РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2018Справа № 910/10779/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Бондаренко М.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі:

1) Київської міської державної адміністрації

2) Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Публічного акціонерного товариства "Київгаз"

про стягнення 2 829 311,09 грн.

Представники сторін:

від прокуратури: Константинова І.В. - прокурор

від позивача -1, 2: Трохимчук В.С. - представник

від відповідача: Сиволобов М.В. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.07.2017 заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про стягнення заборгованості за Договором на володіння та користування майном територіальної громади міста Києва від 21.04.2006 р. у розмірі 2 829 311,09 грн., з яких: 2 339 700,00 грн. - основна заборгованість, 94 404,79 грн. - 3% річних та 395 206,30 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 порушено провадження у справі № 910/10779/17 та призначено її до розгляду на 08.07.2017.

В судових засіданнях 08.07.2017 та 22.08.2017 судом у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 22.08.2017 та 04.09.2017.

Судове засідання призначене на 04.09.2017 не відбулось, у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В.О.

Враховуючи те, що суддя Демидов В.О. вийшов з лікарняного, судом відповідно до ухвали від 06.09.2017 справу № 910/10779/17 призначено до розгляду на 19.09.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, задоволено клопотання представника відповідача про продовження строку вирішення спору у справі № 910/10779/17, продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, розгляд справи відкладено на 17.10.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, позов Заступника прокурора міста Києва С. Репецького в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про стягнення 2 829 311,09 грн. залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, Заступник прокурора міста Києва звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 у справі № 910/10779/17, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 20.02.2018, ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.10.2017 скасовано, а матеріали справи № 910/10779/17 повернуто до Господарського суду міста Києва для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2018 суд дійшов висновку про те, що справа № 910/10779/17 підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.05.2018.

Відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Демидова В.О., на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду № 05-23/714 від 23.05.2018 справу № 910/10779/17 направлено на повторний автоматизований розподіл.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/10779/17, визначено суддю Баранова Д.О. для подальшого її розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 20.06.2018.

18.06.2018 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд залишити позовну заяву без розгляду.

У підготовчому засіданні 20.06.2018 судом було оголошено перерву у порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України до 27.07.2018.

05.07.2018 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення позивача-1,2.

12.07.2018 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення від прокурора.

27.07.2018 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення відповідача.

У підготовчому засіданні 27.07.2018 судом було оголошено перерву до 01.08.2018 у порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 продовжено строк розгляду справи на 30 днів за спільним клопотання учасників процесу та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 05.09.2018 у порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України.

27.08.2018 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення від позивача-1,2.

У підготовчому засіданні 05.09.2018 судом було оголошено перерву до 14.09.2018 у порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 14.09.2018 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.10.2018.

У судовому засіданні 17.10.2018 оголошено перерву до 09.11.2018 у відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні представники прокуратури та позивача 1, 2 просили суд в частині позову закрити провадження у справі в іншій частині задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача також просив суд в частині позову закрити провадження в іншій частині відмовити у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 09.11.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури, позивачів 1, 2 та відповідача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2006 між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Відкритим акціонерним товариством "Київгаз" був укладений договір на володіння та користування майном територіальної громади міста Києва,

Предметом вказаного договору є врегулювання правовідносин щодо майна, яке не увійшло до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства "Київгаз", перебуває на балансі цього товариства та є власністю територіальної громади міста Києва. Перелік зазначеного майна наведений у додатку до цього договору (додаток 1 до цього договору) і є його невід'ємною частиною (п .1.1. договору).

Згідно п. 2.1. користувач зобов'язаний: використовувати майно відповідно до його технологічного призначення і умов договору для виконання загальноміських програм розвитку газопостачального комплексу міста Києва; забезпечувати надійність газопостачання; нести повну відповідальність за збереження, експлуатацію, реконструкцію та ремонт майна; забезпечувати виконання діючих норм і правил експлуатації майна; при здійсненні функцій по управлінню майном, керуватися усіма нормативними актами, що регулюють питання використання об'єктів права комунальної власності територіальної громади м. Києва, вести відокремлений аналітичний бухгалтерський облік майна, його амортизацію, поліпшення та щоквартально до 30 числа місяця наступного за звітним подавати звіт про склад майна за типовими формами бухгалтерського звіту. Використовувати амортизаційні відрахування на відновлення, реконструкцію та поліпшення основних фондів. Майно набуте за рахунок амортизаційних відрахувань є комунальною власністю територіальної громади м. Києва і використовується відповідно до п. 2.1.1. та 2.1.2. цього договору.

