ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/1927/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін:

заявника - адвокат Квітін Р.В.

Національного банку України - Пелепецький В.Д.,

скаржника - адвокат Дмітрішин Д.М.

розпорядник майна - Фоменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Білої І.В.

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 05.06.2018

у складі колегії суддів: Сотнікова С.В. (головуючого), Верховця А.А., Остапенка О.М.

та на ухвалу Господарського суду Київської області

від 13.07.2017

у складі судді: Антонової В.М.

у справі № 911/1927/17

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рокитне-Цукор"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-продукт"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

1. В провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/1927/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-продукт".

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції

2. Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.07.2017 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-продукт"; визнано безспірні грошові вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рокитне-Цукор" до боржника в сумі 1 100 000,00 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна Фоменка Андрія Віталійовича.

3. Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, ПАТ "Банк "Київська Русь" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 13.07.2017, прийняти нове рішення, яким повернути без розгляду заяву про порушення провадження у справі про банкрутство.

4. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 апеляційну скаргу залишено без задоволення, оскаржувану ухвалу залишено без змін.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

5. 02.07.2018 Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Білої І.В. звернулось через Київський апеляційний господарський суду до Верховного Суду з касаційною скаргою від 02.07.2018 № 2012/16 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі № 911/1927/17, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв'язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

6. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 911/1927/17 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 25.07.2018.

7. Ухвалою Верховного Суду від 06.08.2018 відмовлено у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Білої І.В. про відстрочення сплати судового збору. Відмовлено у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Білої І.В. про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 та ухвали Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі № 911/1927/17. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Білої І.В. від 02.07.2018 № 2012/16 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі № 911/1927/17 залишено без руху на підставі частин 2 та 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржником не надано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, та не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на подання касаційної скарги. Надано Публічному акціонерному товариству "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Білої І.В. строк на усунення недоліків касаційної скарги до 20 серпня 2018 року шляхом надання суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 32 000,00 грн за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі № 911/1927/17 та, шляхом звернення до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку навівши інші підстави для поновлення строку.

8. 16.08.2018 від Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" надійшов лист № 2467/16 від 16.08.2018 на виконання ухвали Верховного Суду від 06.08.2018, до якого долучено оригінал документу (платіжного доручення № 8145 від 16.08.2018), що підтверджує сплату судового збору у розмірі 32 000,00 грн за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі № 911/1927/17.

9. Також Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" подано заяву про поновлення строку на звернення з касаційною скаргою.

10. Ухвалою Верховного Суду від 21.08.2018 поновлено Публічному акціонерному товариству "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 та ухвали Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі № 911/1927/17. Відкрито касаційне провадження у справі № 911/1927/17 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Білої І.В. від 02.07.2018 № 2012/16 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.07.2017. Призначено розгляд касаційної скарги на 18.10.2018 об 11 год. 00 хв.

11. В судовому засіданні 18.10.2018 було оголошено перерву до 31.10.2018 об 11 год. 00 хв.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу.

12. Не погоджуючись з прийнятою постановою апеляційного суду, ПАТ "Банк "Київська Русь" подано касаційну скаргу в якій останнє просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким повернути без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рокитне-Цукор" про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-продукт".

13. Зазначену касаційну скаргу мотивовано порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме статей 10, 15, 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Скаржник зазначає, що у боржника наявні активи для оплати боргів перед ініціюючим кредитором. Також, скаржник зазначає про те, що ініціюючим кредитором не надано доказів неспроможності боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредитором.

14. Представники скаржника та Національного банку України підтримали касаційну скаргу з підстав викладених в ній.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

15. Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рокитне-Цукор" подано відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

16. Представник заявника проти касаційної скарги заперечив з підстав викладених у відзиві на касаційну скаргу.

17. Розпорядник майна просив залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Позиція Верховного Суду

18. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

19. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

20. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

21. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

21.1 Як вбачається з матеріалів справи, заявник звернувся до Господарського суду Київської області з заявою про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-продукт", у зв'язку з тим, що останній не спроможний сплатити заборгованість в розмірі 1 100 000,00 грн.

21.2 Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2016 у справі №910/18980/16 ухвалено стягнути з ТОВ "Сільгосп-продукт" 575 000,00 грн. основної заборгованості та 8 625,00 грн. судового збору.

21.3 02.12.2016 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва було видано наказ про примусове виконання рішення.

21.4 Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2017 у справі № 910/22148/16 ухвалено стягнути з ТОВ "Сільгосп-продукт" 525 000,00 грн. основної заборгованості та 7 875,00 грн. судового збору.

21.5 16.01.2017 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва було видано наказ про примусове виконання рішення.

21.6 Постановою Рокитнянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській від 07.03.2017 області було відкрито виконавче провадження по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 02.12.2016 у справі № 910/18980/16.

