.2018р. справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. 240 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Державна наукова установа „Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого" смт. Дослідницьке, Васильківського району, Київської області звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта-Інжиніринг" с. Мокіївці, Шепетівського району, Хмельницької області про стягнення 30847,58 грн., з яких 22225,00 грн. заборгованості, 5880,79 грн. пені, 566,00 грн. 3% річних, 2175,79 грн. нарахувань за встановленим індексом інфляції.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.03.2017р. між Державною науковою установою „Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого" (позивач-Виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Дельта-Інжиніринг" (відповідач -Замовник) укладено договір №22-17-36(в), згідно якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе виконання науково-дослідної роботи (НДР) „Проведення приймальних випробувань дослідного зразка автоматизованого молокоприймального пункту виробництва ТОВ „Дельта-Інжиніринг" (п.1.1 договору).

На виконання умов договору позивачем виконано, а відповідачем прийнято виконанні роботи, що підтверджується актом прийоми-здачі робіт від 20.09.2017р.

Взяті на себе зобов'язання за договором відповідач виконав частково на суму 22225,00 грн.. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 22225,00 грн., в зв'язку із чим позивач подав позов про стягнення з відповідача 30847,58 грн., з яких 22225,00 грн. заборгованості відповідно до договору №22-17-36(в) від 16.03.2017р., 5880,79 грн. пені, 566,00 грн. 3% річних, 2175,79 грн. нарахувань індексу інфляції відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав про просить позов задовольнити.

Відповідач повноважного представника у засідання не направив, письмового відзиву на позов не подав, причини не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступне:

16.03.2017р. між державною науковою установою „Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого" смт. Дослідницьке, Васильківського району, Київської області (Виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Дельта-Інжиніринг" (відповідач -Замовник) укладено договір №22-17-36(в).

Згідно п. 1.1 договору, Замовник доручає, а Виконавець бере на себе виконання науково-дослідної роботи (НДР) „Проведення приймальних випробувань дослідного зразка автоматизованого молокоприймального пункту виробництва ТОВ „Дельта-Інжиніринг".

Відповідно до п. 2.1 договору, виконавець зобов'язаний: надати консультації з розробки проектів Технічних умов дослідного зразка; провести приймальні випробування дослідного зразка; провести приймальну комісію з впровадження молокоприймального пункту у виробництво.

Згідно п. 2.3 договору, замовник зобов'язаний: попередньо надати супровідну нормативно-експлуатаційну документацію на автоматизований молокоприймальний пункт; підготовити техніку для обстеження, введення в експлуатацію та забезпечити

виконавцю доступ до неї; налагоджувати, здійснювати технічне обслуговування та ремонт Техніки, що випробовується; надавати виконавцю інформацію, необхідну для виконання Договору; розглянути та погодити протокол, підписати акт приймання-здавання виконаних

робіт протягом 5 днів після отримання листа-повідомлення про виконані роботи, оплатити їх

в розмірах і в строк, передбачений Договором.

Відповідно до п.п. 4.1. - 4.3 договору, загальна вартість Договору становить 44450,00 грн., у т.ч. ПДВ - 7408,33 грн. Замовник перераховує Виконавцю аванс у розмірі 50 % від вартості Договору визначеної у п. 4.1. Кінцеву оплату за виконані роботи Замовник проводить протягом 5-ти днів з моменту підписання акту приймання-здавання виконаних робіт.

Згідно п. 6.1. договору, перелік робіт та документації, що підлягає оформленню і здаванню виконавцем замовнику згідно з Договором, визначається календарним планом даного Договору, що є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 6.2. даного договору, по завершенні виконання робіт виконавець та замовник: розглядають та погоджують результати виконаних робіт; виконавець передає замовнику акт приймання-здавання виконаних робіт (надалі акт) в 2-х екземплярах. Замовник протягом 5 робочих днів з дня отримання акту приймає роботу, підписує акт, та один екземпляр акту повертає виконавцю. Підписання акту приймання-здавання виконаних робіт замовником є підтвердженням відсутності претензій з його боку.

Згідно п. 6.3 договору, оригінал протоколу випробувань передають замовнику по його завершенню після повного розрахунку із виконавцем протягом 3 робочих днів.

Відповідно до п. 6.4 договору, якщо в процесі виконання робіт з'ясовується неминучість отримання негативного результату або недоцільності подальшого виконання робіт, ВИКОНАВЕЦЬ зобов'язаний припинити їх, письмово довівши до відома ЗАМОВНИКА причини припинення виконання Договору. У цьому випадку сторони зобов'язані у 10 денний термін після отримання письмового повідомлення розглянути питання про доцільність і напрямки продовження виконання робіт, про що складають додаткову угоду, яка підписують Сторони.

Згідно п. 6.5. даного договору, у разі виникнення розбіжностей в ході проведення випробувань всі зміни оформляють протоколом розбіжностей, затверджують керівники виконавця та замовника. Зміни можуть узгоджувати факсом та мати юридичну силу за наявності факсимільної печатки однієї з Сторін та печатки іншої Сторони в оригіналі.

Відповідно до п. 7.1 договору, в разі невиконання п.4.3. цього Договору замовник виплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України за кожний день прострочення платежу від несвоєчасно сплаченої суми.