Відповідно до п. 3.1. уповноважений зобов'язаний: не передавати у володіння чи користування третім особам та не відчужувати майно третім особам у володіння та користування у термін дії цього договору; створювати необхідні умови для реалізації цього договору шляхом сприяння у вирішенні таких питань: розгляд та врахування пропозицій користувача щодо тарифів на газопостачання; забезпечення виділення коштів організаціям, що утримуються за рахунок бюджету міста Києва, для оплати вартості спожитого ними природного газу, передбачення б бюджеті м. Києва коштів для компенсації пільг і субсидій; визначення джерел фінансування робіт по добудові об'єктів незавершеного будівництва, що передані користувачу, відповідно до загальноміських програм розвитку газопровідного комплексу, у тому числі з використання коштів бюджету розвитку міста.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Припинення дії договору в односторонньому порядку не допускається. У разі припинення (розірвання) цього договору користувач зобов'язаний повернути майно уповноваженому відповідно до підпункту 2.1.10. цього договору. (п. 4.1., 4.3. та 4.4. договору).

Пунктом 5.1. договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання своїх зобов'язань кожна із сторін несе майнову відповідальність у формі та розмірах, що передбачені цим договором та законодавством України.

Зміни до цього договору можуть бути внесені тільки за взаємною згодою сторін в письмовій формі шляхом підписання додаткових угод (п. 7.1. договору).

В подальшому, 03.09.2007 між виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) та Відкритим акціонерним товариством "Київгаз" укладено додаткову угоду № 1, якою у договір внесено зміни, зокрема, в п. 1.1. та доповнено вказаний договір підпунктом 2.1.12.

Так, п. 1.1. договору викладено у наступній редакції: "за цим договором з метою вирішення питань підвищення надійності газопостачання столиці, відновлення, реконструкції та ефективного використання основних фондів, створення нових газотранспортних потужностей та впорядкування існуючих у місті систем газопостачання, створення єдиної системи розрахунків за спожиті енергоносії, забезпечення соціальної захищеності та гарантованої зайнятості працівників столичного газотранспортного комплексу, Уповноважений на підставі рішення Київради від 29.04.2004 № 252/1462 "Про використання майна, що не увійшо до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства "Київгаз", передав товариству, а останній на цій підставі та відповідно до умов договору користується майном комунальної власності територіальної громади міста Києва, а також майном, яке у подальшому буде передаватись у володіння та користування Відкритого акціонерного товариства "Київгаз" згідно з рішеннями Київради та розпорядженнями Київської міської державної адміністрації, на правах володіння та користування, з обмеженням правомочності розпорядження щодо майна".

Відповідно до доповненого п. 2.1.12. договору на товариство покладається обов'язок перерахувати Уповноваженому плату за користування майном територіальної громади міста. Розмір і порядок її внесення товариством встановлюється за згодою сторін з подальшим затвердженням узгодженого порядку розрахунків рішенням власника (від імені якого відповідно до умов договору виступає Київська міська рада). Узгоджене сторонами рішення щодо оплати повинне бути передане на затвердження власнику у термін до 01.03.2008. Користувач починає здійснювати розрахунки з Уповноваженим за користування майном з

моменту набрання чинності такої угоди.

Рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 937/937 "Про внесення змін до рішення Київради від 26.07.2007 № 16/1850 "Про деякі питання використання майна, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та перебуває у володінні та користуванні Відкритого акціонерного товариства "Київгаз" визначено суму щорічної плати за користування майном комунальної власності територіальної громади міста Києва згідно із договором у розмірі 10% від чистого прибутку товариства за попередній бюджетний рік, але не менше ніж 200 тисяч гривень за рік.

Заступник прокурора міста Києва вказує, що прокуратурі стадо відомо, що Публічне акціонерного товариства "Київгаз" не сплачує коштів за користування комунальним майном територіальної громади м. Києва у продовж 2014-2015 та продовження порушень умов договору у травні 2017 року, що підтверджується листом Департаменту від 18.05.2017 за № 062/01/09-4958.

Звертаючись до суду з даним позовом Заступник прокурора міста Києва мотивує позовні вимоги тим, що оскільки, порушення товариством зобов'язань щодо оплати використання комунального майна м. Києва порушує державні інтереси в частині надходження до місцевого бюджету значної суми грошових коштів, в той час, як виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаментом заходи цивільно-правового реагування щодо стягнення суми заборгованості не вживаються, а тому, відповідно до вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" й виникла необхідність звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по платі за користування комунальним майном територіальної громади міста Києва в розмірі 2 339 700, 00 грн., а також, 3% річних в розмірі 94 404, 79 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 396 206, 30 грн.

Разом з тим, із поданого відповідачем відзиву вбачається, що відповідач просить суд закрити провадження в частині суми основного боргу в розмірі 2 339 700, 00 грн. у зв'язку із сплатою вказаної суми заборгованості. В частині стягнення з 3% річних та інфляційних нарахувань, відповідач просить суд відмовити у зв'язку із недоведенням позивачем прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов в частині стягнення суми основного боргу підлягає закриттю, а в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору від 21.04.2006, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором найму.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів та встановлено судом, відповідно до інформації Департаменту, офіційно отриманої від Публічного акціонерного товариства "Київгаз", чистий прибуток товариства складає:

2014 рік - 21 397, 0 тис.грн.;

2015 рік-0 грн.

