РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2018 року м. ЧернігівСправа № 927/771/18
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Лавриненко Л.М.

секретар судового засідання Мігда Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №927/771/18, розгляд якої здійснено у порядку спрощеного позовного провадження

За позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком

бульв. Шевченка,18, м. Київ, 01601,

В особі Чернігівської філії ПАТ Укртелеком

просп. Перемоги,76, м. Чернігів, 14000

До відповідача: Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Чернігівської обласної державної адміністрації

вул. Г.Полуботка,70, м. Чернігів, 14013

Про стягнення 16166,89 грн.

За участю:

Представника позивача: ОСОБА_1, старший юрисконсульт, довіреність №2568 від 12.12.2017

Представника відповідача: ОСОБА_2, начальник відділу фінансового забезпечення головний бухгалтер, довіреність №01-04/1800 від 13.11.2018; ОСОБА_3, провідний інженер відділу цивільного захисту, довіреність №01-04/1801 від 13.11.2018

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

В С Т А Н О В И В:

Позивачем Публічним акціонерним товариством Укртелеком, в особі Чернігівської філії ПАТ Укртелеком подано позов до Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Чернігівської обласної державної адміністрації про стягнення 11286,00 грн боргу; 951,14 грн 3% річних та 3929,75 грн інфляційних нарахувань.

Також позивач просить розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження в зв?язку з її малозначністю.

Заявлений позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договору №74К000-34 оренди нерухомого майна товариства (технологічне приміщення) від 20.03.2015 з додатками.

Ухвалою суду від 19.10.2018 задоволено клопотання позивача та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 13.11.2018 о 10:00. Визнано обовязковою явку в судове засідання повноважних представників сторін.

Ухвалою суду від 06.11.2018, у зв?язку з перебуванням судді Лавриненко Л.М. у службовому відрядженні 13-14.11.2018, розгляд справи №927/771/18 по суті відкладено на 15.11.2018 о 10:00.

Відповідно до ч.1 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, головуючий зясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, повязані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

У судовому засіданні 15.11.2018 розпочато розгляд справи по суті.

Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву №06-02-01/1708 від 31.10.2018 щодо заявленого позову заперечує та пояснює заборгованість з орендної плати зменшенням бюджетних видатків. У звязку з цим відповідач звертався до позивача про зменшення орендної плати зі складанням додаткової угоди до договору, але Філія відмовила. Крім того, відповідач вказує на те, що Департамент 100% фінансується з загального фонду Державного бюджету та не має додаткових джерел фінансування, тому сплата заборгованості була не можлива. У відповідності до положень Бюджетного кодексу України, заборгованість минулого періоду відповідач не може зареєструвати та оплатити, а тому спірна заборгованість виникла не з вини відповідача і підстави для її виплати відсутні.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 статті 202 та ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1,6 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

20.03.2015 між Публічним акціонерним товариством Укртелеком (орендодавець), в особі заступника директора з технічних питань Чернігівської філії ПАТ «Укртелеком» та Департаментом з питань цивільного захисту та оборонної роботи Чернігівської обласної державної адміністрації (орендар) було укладено договір №74К000-34 оренди нерухомого майна товариства (технологічне приміщення).

Відповідно до п.1.1. договору №74К000-34 оренди нерухомого майна товариства (технологічне приміщення) від 20.03.2015, орендодавець (позивач) передає, а орендар (відповідач) бере у строкове платне користування частини технологічних приміщень Чернігівської філії ПАТ «Укртелеком», що знаходяться за адресами, перелік яких зазначено в даному пункті договору. Загальна площа переданих в оренду технологічних приміщень становить 33,0 кв.м.

У відповідності до п.1.10.1., 1.10.2. Статуту ПАТ «Укртелеком» (нова редакція), затвердженого Загальними Зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» протокол №18 від 12.04.2018, Товариство має право у встановленому законодавством порядку від свого імені вчиняти будь-які правочини (договори, контракти), в тому числі укладати договори оренди; розпоряджатися належним йому рухомим та нерухомим майном, передавати в оренду юридичним та фізичним особам засоби виробництва та інші матеріальні цінності, використовувати та відчужувати їх іншими способами на користь юридичних та фізичних осіб.

