ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2018 р. Справа№ 925/118/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Разіної Т.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 06.11.2018.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Заступника прокурора Черкаської області

на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.06.2018 (повний текст складено 13.08.2018)

у справі №925/118/18 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради

до 1) Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради

2) Благодійного фонду «Дахнівська Січ»

про визнання недійсним договору оренди та повернення нерухомого комунального

майна

В С Т А Н О В И В :

Заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради (далі, позивач або Рада) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради (далі, відповідач-1 або Департамент) та Благодійного фонду «Дахнівська Січ» (далі, відповідач-2 або Фонд) про визнання недійсним укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2 Договору №1762 від 29.01.2016 оренди комплексу будівель і споруд загальною площею 6 068,90 кв.м., які знаходяться за адресою: с. Свидівок, вул. Дахнівська, 36, Черкаського району Черкаської області та зобов'язання відповідача-2 повернути відповідачу-1 нерухоме майно, яке є об'єктом оренди - комплекс будівель і споруд, що знаходяться за адресою: с. Свидівок, вул. Дахнівська, 36, Черкаського району Черкаської обл., а саме: будинок для відпочинку (літ. Е-1, е) загальною площею 119,90 кв. м., будинок для відпочинку (літ. І-1, і) загальною площею 124,40 кв. м., будинок для відпочинку (літ. К-1, к) загальною площею 116,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Л-1,л) загальною площею 116,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. М-1, м) загальною площею 114,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Р-1, р) загальною площею 127,30 кв. м., будинок для відпочинку (літ. С-1,с) загальною площею 124,30 кв. м., будинок для відпочинку (літ. П-1,п) загальною площею 119,60 кв. м., будинок для відпочинку (літ. О-1) загальною площею 110,70 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Н-1) загальною площею 112,70 кв. м., будинок для відпочинку (літ. З-1) загальною площею 98,00 кв. м., спальний корпус з прибудовами (літ. Ж-4, ж, ж1) загальною площею 2180,80 кв. м., їдальня (літ. Х-1, х, х1) загальною площею 620,20 кв. м., баня-сауна (літ. Ш-1, ш, ш1) загальною площею 181,10 кв. м., гандбольна площадка (ІІ) загальною площею 800,00 кв. м., волейбольна площадка (ІІІ) загальною площею 630,00 кв. м., котельня (літ. Ц, ц1 1, ц2) загальною площею 246,90 кв. м. та будинок для відпочинку (літ. И-1, и) загальною площею 127,00 кв. м., шляхом підписання відповідного акту прийняття - передачі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Договір №1762 від 29.01.2016 укладений із порушенням Департаментом процедури передачі в оренду комунального майна, що визначена статтями 9, 11, 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та пунктом 1.5. Порядку оренди майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 06.09.2012 №3-1129.

Як на підставу для звернення із даним позовом до суду прокурор послався на необхідність захисту матеріальних інтересів держави в частині правомірного розпорядження майном дитячої оздоровчої бази, а також захист права територіальної громади міста Черкаси в особі Черкаської міської ради на володіння, користування та розпорядження своєю власністю в найбільш вигідних та сприятливих для себе умовах.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 08.06.2018 у даній справі у позові відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що укладення Договору №1762 від 29.01.2016 відбулося з дотриманням вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини, а тому відсутні підстави для визнання спірного договору недійсним та застосування наслідків його недійсності. Порушення прав держави і територіальної громади, на наявність яких як на підставу позову посилався прокурор, судом не встановлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Заступник прокурора Черкаської області звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 08.06.2018 у справі №925/118/18 та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до наступного:

- факт укладення нового договору оренди №1762 від 29.01.2016, а не додаткової угоди до попереднього договору від 18.02.2013 чи автоматичного продовження останнього, наявність пропозиції орендодавця про укладення нового договору з іншими істотними умовами, складення нового акту приймання-передачі предмету оренди від орендодавця орендарю спростовують висновок суду першої інстанції щодо пролонгації оскарженого договору;

