СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"13" листопада 2018 р. Справа № 922/1405/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є.,

за участі секретаря судового засідання Кохан Ю.В.,

за участі представників:

апелянта - не з'явився;

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги фізичної особи ОСОБА_1 (вх. 141Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 10.07.2018 (повне рішення складено 16.07.2018) у справі № 922/1405/18

за позовом Фізичної особи-підприємця Годзь Олени Олександрівни, м. Харків,

до Фізичної особи-підприємця Ващенко Галини Юліївни, м. Харків,

про стягнення 290212,37 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року фізична особа-підприємець Годзь Олена Олександрівна звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця Ващенко Галини Юліївни 290212,37 грн, з яких: 81471,31 грн та 86536,56 грн - заборгованість за користування приміщенням; 73049,17 грн - інфляційні втрати; 4637,03 грн - 3% річних; 44518,30 грн - пені.

Позов обґрунтовано наявністю заборгованості по укладеному між фізичною особою-підприємцем Годзь Оленою Олександрівною (наймодавець) та фізичною особою-підприємцем Ващенко Галиною Юліївною (наймач) договору найму нежитлових приміщень № 2 від 01.01.2016, згідно цього договору в користування передані нежитлові приміщення літ «.А-3», загальною площею 280,4 м кв. 2-го поверху та обладнання, які розташовані в нежитловій будівлі по пр. Перемоги, 67-в у м. Харкові. Заборгованість нарахована за період з 15.03.2017 по 31.12.2017 в сумі 81471,31 грн та згідно укладеної між сторонами додаткової угоди № 2 від 15.02.2017 до договору найму № 2 від 01.01.2016 в сумі 86536,56 грн за користування приміщеннями станом на 01.02.2017.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.07.2018 у справі « 922/1405/18 (суддя Байбак О.І.) позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Ващенко Галини Юліївни на користь фізичної особи-підприємця Годзь Олени Олександрівни 168007,87 грн заборгованості за послуги надання об'єкта оренди в оренду, 16537,97 грн інфляційних втрат, 4458,64 грн 3% річних, 19971,63 грн пені. В решті позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу, суд першої інстанції встановив факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за договором найму № 2 від 01.01.2016 в загальній сумі 168007,87 грн., яка підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем. Місцевий господарський суд дійшов висновку про прострочення відповідачем виконання зобов'язань з оплати орендних платежів, однак, перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, встановив його арифметичну невірність, у зв'язку з чим, здійснивши власний розрахунок, задовольнив позовні вимоги частково. Рішення сторонами по справі не оскаржувалось.

Фізична особа ОСОБА_1, який не брав участі у справі, з рішенням Господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в порядку ч.1 ст. 254 ГПК України, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про те, що він не брав участі у цій справі, проте оскаржуване рішення суду стосується його прав та обов'язків, оскільки він, на підставі договору поруки від 01.01.2016, укладеного з ФОП Ващенко Г.Ю., є солідарним боржником позивача за зобов'язаннями, які виникли з договору найму нежитлових приміщень № 2 від 01.01.2016.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 у справі № 922/1405/18 поновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, встановлено позивачу та відповідачу строк для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзивів іншим учасникам справи та призначено справу до розгляду на 12.09.2018.

На виконання вимог зазначеної ухвали позивач - ФОП Годзь О.О. 10.09.2018 за вх. № 7047 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами апелянта, просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України.

В процесі розгляду справи Харківським апеляційним господарським судом ухвалами від 12.09.2018 та від 24.09.2018 у справі № 922/1405/18 розгляд апеляційної скарги відкладено на 24.09.2018 об 11:00 год. та на 17.10.2018 об 11:00 год. відповідно.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Суд, що ліквідується, передає до новоутвореного суду судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

За приписами ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Згідно з ч. 7 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З метою дотримання вимог чч. 5, 7 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", на виконання п. 4 р. ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого Наказом ДСАУ № 475 від 20.09.2018, у зв'язку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Харківським апеляційним господарським судом з 01.10.2018 на підставі Указу Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" та Указу Президента України від 28.09.2018 № 295/2018 "Про переведення суддів" всі нерозглянуті справи, що перебували у провадженні Харківського апеляційного господарського суду, згідно з Розпорядженням керівника апарату суду від 03.10.2018 передані до Східного та Північного апеляційних господарських судів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018.

