РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.11.2018Справа № 910/11983/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Інгульського об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (54018, м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 55-е)

до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д)

про стягнення 40 802,67 грн.

Представники: без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Інгульського об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про стягнення 40 802,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним Договором № 24 від 05.01.2010 року, а саме в частині повернення коштів, перерахованих на виплату пенсії за період з 01.11.2015 року по 30.04.2018 року гр. ОСОБА_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим позивач зазначає, що залишок неповернутих коштів у розмірі 40 802,67 грн. має бути повернутий відповідачем органу Пенсійного фонду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/11983/18 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

24.10.2018 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшов відзив Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", у якому відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що банк не є набувачем цих коштів, а лише вчиняє дії по обслуговуванню рахунку пенсіонера. Крім того, відповідач звертає увагу на безпідставність посилання позивача на ст. 1212 ЦК України, оскільки перераховані банком на рахунок фізичної особи кошти здійснювались на підставі договору та за наявності правових підстав.

05.11.2018 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що відповідачем було порушено ст. 7 договору та п. 16 Порядку №1596 в частині неповідомлення в зазначений строк позивача про те, що суми пенсій не отримуються більше як один рік. Також позивач зазначає, що оскільки за інформацією банку (листа №20.1.0.0.0/7-20171204/2936 від 23.02.2018) зняття грошових коштів з поточного рахунку ОСОБА_1 не відбувалось, грошові кошти повинні були обліковуватись на поточному рахунку пенсіонера, відкритому у Акціонерному товаристві комерційний банк "Приватбанк".

Заперечення на відповідь на відзив від відповідача, станом на 15.11.2018, до суду не надходило.

За приписами ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

05 січня 2010 року між Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (надалі - Фонд, позивач) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (надалі - Банк, відповідач) був укладений договір №24 (надалі - договір), відповідно до п. 1 ст. 1 розділу 1 якого Банк виконує функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (з наступними змінами) (далі - Порядок).

Банк виконує зазначені вище функції в Миколаївської області (п. 2 ст. 1 розділу 1 договору).

Додатковою угодою №3 від 31.03.2017 сторони домовились внести зміни до договору, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», а саме: 1.1. В Преамбулі договору назву Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва замінити на нову назву Інгульське об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області

Відповідно до п. 3 ст. 1 розділу 1 договору взаємовідносини між Фондом та Банком з питання виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках регулюються порядком, цим договором та договорами про зміну цього договору, що є його невід'ємними частинами.

Згідно з п. 1 ст. 8 розділу 4 договору суми пенсій та грошової допомоги не зараховуються на поточні рахунки, зокрема, у разі наявності даних про смерть одержувача.

З місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, установи Банку, при отриманні такого повідомлення, припиняють зарахування на поточний рахунок суми пенсій та грошової допомоги (п. 3 ст. 8 розділу 4 договору).

Відповідно до п. 4 ст. 8 розділу 4 договору, суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками, починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, установи Банку повертають Фонду, за їх письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача за умови наявності цих сум на поточних рахунках пенсіонера.

Параграфом 1 ст. 7 договору передбачено, що якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються з поточного рахунку за довіреністю більше як один рік або не одержуються більше як один рік. Банк не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, повідомляє про це Фонд.

З матеріалів справи вбачається, що 03 березня 2018 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов лист банку із інформацією щодо одержувачів пенсій, на рахунки яких було зарахування цільових коштів у період останні 12 місяців, але не виконувалось одержання коштів протягом останніх 12 місяців, або одержання виконувалось за довіреністю.

14 березня 2018 року ГУ ПФУ у Миколаївській області скерувало лист відповідача від 03.03.2018 із додатком на адресу Інгульського об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області.

У відповідному додатку до листа міститься інформація про те, що дата останнього зняття готівки з особового рахунку ОСОБА_1 було 11.11.2016. а останнє зарахування пенсії 13.11.2017, із відміткою про те, що зняття відсутні.

28 березня 2018 на адресу ОСОБА_1 було направлено лист №236/06 про необхідність подання нової заяви для перерахування належних їй сум пенсій на її поточний рахунок, відкритий у банку.

10 травня 2018 року на адресу позивача надійшла заява ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1. До заяви було додано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_1

На лист позивача №8059/06 від 27.04.2018 надійшла відповідь від Мішково - Погорілівської сільської ради про те, що ОСОБА_1 померла у 2015 році та з 2014 року проживала у Республіці Вірменія.

Листами №11228/06, №11229/06 від 06.06.2018 та №13145/06 та №13146/06 від 05.07.2018 позивач звертався до банку з вимогою повернути пенсію, яка була нарахована на ім'я ОСОБА_1 за загальний період з 01.11.2015 по 30.04.2018 року.

У відповідь на листи від 06.06.2018 року банк повідомив, що повернути грошові кошти, які станом на момент виконання вимоги позивача не були забезпеченні залишком на рахунку, неможливо.