- договір оренди №1762 від 29.01.2016 укладений сторонами саме на підставі частини 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», проте Департаментом у відповідності до норм статті 9 вказаного Закону ні в засобах масової інформації, ні на офіційному сайті Черкаської міської ради оголошення щодо передачі спірного майна в оренду не розміщувались, конкурс на право оренди даного майна не проводився, що свідчить про порушення визначеної законодавцем процедури передачі комунального майна в оренду, а також порушення інтересів територіальної громади міста Черкаси на передачу в оренду спірного майна на найбільш сприятливих для громади умовах;

- Фонд звернувся до Департаменту про укладання договору оренди на новий термін лише 29.01.2016, тобто за два дні до закінчення терміну дії договору від 18.02.2013, що не є розумним строком, який міг би дозволити орендодавцю провести конкурс на право оренди спірного майна та, відповідно, свідчить про відмову Фонду від реалізації свого переважного права на укладання договору оренди спірного майна на новий строк;

- у Фонду було відсутнє переважне право на укладення договору оренди, оскільки ним неналежним чином виконувались зобов'язання за договором оренди від 18.02.2013 в частині своєчасності сплати орендної плати та страхування майна, що підтверджується матеріалами службового розслідування, копії яких додані до апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу №925/118/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Черкаської області на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.06.2018 у справі №925/118/18.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Згідно частини 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Актом прийняття-передачі судових справ від 01.10.2018 справу №925/118/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

16.10.2018 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від відповідачів у справі надійшли відзиви на апеляційну скаргу, у яких останні проти її задоволення заперечували, просили оскаржене рішення суду залишити без змін.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018 справу №925/118/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Разіної Т.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 прийнято апеляційну скаргу Заступника прокурора Черкаської області у справі №925/118/18 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Разіна Т.І., призначено справу до розгляду на 06.11.2018.

У судове засідання, призначене на 06.11.2018, з'явилися представники прокуратури, позивача та відповідача-2.

Повноважний представник відповідача-1 у судове засідання 06.11.2018 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідача-1 про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та з огляду на відсутність передбачених статтею 202 Господарського процесуального кодексу України підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача-1.

Представник прокуратури у судовому засідання підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи, просив її задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Представник позивача, в інтересах якого прокуратурою заявлено позов у даній справі, письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, у судовому засіданні проти її задоволення заперечував, просив залишити оскаржене рішення суду першої інстанції у даній справі без змін.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги прокурора, просив у її задоволенні відмовити, оскаржене рішення суду залишити без змін.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається із матеріалів справи, 18.02.2013 відповідачем-1 - Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради, як орендодавцем, та відповідачем-2 - Благодійним фондом «Дахнівська січ», як орендарем, укладено договір №1762 оренди об'єкта нерухомості (далі, Договір №1762 від 18.02.2013; том 1, а.с. 24-28).

За умовами пунктів 1.1., 1.2. Договору №1762 від 18.02.2013 у порядку та на умовах, визначених цим договором, відповідач-1 зобов'язався передати відповідачу-2, а відповідач-2 зобов'язався прийняти у строкове платне користування комплекс будівель і споруд дитячої оздоровчої бази (далі - об'єкт), що належить до міської комунальної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ № 137287, виданого 08.06.2005 згідно з рішенням виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради від 26.02.2005 №53. Характеристика об'єкта: вид - комплекс будівель і споруд; адреса (місцезнаходження) - Черкаська обл., Черкаський район, с. Свидівок, вул. Дахнівська, 36; загальна площа - 3968,30 кв.м. згідно з планом (Додаток 1), в тому числі: будинок для відпочинку (літ.В-1, в) загальною площею 117,50 кв.м., будинок для відпочинку (літ. Г-1, г) загальною площею 117,70 кв.м., будинок для відпочинку (літ. Д-1, д), загальною площею 117,70 кв.м., будинок для відпочинку (літ. Е-1, е) загальною площею 119,90 кв. м., будинок для відпочинку (літ. І-1, і) загальною площею 124,40 кв. м., будинок для відпочинку (літ. К-1, к) загальною площею 116, 00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Л-1,л) загальною площею 116,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. М-1, м) загальною площею 114,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Р-1, р) загальною площею 127,30 кв. м., будинок для відпочинку (літ. С-1,с) загальною площею 124,30 кв. м., будинок для відпочинку (літ. П-1,п) загальною площею 119,60 кв. м., будинок для відпочинку (літ. О-1) загальною площею 110,70 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Н-1) загальною площею 112,70 кв. м., будинок для відпочинку (літ. З-1) загальною площею 98,00 кв. м., їдальня (літ. Х-1, х, х1) загальною площею 620,20 кв. м., баня-сауна (літ. Ш-1, ш, ш1) загальною площею 181,10 кв. м., сховище (літ. Ч), загальною площею 17,60 кв.м., склад (літ. Я), загальною площею 52,80 кв.м., душ (літ. Z), загальною площею 30,80 кв.м., гандбольна площадка (II), загальною площею 800,00 кв.м., волейбольна площадка (III),загальною площею 630,00 кв.м.; вартість об'єкта складає 1223855,00 грн. (без ПДВ) станом на 07.02.2013; технічний стан об'єкта - задовільний.