Згідно п. 9.1 договору, термін дії договору: початок - 16 березня 2017р., закінчення - 30 квітня 2017р., але діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Між сторонами укладено додаток №1 до даного договору №22-17-36(в) від 16.03.2017р., а саме: протокол угоди про договірну ціну „Проведення приймальних випробувань дослідного зразка автоматизованого молокоприймального пункту виробництва ТОВ „Дельта Інжиніринг"

Крім того, між сторонами укладено додаток №2 - Календарний план, додаток №3 - Кошторис витрат на виконання науково-дослідної роботи до даного договору.

На виконання умов договору позивачем виконано, а відповідачем прийнято виконанні роботи, що підтверджується актом прийоми-здачі робіт від 20.09.2017р. на суму 44450,00 грн.

Взяті на себе зобов'язання за договором відповідач виконав частково на суму 22225,00 грн.. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 22225,00 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь.

Крім суми основного боргу, позивач відповідно до п. 7.1 договору нарахував відповідачу пеню в розмірі 5880,79 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 566,00 грн. та індексу інфляції в розмірі 2175,79 грн.

В зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язань, позивач подав позов про стягнення з відповідача 30847,58 грн., з яких 22225,00 грн. заборгованості відповідно до договору №22-17-36(в) від 16.03.2017р., 5880,79 грн. пені, 566,00 грн. 3% річних, 2175,79 грн. нарахувань індексу інфляції відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Дослідивши надані докази та давши їм оцінку в сукупності судом враховується наступне.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст. ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 16 березня 2017 року укладено договір №22-17-36(в), за умовами яких позивач взяв на себе зобов'язання надати послуги, що підтверджується актом прийоми-здачі робіт від 20.09.2017р. на суму 44450,00 грн.

Згідно з частиною першою ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач виконав свої зобов'язання за Договором. В свою чергу, відповідач прийняв виконані роботи, однак обов'язку по їх оплаті в строк встановлений Договором виконав частково на суму 22225,00 грн.

Як встановлено судом, на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 22225,00 грн., що підтверджена належними доказами та підлягає задоволенню.

Судом враховується, що ст. 230 ГК України передбачено обов'язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

При цьому, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Виходячи із змісту ст.ст. 546, 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст.3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

З урахуванням п.7.1 договору №22-17-36(в) від 16.03.2017р. та норм чинного законодавства позивачем нараховано до стягнення з відповідача 5880,79 грн. пені.

За таких обставин, враховуючи зазначені вимоги законодавства, суд прийшов до висновку що позов в частині стягнення пені обґрунтований, підтверджений належними у справі доказами та підлягає задоволенню частково на суму 3203,44грн., у зв`язку з проведеною судом перевіркою правильності нарахування пені.

В позові, в частині стягнення з відповідача пені на суму 2677,35 грн., суд вважає за необхідне відмовити.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом.

На підставі цього позивачем від простроченої суми заявлено до стягнення з відповідача індекс інфляції в сумі 2175,79 грн. та 3% річних в сумі 566,00 грн.

При цьому слід врахувати, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

В свою чергу, позов в частині стягнення з відповідача нарахувань інфляції, суд вважає за необхідне задовольнити частково на суму 1981,23 грн., у зв`язку з проведеною судом перевіркою правильності нарахувань інфляції. В позові, в частині стягнення з відповідача нарахувань інфляції на суму 194,56 грн., суд вважає за необхідне відмовити.

Крім того, позов в частині стягнення з відповідача 3% річних, суд вважає за необхідне задовольнити частково на суму 330,63 грн., у зв`язку з проведеною судом перевіркою правильності нарахування 3% річних. В позові, в частині стягнення з відповідача 3% річних на суму 235,37 грн., суд вважає за необхідне відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 13, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов державної наукової установи "Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого" смт. Дослідницьке Васильківського району, Київської області до товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта-Інжиніринг" с. Мокіївці, Шепетівського району, Хмельницької області про стягнення 30847,58 грн. задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта-Інжиніринг" (30440, с. Мокіївці, Шепетівського району, Хмельницької області, вул. Овчарука,36, код 37207843) на користь державної наукової установи "Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого" (08654, смт. Дослідницьке Васильківського району, Київської області, вул. Інженерна,5, код 04604309) - 22225,00 грн. (двадцять дві тисячі двісті двадцять п'ять гривень 00 коп.) заборгованості, 3203,44 грн. (три тисячі двісті три гривні 44 коп.) пені, 330,63 грн. (триста тридцять гривень 63 коп.) 3% річних, 1981,23 грн. (одна тисяча дев'ятсот вісімдесят одна гривня 23 коп.) нарахувань індексу інфляції, 1584,51 грн. (одна тисяча п'ятсот вісімдесят чотири гривні 51 коп.) судового збору.

В частині стягнення 2677,35 грн. пені, 235,37 грн. 3% річних, 194,56 грн. нарахувань індексу інфляції відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 19.11.2018р.

Суддя С. В. Гладій

Віддрук: 3 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу (08654, смт. Дослідницьке, Васильківського району, Київської області, вул. Інженерна,5) (реком. з повід.),

3 - відповідачу (с. Мокіївці, Шепетівського р-ну, Хмельницької обл., вул. Овчарука,36)(реком. з повід.)