За твердженням позивача, спір у справі виник внаслідок того, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання за договором, а саме в частині повернення у повному обсязі коштів перерахованих на виплату пенсії, у зв'язку з чим позивачу підлягають поверненню кошти у розмірі 40 802,67 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За умовами п. 3 ст. 1 розділу 1 укладеного між сторонами договору №24 від 05.01.2010 взаємовідносини між Фондом та Банком з питання виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках регулюються Порядком, цим договором та договорами про зміну цього договору, що є його невід'ємними частинами.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999 затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку встановлено, що цей Порядок регулює питання виплати пенсій та грошової допомоги, що нараховуються відповідно органами Пенсійного фонду та органами праці та соціального захисту населення і фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду та відповідних бюджетів, за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх вклади до запитання (поточні рахунки) в установах уповноважених банків (далі - поточні рахунки). Уповноваженими банками є банки, визнані переможцями конкурсу на право виплати пенсій та грошової допомоги через банківські рахунки за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги, що проводиться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з якими за результатами цього конкурсу Мінсоцполітики та Пенсійним фондом укладено відповідні договори.

Згідно з пунктом 2 Порядку виплата пенсій та грошової допомоги згідно з цим Порядком здійснюється через поточні рахунки, що відкриваються у банках, з якими Пенсійний фонд та Мінсоцполітики за результатами конкурсу укладають відповідні угоди з визначенням санкцій за недотримання ними договору перед одержувачами.

Спірні правовідносини виникли між трьома особами, а саме: між Інгульським об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, особою, яка є одержувачем страхових виплат - пенсії (гр. ОСОБА_1) та банківською установою, яка знаходиться у договірних відносинах, із обома цими особами, тому мають регулюватися як законодавством у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, так і цивільним законодавством та законодавством про банківську діяльність, яке було чинним на момент перерахування спірної суми коштів.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до пункту 4 Порядку, установи уповноважених банків здійснюють відкриття поточних рахунків, проводять операції із зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки відповідно до цього Порядку, угод, укладених ними з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, управліннями праці та соціального захисту населення райдержадміністрацій, виконкомів міських, районних у місті рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) або центрами з нарахування і виплати пенсій та допомоги - у регіонах, де функціонують такі центри.

Як встановлено судом, ОСОБА_1, яка проживала за адресою: АДРЕСА_2, перебувала на обліку в Інгульському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області та отримувала пенсію за віком у відповідності до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-VI «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» через установу банку - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" на її поточний рахунок № НОМЕР_1, відкритий у вказаному банку.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 01.11.2015 по 30.04.2018 Інгульським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області відповідно до Порядку було нараховано гр. ОСОБА_1 пенсію на загальну суму 40 802,67 грн., яка в подальшому була перерахована на поточний рахунок одержувача в ПАТ "КБ " Приватбанк".

Пунктом 18 Порядку встановлено, що у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача або про визнання одержувача безвісно відсутнім або оголошення померлим уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача або місяцем набрання законної сили рішенням суду про визнання одержувача безвісно відсутнім або оголошення померлим, і зробити відповідну відмітку в примірнику списку, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду та органу соціального захисту населення. Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом із нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача або місяцем набрання законної сили рішенням суду про визнання одержувача безвісно відсутнім або оголошення померлим, підлягають поверненню уповноваженим банком органам Пенсійного фонду та органам соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня після надходження таких відомостей.

Згідно з п. 4 ст. 8 розділу 4 договору суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, Банк повертає відповідно Фонду, за його письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

З виписки із банківського рахунку пенсіонера слідує, що остання банківська операція, з проведенням якої на рахунку ОСОБА_1 не залишилось коштів, була проведена 25.04.2018, тобто, на дату звернення позивача до банку з вимогою повернути суму пенсійних виплат (лист №11228/06 та №11229/06 від 06.06.2018) грошові кошти на рахунку померлого пенсіонера були відсутні.

У пункті 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.04.2004 (далі Інструкція № 22), визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Відповідно до п. 1.6. Інструкції № 22 банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.39, 1.40 ст. 1, п. 7.1.2 ст. 7 та ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" грошові кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність отримувача; примусовим списанням є списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом; стягувачем вважається особа, яка може бути ініціатором переказу коштів з рахунка платника на підставі виконавчих документів, визначених законом; банк на договірній основі повинен здійснювати зберігання коштів на поточному рахунку, проводити розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Отже, з огляду на вищезазначене, власником коштів, виплачених особі, яка отримує пенсію, є безпосередньо одержувач виплат, а не банківська установа, у якій відкрито банківський рахунок одержувача цих виплат.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 15.10.2015 року у справі № 904/1931/15 та від 02.11.2015 року у справі № 904/3561/15.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, який не є власником або набувачем перерахованих позивачем коштів пенсіонеру, не має права ними розпоряджатись, а лише вчиняє дії з обслуговування рахунку одержувача таких коштів, та його обов'язок полягає, зокрема, в зарахуванні відповідних сум на особові карткові рахунки одержувачів, за невиконання якого банк несе відповідальність, передбачену Порядком, а відтак, враховуючи, що за умовами договору, у випадку смерті фізичної особи відповідач за письмовим розпорядженням позивача повертає йому відповідні грошові кошти за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера, відсутність спірних грошових коштів на поточному рахунку ОСОБА_1 станом на день отримання відповідачем повідомлення про його смерть та звернення з вимогою повернути суму пенсійних виплат унеможливило виконання вимоги позивача про повернення цих коштів останньому.

Таким чином, позовні вимоги Інгульського об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про стягнення з Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" грошових коштів у розмірі 40 802,67 грн. визнаються судом такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.11.2018

Суддя Пукшин Л.Г.