Умовами пункту 2.1. Договору №1762 від 18.02.2013 сторони погодили, що об'єкт передається орендодавцем орендарю для організації роботи оздоровчого закладу для дітей та молоді.

Згідно пункту 4.1. Договору №1762 від 18.02.2013 договір оренди укладено на термін з 18 лютого 2013 року по 31 січня 2016 року і вступає в дію з дати приймання об'єкта за Актом приймання-передачі.

Відповідно до пункту 4.2. Договору №1762 від 18.02.2013 якщо жодна зі сторін в місячний термін після закінчення терміну дії договору не заявить про намір його припинити, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У пункті 4.3. Договору №1762 від 18.02.2013 сторони погодили, що після закінчення терміну договору орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право за інших рівних умов, на продовження договору на новий термін. Умови договору на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право орендаря на укладення договору припиняється.

Згідно пункту 10.3. Договору №1762 від 18.02.2013 зміни до договору можуть бути внесені тільки за взаємною домовленістю сторін, яка оформляється додатковою угодою до договору і є його невід'ємною частиною.

Як вбачається із матеріалів справи, по акту прийому-передачі від 18.02.2013, який є Додатком №2 до Договору оренди № 1762 від 18.02.2013, орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду на термін з 18.02.2013 до 31.01.2016 нерухоме майно, яке є об'єктом цього договору оренди.

Розрахунок орендної плати на місяць, який є Додатком №3 до Договору оренди № 1762 від 18.02.2013, сторони погодили на підставі Висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки від 07.02.2013, складеного суб'єктом оціночної діяльності за результатами оцінки, проведеної за замовленням орендодавця.

21.10.2013 та 10.11.2015 сторонами було укладено три додаткові угоди про внесення змін до Договору оренди №1762 від 18.02.2013, якими змінено умови пункту 1.2. розділу 1 «Предмет договору» та доповнено об'єкт оренди новими будівлями і спорудами, загальна площа яких склала 5941,90 кв.м. Будівлям і спорудам, якими доповнено об'єкт оренди по Договору оренди №1762 від 18.02.2013, попередньо проведена оцінка, на підставі якої погоджений розмір орендної плати з урахуванням збільшення площі орендованого майна, додаткові об'єкти нерухомості передано у користування по актам приймання-передачі (том 1, а.с. 29-31, 32-35, 36-39).

21.01.2016 відповідач-1 звернувся до відповідача-2 із листом №228-01-15, у якому повідомив, що Договір оренди №1762 від 18.02.2013 закінчується 31.01.2016 та запропонував укласти відповідачу-2 договір оренди цього об'єкта нерухомості терміном по 22.04.2017 на пільгових умовах орендної плати, просив повідомити про прийняте рішення (том 1, а.с. 40).

Відповідач-2 у відповіді на лист відповідача-1 від 21.01.2016 №228-01-15 прийняв пропозицію, просив відповідача-1 укласти з ним договір оренди цього об'єкта нерухомості на пільгових умовах орендної плати, погоджених рішенням Черкаської міської ради від 23.04.2015 №2-1179, та запевнив, що орендований об'єкт і в подальшому буде використовуватись для організації роботи оздоровчого закладу для дітей та молоді, загальний термін договору складатиме 2 роки 11 місяців (том 1, а.с. 41).

