РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.10.2018Справа № 910/15645/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом відкритого акціонерного товариства «Український Інститут автобусо-тролейбусобудування»

до товариства з обмеженою відповідальністю «НЕСТ-АВТО»

про стягнення 457 804,00 грн.

за участю представників сторін

від позивача Крайник Л.В. - голова правління,

від відповідача Ладигін С.С. - адвокат (довіреність б/н від 20.08.2018),

Мойсеєнко В.М. - представник (довіреність б/н від 20.08.2018)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2017 року відкрите акціонерне товариство «Український Інститут автобусо-тролейбусобудування» (далі - ВАТ «УКРАВТОБУСПРОМ», позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «НЕСТ-АВТО» (далі - ТОВ «НЕСТ-АВТО», відповідач) про стягнення 457 804,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, відмовившись в односторонньому порядку від договору № 12-15 від 09.09.2013, не розрахувався з позивачем за виконані за вказаним договором роботи, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 457 804,00 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.11.2017 у задоволенні позову ВАТ «УКРАВТОБУСПРОМ» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 вищевказане рішення господарського суду міста Києва від 27.11.2017 у справі № 910/15645/17 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, стягнуто з ТОВ «НЕСТ-АВТО» на користь ВАТ «УКРАВТОБУСПРОМ» 457 804,00 грн. заборгованості, 6 867,06 грн. судового збору за подання позову та 7 553,77 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 02.08.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 та рішення господарського суду міста Києва від 27.11.2017 у справі № 910/15645/17 скасовано повністю, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Направляючи справу на новий судовий розгляд Верховний Суд вказав на необхідність встановити:

- на підставі якої саме частини та статті Господарського або Цивільного кодексів України чи пункту спірного договору відповідач відмовився від договору;

- чи доведена фактична наявність в даному випадку вищевказаних нормативних чи договірних підстав для такої односторонньої відмови відповідача від договору;

- які наслідки такої односторонньої відмови в залежності від підстав відмови та відповідної норми законодавства чи договору.

На підставі розпорядження керівника апарату № 05-23/1464 від 14.08.2018 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, про що складено відповідний протокол від 14.08.2018, справу № 910/15645/17 передано на розгляд судді Удаловій О.Г.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.08.2018 справу № 910/15645/17 прийнято до свого провадження суддею Удаловою О.Г. та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.09.2018.

07.09.2018 відділом автоматизованого діловодства суду був зареєстрований поданий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що позивачем були виконані лише два етапи робіт, передбачених умовами договору № 12-15 від 09.09.2013, які відповідачем були оплачені в повному обсязі відповідно до їх вартості, визначеної договором, календарним планом до нього, а також актами приймання передачі виконаних робіт. Крім того, відповідач вказав, що відмовився від укладеного сторонами договору саме у зв'язку з порушенням позивачем строків виконання робіт на підставі ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України.

14.09.2018 позивачем була подана до суду відповідь на відзив, у якій позивач заперечував проти тверджень відповідача щодо повної оплати виконаних позивачем робіт, вважав, що факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем встановлений судами під час попереднього розгляду даної справи, стверджував про недобросовісність відповідача та неналежне виконання останнім його зобов'язань за договором.

У судовому засіданні 18.09.2018 судом оголошена перерва до 04.10.2018.

03.10.2019 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, вважав твердження позивача голослівними, а факт наявності у відповідача заборгованості в розмірі 457 804,00 грн. - недоведеним жодним доказом.

У судовому засіданні 04.10.2018 суд оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 25.10.2018.

У судовому засіданні 25.10.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували, вважали їх необґрунтованими та безпідставними, просили суд у задоволенні позову відмовити.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу по суті.

У судовому засіданні 25.10.2018 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

09.09.2015 між ТОВ «НЕСТ-АВТО» (замовник) та ВАТ «УКРАВТОБУСПРОМ» (виконавець) був укладений договір № 12-15 (далі - договір).

Згідно з п. 1.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 18.01.2016) замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання провести комплекс проектно-конструкторських, науково-вишуковувальних робіт, технічних робіт на тему: «Створення великого міського автобусу 1-го класу А603 (довжина біля 9,5 м, ширина 2,5 м, пасажиромісткість близько 82 чол.) згідно погодженого сторонами технічного завдання» (далі - роботи).

Відповідно до п. 1.2 договору зміст та обсяги робіт в цілому та за етапами визначається згідно з узгодженим сторонами календарним планом робіт (додаток № 1), що додається до цього Договору і є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 1.6 договору кінцевий термін отримання замовником результатів виконаних робіт, обумовлених договором - грудень 2016 року.

Відповідно до п. 2.1 договору за виконану роботу відповідно до даного договору замовник перераховує виконавцю: 2 053 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 342 166,67 грн.