21.7 Постановою Рокитнянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській від 07.03.2017 області було відкрито виконавче провадження по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 16.01.2017 у справі № 910/22148/16.

21.8 Докази виконання вказаних вище судових рішень господарського суду боржник не надав, борг перед заявником станом на дату порушення провадження у даній справі про банкрутство визнав.

22. Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов'язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов'язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. Кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

23. Згідно частини 2 статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до заяви про порушення справи про банкрутство додаються: 1) витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо боржника; 2) докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті; 3) довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; 4) докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; 5) рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; 6) відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; 7) докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

24. Частиною 6 статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що заява кредитора, крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

25. Згідно з частиною 3 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка регулює загальні, основні підстави для порушення справи про банкрутство, справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом. Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Тобто, безспірними є ті вимоги, що підтверджені судовим рішенням, та яке не виконане боржником при його примусовому виконанні.

26. Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

27. Частиною 3 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

28. Згідно з частиною 7 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство, якщо заявником не доведено наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство; вимоги кредитора є повністю забезпеченими майном боржника; вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду; відсутня хоча б одна з підстав, передбачених частиною 3 статті 10 цього Закону; за наявності підстав, передбачених статтею 15 цього Закону.

29. Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, станом на час постановлення оскаржуваної ухвали від 13.07.2017, боржник має безспірну кредиторську заборгованість в загальному розмірі 1 100 000,00 грн., що не погашена більш ніж три місяці.

30. Враховуючи викладене, є вірним висновок судів попередніх інстанції про доведеність безспірності вимог ініціюючого кредитора у розмірі 1 100 000,00 грн., тримісячний строк погашення яких з дня відкриття виконавчого провадження минув, а вимоги заявника сукупно складають більше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати (3 200,00 грн. * 300 = 960 000,00 грн.).

31. При цьому, судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не пов'язують підстави для відмови у порушенні провадження у справі про банкрутство з наявністю у власності боржника майна, вартості якого було б достатньо задовольнити вимоги ініціюючого кредитора, оскільки це б свідчило про порушення прав як ініціюючого так і інших конкурсних кредиторів на задоволення їх вимог в разі відсутності волевиявлення боржника погасити існуючу заборгованість, враховуючи сплив тримісячного строку, встановленого законодавством для запобігання безпідставного застосування до боржника процедур, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

32. Так, як вбачається з оскаржених судових актів, господарськими судами попередніх інстанцій, на підставі матеріалів справи, було досліджено наявність безспірної заборгованості боржника перед ініціюючим кредитором за судовими рішеннями, докази виконання цих рішень за відкритими виконавчими провадженнями, а також інші обставини з якими законодавець пов'язує можливість порушення провадження у справі про банкрутство у зв'язку з загрозою неплатоспроможності. Вказаним обставинам була надана правова оцінка.

33. Поряд з цим, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає необхідним вказати на те, що завдання підготовчого засідання господарського суду у справі про банкрутство полягає у перевірці обґрунтованості заяви кредитора або боржника щодо наявності ознак неплатоспроможності, а заяви боржника - також і загрози його неплатоспроможності. Крім того, господарський суд перевіряє правовий статус боржника та відсутність перешкод для порушення провадження у справі про банкрутство.

34. Слід вказати, що здійснення повного аналізу фінансової та господарської діяльності боржника є обов'язком розпорядника майна, з метою вирішення питання про введення наступної судової процедури.

35. Якщо встановлення пасиву боржника відбувається на попередньому засіданні суду (затвердження Реєстру вимог кредиторів), то остаточна правова оцінка активу і пасиву боржника та можливість відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом надається у підсумковому засіданні суду.

36. Таким чином, доводи скаржника щодо фінансового стану боржника, пасиву та активу, мають бути в повному обсязі, на підставі відповідної роботи розпорядника майна, встановлені під час відповідної судової процедури.

37. При цьому, приписами статті 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено припинення провадження у справі про банкрутство, у разі, якщо господарським судом не буде встановлено ознак неплатоспроможності боржника.

38. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Росії") щодо реалізації права на справедливий суд (п. 1 ст. 6 Конвенції): "одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру".

39. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

40. У справі, що розглядається, Верховний Суд доходить висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

41. При цьому, інші доводи, викладені у касаційній скарзі, зводяться до незгоди із встановленими судами обставинами справи та наданою судами оцінкою доказів, наявних у матеріалах справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

42. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

43. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

44. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції та ухвала суду першої інстанції таким вимогам закону відповідають.

45. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

46. Вказані вимоги судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних постанови та ухвали були дотримані.

47. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та ухвали суду першої інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Білої І.В. від 02.07.2018 № 2012/16 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі № 911/1927/17 залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 та ухвалу Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі № 911/1927/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді С.В. Жуков

Н.Г. Ткаченко