29.01.2016 Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради, як орендодавцем, та Благодійним фондом «Дахнівська січ», як орендарем, укладено Договір №1762 оренди об'єкта нерухомості (далі - Договір №1762 від 29.01.2016 або оспорюваний договір; том 1, а.с. 42-45), за умовами пункту 1.1. якого, у порядку та на умовах, визначених цим договором, відповідач-1 зобов'язався передати відповідачу-2, а відповідач-2 зобов'язався прийняти у строкове платне користування комплекс будівель і споруд (далі - об'єкт), що належить до міської комунальної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ №137287, виданого 08.06.2005 згідно з рішенням виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради від 26.02.2005 №53. Характеристика об'єкта: вид - комплекс будівель і споруд, адреса (місцезнаходження): Черкаська обл., Черкаський район, с. Свидівок, вул. Дахнівська, 36, загальна площа - 5941,90 кв.м., в тому числі: будинок для відпочинку (літ. Е-1, е) загальною площею 119,90 кв. м., будинок для відпочинку (літ. І-1, і) загальною площею 124,40 кв. м., будинок для відпочинку (літ. К-1, к) загальною площею 116,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Л-1,л) загальною площею 116,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. М-1, м) загальною площею 114,00 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Р-1, р) загальною площею 127,30 кв. м., будинок для відпочинку (літ. С-1,с) загальною площею 124,30 кв. м., будинок для відпочинку (літ. П-1,п) загальною площею 119,60 кв. м., будинок для відпочинку (літ. О-1) загальною площею 110,70 кв. м., будинок для відпочинку (літ. Н-1) загальною площею 112,70 кв. м., будинок для відпочинку (літ. З-1) загальною площею 98,00 кв. м., спальний корпус з прибудовами (літ. Ж-4, ж, ж') загальною площею 2180,80 кв. м., їдальня (літ. Х-1, х, х') загальною площею 620,20 кв. м., баня-сауна (літ. Ш-1, ш, ш') загальною площею 181,10 кв. м., гандбольна площадка (ІІ) загальною площею 800,00 кв. м., волейбольна площадка (ІІІ) загальною площею 630,00 кв. м., котельня (літ. Ц, ц1 , ц2) загальною площею 246,90 кв. м.; вартість об'єкта - 1442220,00 грн. (без ПДВ); технічний стан об'єкта - задовільний (пункту 1.2. оспорюваного договору).

Сторони договору погодили усі його умови і, зокрема, домовились, що об'єкт передається орендодавцем орендарю для організації роботи оздоровчого закладу для дітей та молоді (пункту 2.1. розділу 2 «Мета оренди»), про орендну плату та порядок розрахунків за договором (розділ 5) та інші, які визнаються істотними для договорів такого типу.

Згідно з Актом приймання-передачі об'єктів нерухомості за адресою: Черкаська обл., Черкаський район, с. Свидівок, вул. Дахнівська, 36 від 29.01.2016 (Додаток № 2 до оспорюваного договору) відповідач-1 передав, а відповідач-2 прийняв в оренду об'єкт нерухомості терміном з 01.02.2016 по 31.12.2018 (том 1, а.с. 44 -45).

Угодою від 15.12.2017 про внесення змін до договору оренди №1762 від 29.01.2016 сторони змінили умови пункту 1.2. оспорюваного договору, доповнивши об'єкт оренди додатковою спорудою літ. «И-1, и» площею 127,00 кв.м., внаслідок чого загальна площа об'єкта оренди стала 6 068,90 кв.м., укладенню додаткової угоди передувало проведення 01.12.2017 оцінки ринкової вартості споруди літ. «И-1, и» (том 1, а.с. 46 -47).

Листом від 13.02.2018 №770-01-21, адресованим Черкаській місцевій прокуратурі на лист від 01.02.2018 № 166-1702вих18, відповідач-1 повідомив, що Договір оренди від 29.01.2016 №1762 (оспорюваний договір) укладено на новий термін відповідно до частини 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у зв'язку з цим конкурс на право оренди не проводився. Також, відповідач-1 повідомив, що 17.11.2017 у газеті «Робота Черкаси» №45 було розміщене оголошення про намір передати в оренду будинок для відпочинку літ. «И-I, и», загальною площею 127,0 кв.м., розташований у с. Свидівок, вул. Дахнівська, 36; на сайті Черкаської міської ради цей об'єкт зазначений у реєстрі об'єктів міської комунальної власності, що можуть бути передані в оренду. Враховуючи відсутність у визначений термін заяв на оренду об'єкту міської комунальної власності, 04.12.2017 був виданий наказ №283 про надання в оренду будинку для відпочинку літ «И-1, и», загальною площею 127,0 кв.м., розташованого у с. Свидівок, вул. Дахнівська, 36, без застосування конкурсної процедури.