За умовами пункту 2.2 договору не пізніше 5-тиденного терміну від дня підписання договору замовник зобов'язується перерахувати виконавцю аванс у розмірі 100% від вартості 1-го етапу календарного плану робіт (додаток № 1), тобто 160 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 26 666,67 грн., авансування 2, 3 та 5-го етапів замовник проводить за 5 днів до початку відповідних робіт у розмірі 70% від їх вартості згідно з календарним планом робіт (додаток № 1).

Розрахунки по кожному етапу проводяться замовником протягом 5-ти банківських днів, після підписання акту здачі-приймання робіт, з врахуванням авансування замовником поточних робіт по кожному етапу згідно з п. 2.2 даного договору (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору приймання та передача робіт, що є предметом Договору, здійснюється комісією у складі представників замовника та виконавця за актом прийому-передачі виконаних робіт за кожен етап згідно календарного плану (додаток № 1).

Згідно з п. 3.2 договору замовник у п'ятиденний термін з моменту отримання проекту акту виконаних робіт повинен прийняти роботи або надати виконавцю обґрунтовану відмову від прийняття робіт.

Відповідно до ч. 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 2 статті 837 Цивільного кодексу України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Так, укладений між сторонами договір № 12-15 від 09.09.2015 за своєю юридичною природою є різновидом договору підряду на проведення проектних та пошукових робіт.

За приписами ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Частиною 1 ст. 889 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Суддом встановлено, що у додатку № 1 до договору сторонами погоджений календарний план робіт із зазначенням їх вартості та терміну виконання по кожному етапу. Так, щодо:

- 1-ого етапу робіт «Розробка та погодження технічного завдання. Розробка компоновки. Визначення та погодження комплектації та матеріалів (100% оплати)» визначений термін виконання - вересень-жовтень 2015 року та вартість - 160 000,00 грн.;

- 2-ого етапу робіт «Розробка ескізної конструкторської документації для виготовлення дослідного зразка. Розробка проекту технічних умов та експлуатаційної документації (70% оплати)» визначений термін виконання - листопад 2015 року-липень 2016 року та вартість - 1 068 210,00 грн. (118 690,00 грн. х 9 місяців);

- 3-ого етапу робіт «Конструкторський супровід виготовлення. Коректування конструкторської документації за результатами виготовлення (70% оплати)» визначений термін виконання - травень-жовтень 2016 року та вартість - 165 240,00 грн. (27 540,00 грн. х 6 місяців);

- 4-ого етапу робіт «Проведення сертифікаційних випробувань» визначений термін виконання - листопад 2016 року та вартість - по окремому договору;

- 5-ого етапу робіт «Коректування конструкторської документації за результатами виготовлення і випробувань. Присвоєння конструкторській документації літери «О1». Передача КД замовнику (70% оплати)» визначений термін виконання - грудень 2016 року та вартість - 91 700,00 грн.;

- 6-ого етапу робіт «Готовий зразок + сертифікат відповідності (решта 30% оплати)» визначений термін виконання - грудень 2016 року та вартість - 567 850,00 грн.

При цьому загальна вартість зазначених у календарному плані робіт становить 2 053 000,00 грн. (160 000,00 грн. + 1 068 210,00 грн. + 165 240,00 грн. + 91 700,00 грн. + 567 850,00 грн.), тобто відповідає визначеній сторонами ціні договору. Таким чином календарним планом щодо кожного з етапів робіт встановлена повна (100%) вартість робіт за відповідним етапом.

Судом також встановлено, що сторонами підписано два акти здачі-приймання робіт за договором № 12-15 від 09.09.2015.

Так, за актом здачі-приймання робіт без номеру та дати відповідачем були прийняті виконані позивачем роботи по 1-му етапу вартістю 160 000,00 грн. та вказано, що сума авансу складає 160 000,00 грн., до перерахування - 0,00 грн.

За актом здачі-приймання робіт № 12 від 04.11.2016 відповідачем були прийняті виконані позивачем роботи по 2-му етапу вартістю 1 068 210,00 грн. та вказано, що сума авансу складає 949 520,00 грн., до перерахування 118 690,00 грн.

Отже, матеріали справи, а саме договір № 12-15 від 09.09.2015, календарний план та акти здачі-приймання робіт свідчать, що повна вартість робіт по 1-му етапу становить 160 000,00 грн., а повна вартість робіт по 2 етапу - 1 068 210,00 грн. Загальна вартість робіт по 1-му та 2-му етапу становить 1 228 210,00 грн.

Платіжними дорученнями № 3 від 04.11.2015 на суму 160 000,00 грн., № 6 від 10.11.2015 на суму 118 690,00 грн., № 9 від 10.12.2015 на суму 118 690,00 грн., № 10 від 02.02.2016 на суму 118 690,00 грн., № 13 від 02.03.2016 на суму 118 690,00 грн., № 17 від 07.04.2016 на суму 118 690,00 грн., № 25 від 10.05.2016 на суму 118 690,00 грн., № 30 від 17.06.2016 на суму 118 690,00 грн., № 51 від 31.08.2016 на суму 118 690,00 грн., № 67 від 03.11.2016 на суму 118 690,00 грн. підтверджується, що відповідач сплатив на користь позивача грошові кошти в загальному розмірі 1 228 210,00 грн. (160 000,00 грн. - вартість 1-ого етапу робіт та 1 068 210,00 грн. - вартість 2-ого етапу робіт).