11.10.2018 системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду справи № 922/1405/18 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2018 справу № 922/1405/17 прийнято до провадження, повідомлено учасникам справи про дату, час та місце розгляду справи 13.11.2018 об 11:00 год., викликано в судове засідання учасників сторін. Також вказаною ухвалою повідомлено учасникам справи, що Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати за веб-адресою https://court.gov.ua/sud4875/.

Того ж дня зазначену ухвалу було направлено на адреси учасників справи та інформацію про дату, час та місце розгляду справи розміщено на офіційному сайті Судової влади України за адресою https://court.gov.ua/sud4875/ , що підтверджується роздруківкою із зазначеного сайту.

В судове засідання 13.11.2018 апелянт - фізична особа ОСОБА_1 не з'явився. Копія ухвали Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2018, направлена рекомендованим листом № 548 із зворотним повідомленням на зазначену апелянтом в апеляційній скарзі адресу для кореспонденції (АДРЕСА_2) вручена не була та повернулась до суду апеляційної інстанції з довідкою працівника відділення поштового зв'язку: «за закінченням встановленого строку зберігання». Можливість направити копію зазначеної ухвали за адресою місця проживання (місця реєстрації) ОСОБА_1, а саме: АДРЕСА_1, відсутня у зв'язку з припиненням приймання поштових відправлень до м. Донецьк, що підтверджується Актом східного апеляційного господарського суду від 16.10.2018 № 13-42/11.

Представники позивача - ФОП Годзь О.Ю. та відповідача - ФОП Ващенко Г.Ю. судове засідання 13.11.2018 своїх представників не направили. Копії ухвали Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2018, направлені на юридичні адреси позивача та відповідача рекомендованими листами №№ 556 та 564 із зворотними повідомленнями, сторонам вручені не були та повернулись до суду апеляційної інстанції з довідкою працівника відділення поштового зв'язку: «за закінченням встановленого строку зберігання».

За приписами ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У відповідності до ч. 5 зазначеної статті, учасникам, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі відсутності заяви про зміну адреси ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв'язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

З огляду на наведене, судом апеляційної інстанції вжито необхідних заходів щодо належного повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене та зважаючи на те, що в матеріалах справи наявні документи для розгляду апеляційної скарги по суті, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав інших учасників судового процесу щодо розгляду справи судом упродовж розумного строку, колегія суддів дійшла висновку про можливість перегляду рішення суду першої інстанції без участі представників учасників справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що судове рішення, оскаржене не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17.

Отже, перш ніж переглядати справу в апеляційному порядку, апеляційний господарський суд повинен встановити чи вирішено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов'язки особи, яка подала апеляційну скаргу.

Предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача - ФОП Ващенко Г.Ю. заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем укладеного між сторонами договору найму нежитлових приміщень № 2 від 01.01.2016.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою від 09.07.2018 про залучення його до участі у справі в порядку ст. 50 ГПК України, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с.125-126 т.1).

Вказана заява обґрунтована тим, що 01.01.2016 між фізичною особою ОСОБА_1, як поручителем, та ФОП Ващенко Г.Ю., як боржником, укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язується відповідати перед фізичною особою-підприємцем Годзь О.Ю. (кредитором) за виконання всіх зобов'язань ФОП Ващенко Г.Ю., які виникли на підставі договору найму нежитлових приміщень №2 від 01.01.2016 (а.с.127-128 т.1).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.07.2018 у цій справі відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про залучення його до участі у справі як третьої особи, у зв'язку з тим, що вказана заява подана після першого судового засідання, що не відповідає вимогам статті 50 ГПК України.