Прокурор, звертаючись до суду із позовом про визнання недійсним Договору №1762 від 29.01.2016, посилається на порушення відповідачами норм статей 9, 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Порядку оренди майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 06.09.2012 №3-1129, а саме - передання комунального майна в оренду без проведення конкурсу і попередньої оцінки орендованого майна, що відповідно до статей 203 Цивільного кодексу України та статті 207 Господарського кодексу України є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним. Крім того, у зв'язку з визнанням цього договору недійсним, прокурором на підставі статті 216 Цивільного кодексу України заявлено вимогу про застосування наслідків його недійсності - повернення орендодавцю орендованого нерухомого майна.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності законодавчо визначених підстав для визнання недійсним оспорюваного Договору оренди, та, відповідно, задоволення позовних вимог прокурора з огляду на наступне.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Із урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013 визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За приписами частини 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод (їх частин недійсними) недійсними.

Зі змісту приписів статті 1, частини другої статті 9, частини 2 статті 759, частини 3 статті 760 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 4, частини 6 статті 283 Господарського кодексу України вбачається, що Цивільним кодексом України встановлені загальні положення про найм (оренду), а особливості регулювання майнових правовідносини, які виникають між суб'єктами господарювання і пов'язані з укладенням, виконанням та припиненням договорів оренди, передбачені Господарським кодексом України.

Приписами статті 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частина 3 статті 283 Господарського кодексу України встановлює, що предметом оренди можуть бути підприємства комунальної власності.

Зважаючи на статус орендованого згідно оспорюваного Договору майна, що знаходиться в комунальній власності, спірні правовідносини сторін регламентуються положеннями, зокрема, Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом частини 1 статті 763, частини 1 статті 764, частини 1 статті 777 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Відповідно до частин 2, 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Відповідно до наведеної норми договір може бути пролонгованим, тобто продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором та укладеним на новий строк, користуючись переважним правом перед іншими особами на укладення цього договору.

Договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, на тих самих умовах, що були передбачені договором, при цьому для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Cутністю ж переважного права є укладення договору найму на новий строк зі встановленням умов за домовленістю сторін, а не його автоматичне поновлення. Наймач повинен повідомити наймодавцю про своє переважне право у строк, визначений у договорі, або в розумний строк до закінчення строку договору найму.

Так, укладаючи Договір №1762 від 18.02.2013 сторони погодили термін його дії з 18.02.2013 по 31.01.2016 та у пунктах 4.2., 4.3. урегулювали питання продовження його дії аналогічно до порядку, передбаченого частинами 2, 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

21.01.2016 листом №228-01-15 Департамент повідомив Фонд про закінчення терміну дії Договору 31.01.2016 та про можливість укласти його на новий термін на пільгових умовах орендної плати згідно рішення Черкаської міської ради №2-1179 «Про надання пільги з орендної плати Благодійному фонду «Дахнівська Січ».

Вказаним листом відповідач-1 фактично повідомив орендаря, що не має наміру використовувати здане в оренду відповідачу-2 на підставі Договору №1762 від 18.02.2013 майно для власних потреб.

Відповідач-2 у відповіді на лист відповідача-1 від 21.01.2016 №228-01-15 прийняв пропозицію, просив відповідача-1 укласти з ним договір оренди цього об'єкта нерухомості на пільгових умовах орендної плати, погоджених рішенням Черкаської міської ради від 23.04.2015 №2-1179, та запевнив, що орендований об'єкт і в подальшому буде використовуватись для організації роботи оздоровчого закладу для дітей та молоді, загальний термін договору складатиме 2 роки 11 місяців.