Таким чином, за користування майном територіальної громади міста відповідно до умов договору товариство мало сплатити:

- за 2014 рік у 2015 році - 2 139,7 тис.грн. (10% від прибутку за 2014 рік);

- за 2015 рік у 2016 році - 200 тис.грн. (10% від прибутку за 2015 рік, але не менше 200 тис.грн.).

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що Департаментом на адресу товариства 10.04.2015 за № 062/12/90-4009, 08.07.2016 за № 062/06/90-6919, 10.10.2016 за № 062/06/90-10268, 31.03.2017 за № 062/06/90-3264 та 05.01.2017 за № 062/06/90-71 направлялися листи щодо виконання умов договору та сплати наявної суми заборгованості, які Публічним акціонерним товариство "Київгаз" були проігноровані.

Відтак, суд погоджується із заявленою прокурором до стягнення сумою основного боргу в розмірі 2 339 700, 00 грн.

В той час, вже під час розгляду господарським судом справи, відповідачем була сплачена сума заборгованості по платі за користування комунальним майном територіальної громади міста Києва в розмірі 2 339 700, 00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: № 6279 від 19.09.2017 на суму 200 000, 00 грн., № 6930 від 09.10.2017 на суму 2 139 700, 00 грн.

У зв'язку з чим, відповідач й просив суд закрити провадження у справі в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" заборгованості в розмірі 2 339 700, 00 грн.

У судовому засіданні 09.11.2018 представники прокуратури та позивачів 1, 2 також просили суд закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 2 339 700, 00 грн.

Відтак, суд вказує, що клопотання позивачів та відповідача щодо закриття провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" заборгованості в розмірі 2 339 700, 00 грн., внаслідок відсутності предмету спору, у зв'язку із сплатою відповідачем боргу до початку розгляду справи по суті.

Дані клопотання не суперечать законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене вище, оскільки, клопотання позивачів та відповідача про закриття провадження у справі в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" заборгованості в розмірі 2 339 700, 00 грн., у зв'язку з відсутності предмету спору, заявлено до початку розгляду справи по суті, та відповідно не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, то за таких підстав, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивачів та відповідач в частині закриття провадження у справі щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" заборгованості в розмірі 2 339 700, 00 грн. на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що у відповідності до частини третьої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Що стосується заявлених вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 94 404, 79 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 396 206, 30 грн., то суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд зазначає, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Що стосується інфляційних нарахувань, то суд зазначає наступне, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Період здійснення нарахування 3% річних був здійснений в період з 01.01.2017 по 01.01.2017 та інфляційних втрат в період з січня 2016 по травень 2017.

В той час, суд вказує про те, що будь яких пояснень та/або обґрунтувань щодо періоду здійснення нарахувань 3% річних та інфляційних втрат суду не надано.

Згідно положень п. 5 додаткової угоди № 1 від 03.09.2007 до договору укладеного між сторонами від 21.04.2006 розмір і порядок внесення плати за користування майном встановлюється за згодою сторін з подальшим затвердженням узгодженого порядку розрахунків рішенням власника.

Рішенням Київської міської ради від 26.07.2007 № 16/1850 визначено щорічну сплата

платежу, розмір якого дорівнює 10% від чистого прибутку Публічного акціонерного товариства "Київгаз" за попередній бюджетний рік, але не меньше ніж 200 тис. грн.

Приписами ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В той час, суд звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи листи Департаменту, які направлялися на адресу товариства, а саме: від 10.04.2015 за № 062/12/90-4009, від 08.07.2016 за № 062/06/90-6919, від 10.10.2016 за № 062/06/90-10268, від 31.03.2017 за № 062/06/90-3264 та від 05.01.2017 за № 062/06/90-71 щодо виконання умов договору та сплати наявної суми заборгованості, не можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів, які б дали змогу дійти висновку, що вказані листи у розумінні ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України є у своєму роді вимогою про виконання боржником зобов'язання, оскільки, в даних листах ( крімвід 31.03.2017 за № 062/06/90-3264) не міститься за яким саме договором є непогашена заборгованість, а також в усіх листах не вказано період виникнення такої заборгованості та за який саме попередній бюджетний рік та відповідно, яка сума заборгованості є непогашена.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, суд вказує, що ні договором, ні у який інший спосіб строки сплати не узгоджено та не визначено.

Отже, невизначення строків виконання зобов'язання, не надає підстав для застосування передбаченої ст. 625 Цивільного кодексу України відповідальності.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що позивачами не доведено, що саме з 1 дня наступного року у відповідача настає обов'язс перерахувати оплату за користування майном.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 231, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/10779/17 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" заборгованості в розмірі 2 339 700, 00 грн.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" (01103, м. Київ, вул Михайла Бойчука, буд. 4Б; ідентифікаційний код: 03346331) на користь Прокуратури міста (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9; ідентифікаційний код 02910019; банк ДКСУ, м. Києва, код банку 820172, р/р - 1062, код класифікації видатків бюджету - 2800) витрати по сплаті судового збору в розмірі 35 095 (тридцять п'ять тисяч дев'яносто п'ять) грн. 50 коп.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 19.11.2018

Суддя Д.О. Баранов