Крім того, в наведеній ухвалі суд першої інстанції зазначив про безпідставність посилання ОСОБА_1 на те, що рішення у даній справі може вплинути на його права та інтереси, оскільки предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором найму нежитлових приміщень № 2 від 01.01.2016, тоді як ОСОБА_1, має зобов'язання перед відповідачем у даній справі за іншим правочином, а саме, договором поруки від 01.01.2016, і таке зобов'язання у ОСОБА_1 виникає виключно після відповідної вимоги, доказів наявності вимоги ОСОБА_5 суду не надав.

Судова колегія враховує, що відповідачем у судовому процесі є особа, якій пред'явлено позовну вимогу (ч.3 ст.45 ГПК України).

Позивачем у цій справі позовні вимоги до ОСОБА_1 не заявлялись.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково та стягнуто з відповідача заборгованість за договором найму нежитлових приміщень №2 від 01.01.2016.

Таким чином, ОСОБА_1 не є зобов'язаною особою за рішенням суду у цій справі.

Рішенням господарського суду Харківської області у цій справі ОСОБА_1 не наділено будь-якими правами чи обов'язками.

Під час розгляду справи відповідач заперечував факт укладення з позивачем договору найму нежитлових приміщень №2 від 01.01.2016.

У зв'язку з наведеним, в мотивувальній частині рішення від 10.07.2018, суд зазначив, що здійснивши за договором найму № 2 від 01.01.2016 оплату орендних платежів та укладаючи з ОСОБА_1 договір поруки від 01.01.2016, відповідач вчинив дії якими визнав факт існування договору найму № 2 від 01.01.2016, тобто, схвалив зазначений правочин.

Таким чином, суд лише констатував факт укладення договору поруки від 01.01.2016, однак, не наводив будь-яких висновків щодо прав чи обов'язків ОСОБА_1

Крім того, за змістом статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов*язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже,договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов'язання. Договір поруки наданий ОСОБА_1 укладений між поручителем та боржником - ФОП Ващенко Г.Ю., тобто взагалі відсутній договір поруки перед кредитором боржника, що передбачено вимогами статті 553 ЦК України.

Боржник не виступає стороною договору поруки , а є учасником у зобов'язанні, забезпеченому порукою. Обов'язок кредитора або поручителя за договором поруки одержувати згоду боржника на укладення такого договору законодавством не передбачений та не випливає зі змісту правовідносин поруки.

Таким чином, договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя, безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов'язань не впливає, оскільки зобов'язання для боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються.

Договір поруки від 01.01.2016 укладено між ОСОБА_1, як поручителем, та ФОП Ващенко Г.Ю., як боржником.

Тобто, кредитор (позивач у цій справі) взагалі не є стороною договору поруки.

За таких обставин, вказаний договір не є договором поруки в розумінні ст.553 ЦК України, оскільки не відповідає визначеним законодавством вимогам щодо суб'єктного складу сторін такого договору, у зв'язку з чим не створює прав для кредитора за договором найму нежитлових приміщень №2 від 01.01.2016 та не породжує будь-яких обов'язків для ОСОБА_1 перед позивачем.

За договором від 01.01.2016 ОСОБА_1 має зобов'язання лише перед ФОП Ващенко Г.Ю., однак, будь-яких вимог відповідачем до ОСОБА_1 в межах цієї справи заявлено не було.

Мотивувальна та резолютивна частина рішення господарського суду Харківської області від 10.07.2018 у цій справі не містять висновків про права та обов'язки ОСОБА_1

Колегія суддів також зазначає, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії"). Проте, із матеріалів справи таких підстав не вбачається.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на вищевикладене, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Харківської області від 10.07.2018 у справі №920/307/17 підлягає закриттю.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 234, п.3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_1 на рішення господарського суду Харківської області від 10.07.2018 у справі № 922/1405/18 закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку передбаченому ст.287 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 16.11.2018.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя О.Є. Медуниця