Тобто, відповідачем-2 до спливу строку договору оренди, що не суперечить положенням чинного законодавства, було висловлено намір укласти договір оренди на новий термін, що передбачено як пунктом 4.3. Договору №1762 від 18.02.2013, так і положеннями частини 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Поруч із цим судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достатні та достовірні у розумінні статей 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України докази на підтвердження того, що відповідачем-2 неналежним чином виконувались умови Договору №1762 від 18.02.2013. Дійсність останнього сторонами і третіми особами не оспорювалась.

Прокурор під час розгляду справи у суді першої інстанції на обставини щодо неналежного виконання орендарем умов Договору №1762 від 18.02.2013, зокрема, щодо своєчасної сплати орендної плати та страхування майна не посилався.

Водночас, колегія суддів, оцінюючи додані прокурором до апеляційної скарги на підтвердження неналежного виконання Фондом своїх договірних зобов'язань матеріали службового розслідування, зазначає, що останні є лише внутрішніми документами Черкаської міської ради та не встановлюють жодних юридичних фактів.

При цьому, сам представник позивача (Черкаської міської ради) зауважень щодо належності виконання орендарем умов договору під час судового розгляду справи не висловлював.

Крім цього, колегія суддів наголошує, що прокурором у апеляційній скарзі у відповідності до норм частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України не обґрунтована неможливість подання вказаних доказів до суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Так, прокурор зазначає, що про наявність службового розслідування йому стало відомо лише 17.08.2018, що підтверджується супровідним листом Черкаської міської ради від 15.08.2018 №14469-01-21, копія якого додана до апеляційної скарги.

Однак, зазначене жодним чином не свідчить про об'єктиву неможливість прокуратури своєчасно направити Черкаській міській раді запит та отримати від особи, в інтересах якої ним пред'явлено позов, вказані документи та подати їх до суду першої інстанції.

Судом встановлено, що Фонд станом на 29.01.2016 продовжував користуватись об'єктом оренди. Акт повернення майна з орендного користування сторонами в 2016 році не підписувався.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач-2 у відповідності до положень частини 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та умов пункту 4.3. Договору оренди №1762 від 18.02.2013 скористався своїм переважним правом на укладення договору оренди на новий термін, у результаті чого сторонами, з огляду на закінчення терміну договору оренди, належне виконання орендарем своїх обов'язків за договором, відсутність заперечень відповідача-1 та наміру останнього використовувати надане в оренду майно для власних потреб, і було укладено оспорюваний Договір №1762 від 29.01.2016.

Посилання скаржника на порушення сторонами процедури укладення договору оренди комунального майна №1762 від 29.01.2016, а саме норм статей 9, 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Порядку оренди майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 06.09.2012 №3-1129, а саме - передання комунального майна в оренду без проведення конкурсу і попередньої оцінки орендованого майна, не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Так, норми статті 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» регулюють порядок укладення договорів оренди державного та комунального майна, який, зокрема, передбачає собою розміщення в офіційних друкованих засобах масової інформації та на веб-сайтах орендодавців оголошення про намір передати майно в оренду, проведення конкурсу на право оренди такого майна.

Водночас, частиною 4 статті 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено випадки, у яких укладення договору оренди здійснюється без проведення конкурсу, а також зазначено, що Законами України можуть бути визначені інші випадки передачі державного та комунального майна в оренду без проведення конкурсу.

Відповідно до пункту 1.5. Порядку оренди майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 06.09.2012 №3-1129, на який посилається прокурор в обґрунтування своїх вимог, передача в оренду вільних об'єктів нерухомого майна, частин будівель і споруд та ЦМК комунальної власності здійснюється на конкурентних засадах. Поруч із цим, у пункті 1.5. Порядку також вказано, що передача нерухомого майна в оренду може здійснюватись і без конкурсної процедури у випадках, передбачених чинним законодавством.

Дослідивши зміст вищезазначених норм права, колегія суддів зазначає, що у них мова йде про передачу в оренду на конкурсній основі саме вільних об'єктів нерухомого майна, у той час як у спірних правовідносинах майно вже перебувало в оренді у відповідача-2, який у відповідності до норм частини 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та умов договору скористався наданим йому переважним правом на його укладення на новий строк.

При цьому, Закон України «Про оренду державного та комунального майна» не містить положень стосовно того, що укладення договору на новий строк із тим самим орендарем згідно частини 3 статті 17 останнього має відбуватись на конкурсних засадах.