Таким чином, до матеріалів справ долучені належні, допустимі та достатні докази на підтвердження виконання відповідачем його обов'язку оплатити фактично виконані позивачем роботи по 1-му та 2-му етапам в повному обсязі.

Водночас, матеріали справи не містять жодних актів здачі-приймання робіт, складених позивачем на підтвердження виконання останнім робіт на суму 457 804,00 грн., та жодних доказів, які б свідчили про направлення вказаних актів відповідачу на підписання та які були б залишені останнім без відповіді та задоволення.

Поряд з наведеним суд зазначає, що з огляду на встановлені судом факти, твердження позивача про те, що сума і розмірі 1 068 210,00 грн. - це 70% вартості робіт по 2-му етапу, відповідно 457 804,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача в межах даної справи, - це 30% вартості робіт по 2-му етапу, а також твердження позивача про те, що відповідач оплатив вартість виконаних позивачем робіт лише частково, а саме: по 1-му етапу - 100%, по 2-му етапу - 70%, не відповідають дійсним обставинами справи та спростовуються матеріалами даної справи.

Крім того, направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд вказав на необхідність встановити:

- на підставі якої саме частини та статті Господарського або Цивільного кодексів України чи пункту спірного договору відповідач відмовився від договору;

- чи доведена фактична наявність в даному випадку вищевказаних нормативних чи договірних підстав для такої односторонньої відмови відповідача від договору;

- які наслідки такої односторонньої відмови в залежності від підстав відмови та відповідної норми законодавства чи договору.

Судом встановлено, що 25.05.2017 ТОВ «НЕСТ-АВТО» звернулось до позивача з листом № 08/05 від 25.05.2017, в якому зазначило, що проаналізувавши спільну роботу над проектом створення міського автобуса А603, стало актуальним питання доцільності подальшої співпраці виходячи з наступних моментів, які виникли в процесі роботи:

- непрозорість ціноутворення на окремі види конструкторських робіт;

- відсутність пропозицій сучасних технічних рішень в розробках;

- доцільність прийнятих технічних рішень;

- ігнорування зауважень замовника при розробці документації для сертифікації автобуса, а також надання на узгодження з сертифікаційними органами документації без затвердження замовником. Враховуючи викладене, ТОВ «Нест-Авто» просило вважати Договір № 12-15 від 09.09.2015 розірваним та вважало підписання додаткових угод недоцільним.

Позивач, у свою чергу, надав відповідь (лист № 058 від 10.07.2017), в якій зазначив, що не надає згоди на дострокове розірвання договору в зв'язку з неповною оплатою виконаних робіт.

У відзиві, поданому до суду 07.09.2018, відповідач стверджував, що відмовився від укладеного сторонами договору саме у зв'язку з порушенням позивачем строків виконання робіт на підставі ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України. При цьому у вищевказаному листі № 08/05 від 25.05.2017 відповідач не зазначав будь-яких правових підстав припинення дії договору.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Отже, за змістом наведеної норми, розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а у разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін (ч. 4 ст. 188 ГК України).

Розірванням договору є припинення договірного зобов'язання, тобто зникнення правового зв'язку між сторонами договірного зобов'язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов'язків.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін та діє до моменту остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно з п. 5.2 договору термін дії договору згідно з календарним планом робіт: початок - вересень 2015 року, закінчення - грудень 2016 року.

Поряд з наведеним, умовами договору № 12-15 від 09.09.2015 не передбачені підстави для односторонньої відмови від нього однією із сторін.

Водночас, ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України встановлено, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, за умовами договору, позивач повинен був виконати проектні роботи до 31.12.2016 включно, при цьому роботи за 1-м етапом повинні були бути виконані до 31.10.2015, роботи за 2-м етапом повинні були бути виконані до 31.07.2016.

Строк виконання позивачем робіт по 1-му етапу встановити не вбачається за можливе з огляду на відсутність дати в акті здачі-приймання робіт на суму 160 000,00 грн., роботи по 2-му етапу були виконані позивачем 04.11.2016, про що свідчить акт № 12, тобто зі значним порушенням строку, встановленого календарним планом до договору.

З урахуванням викладеного, виконуючи вказівки Верховного Суду, господарський суд зазначає:

- відповідач відмовився від договору № 12-15 від 09.09.2015 на підставі ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України;

- з огляду на встановлене судом суттєве порушення позивачем, як підрядником, строків виконання робіт, передбачені ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України підстави для відмови відповідачем, як замовником, від договору № 12-15 від 09.09.2015 наявні та доведені належними, допустимими і достатніми доказами;

- за приписами ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України наслідком односторонньої відмови від договору є припинення такого договору та набуття замовником (в даному випадку відповідачем) права вимагати відшкодування збитків.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 08.11.2018.

Суддя О.Г. Удалова