Статтею 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди.

Так, прокурор стверджує, що оцінка об'єкту оренди перед укладанням спірного договору не проводилася взагалі, а вартість об'єкту визначена на підставі оцінки майна, проведеної ще 07.02.2013, 16.09.2013, 20.09.2015, а також 01.12.2017 (щодо будинку для відпочинку И-1).

Втім, оскільки станом на 29.01.2016 - дату укладення оспорюваного договору, термін оцінки орендованого майна не перевищив три роки, колегія суддів не вбачає порушень відповідачами умов статті 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» при укладенні договору.

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що Благодійному фонду «Дахнівська Січ» рішенням Черкаської міської ради від 23.04.2015 №2-1179 була встановлена пільгова орендна плата у сумі 2000,00 грн. в місяць терміном на два роки, яка у майбутньому була продовжена на один рік згідно рішення Черкаської міської ради від 24.04.2017 №2-1979.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури звертався до суду із позовом у справі №925/657/17 до Черкаської міської ради, Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, Благодійного фонду «Дахнівська січ», зокрема, про визнання незаконним та скасування рішення Черкаської міської ради від 24.04.2017 №2-1979, яким Фонду було встановлено пільгову оренду ставку, та визнання недійсною угоди від 28.04.2017 про внесення змін до договору оренди від 29.01.2016 № 1762 у частині орендної плати.

Однак, рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.07.2017 у справі №925/657/17, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2018, відмовлено у задоволенні позову заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури до Черкаської міської ради, Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, Благодійного фонду «Дахнівська січ» про визнання незаконним та скасування рішення Черкаської міської ради від 24.04.2017 №2-1979 та визнання недійсною угоди від 28.04.2017 про внесення змін до договору оренди від 29.01.2016 №1762. При постановленні зазначених судових рішень судами встановлено, що рішення Черкаської міської ради від 24.04.2017 №2-1979 прийняте відповідно до Конституції України та Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про оренду державного та комунального майна», у межах повноважень та у спосіб і на підставах, визначених зазначеними Законами, а укладена між сторонами на підставі законного рішення Ради додаткова угода від 28.04.2017 також відповідає волевиявленню сторін, тому підстави для визнання її недійсною відсутні.

Водночас, у постанові від 19.04.2018 у справі №925/657/17 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що у даних правовідносинах орендарем є Фонд, який використовує орендовані приміщення для розміщення та функціонування дитячого закладу оздоровлення та відпочинку, що пройшов державну атестацію, ремонтує і утримує ці приміщення. У даний час всі витрати з ремонту, утримання і внесення необхідних платежів по цьому об'єкту несе орендар (Фонд), а до передачі вказаних приміщень Фонду в оренду Рада з місцевого бюджету витрачала значні кошти на утримання та охорону цих приміщень комунальної власності.

Встановлені обставини спростовують доводи прокурора про те, що укладенням спірного Договору було порушено матеріальні інтереси держави, а задоволення позову буде спрямованим на захист прав територіальної громади міста Черкаси в особі Черкаської міської ради на володіння, користування та розпорядження своєю власністю в найбільш вигідних та сприятливих для себе умовах.

Отже, за встановлених обставин справи, прокурором не доведено належними та допустимими доказами факт існування обставин, з якими закон у відповідності до приписів статей 203, 215 Цивільного кодексу України пов'язує можливість визнання недійсним спірного договору, як і не доведено факту порушення інтересів держави та позивача у спірних правовідносинах, у зв'язку з чим суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним спірного Договору з огляду на відсутність порушень сторонами норм статей 9, 11, 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Порядку оренди майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 06.09.2012 №3-1129 при його укладенні.

З огляду на відсутність підстав для визнання недійсним спірного Договору, позовні вимоги прокурора про застосування у відповідності до статті 216 Цивільного кодексу України наслідків його недійсності, як похідні, також не підлягають задоволенню

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі таким, що підлягає залишенню без змін з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови. Апеляційна скарга Заступника прокурора Черкаської області є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Черкаської області на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.06.2018 у справі №925/118/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського Черкаської області від 08.06.2018 у справі №925/118/18 залишити без змін.

Матеріали справи №925/118/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.11.2018.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді Т.І. Разіна

І.М. Скрипка