Згідно з п.2.1., 2.2., 3.1., 3.2.12. Положення про Чернігівську філію ПАТ «Укртелеком» (нова редакція), затвердженого рішенням Наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» протокол №382 від 13.10.2015, Філія здійснює від імені товариства частину його функцій, у тому числі функції представництва і захисту інтересів Товариства; Філія здійснює діяльність від імені товариства; метою діяльності Філії є одержання прибутку від усіх видів виробничої, торгівельної, комерційної, фінансової та інших видів діяльності, передбачених зокрема цим Положенням та дозволених законодавством України. Предметом діяльності філії є будь-які операції з нерухомим майном.

Таким чином, позивач Публічне акціонерне товариство Укртелеком, в особі Чернігівської філії ПАТ Укртелеком наділений правом укладати договори оренди; здійснювати будь-які операції з нерухомим майном, в тому числі розпоряджатися належним йому рухомим та нерухомим майном та передавати його в оренду юридичним та фізичним особам.

Пунктом 1.2. договору №74К000-34 оренди нерухомого майна товариства (технологічне приміщення) від 20.03.2015 сторони домовляються про те, що на їхні договірні відносини не поширюються норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 «Про Методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна».

З огляду на предмет договору №74К000-34 оренди нерухомого майна товариства (технологічне приміщення) від 20.03.2015, до спірних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Пунктом 12.1. договору №74К000-34 оренди нерухомого майна товариства (технологічне приміщення) від 20.03.2015, цей договір набирає чинності від дати підписання його сторонами та розповсюджує свою дію на відносини, що склалися з 01.01.2015 і діє до 31.12.2015. Сторони зобовязані протягом 20 днів після закінчення строку дії цього договору здійснити остаточні розрахунки за ним.

Згідно з п. 2.1.,2.2. договору №74К000-34 оренди нерухомого майна товариства (технологічне приміщення) від 20.03.2015, передача орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін Акта приймання-передачі майна, вказаного в п. 1.1. цього договору. Передача майна в оренду не передбачає передачі орендареві права власності на нього. Власником орендованого майна залишається орендодавець, а орендар користується ним протягом строку дії цього договору.

Факт прийому та передачі майна в оренду підтверджується Актом приймання-передачі майна від 20.03.2015 (додаток 1 до договору №74К000-34 від 20.03.2015), підписаного сторонами та скріпленого печатками, згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв відповідно до умов Договору №74К000-34 від 20.03.2015 в строкове платне користування частини технологічних приміщень, що знаходяться за адресами, перелік яких зазначено в даному Акті приймання-передачі майна від 20.03.2015 (а.с.16).

Відповідно до п.3.1. договору №74К000-34 оренди нерухомого майна товариства (технологічне приміщення) від 20.03.2015, орендна плата встановлюється орендодавцем за договірною ціною на підставі його внутрішніх нормативних документів і становить за 1,0 кв.м. технологічного приміщення 114,0 грн з ПДВ (20%). Всього орендна плата за перший місяць оренди за 33,0 кв.м орендованих площ становить 3762 грн. з ПДВ (20%) та не підлягає корегуванню на індекс інфляції протягом всього строку дії договору оренди.

Витрати на утримання Майна, плату за комунальні послуги та інші включено до розміру договірної орендної плати. Витрати на електроенергію Орендар сплачує згідно окремого договору на експлуатаційно-технічне обслуговування апаратури і технічних засобів оповіщення та звязку ЦО (п.3.3.,3.4. договору №74К000-34 оренди нерухомого майна товариства (технологічне приміщення) від 20.03.2015).

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 3.5.,3.9. договору №74К000-34 оренди нерухомого майна товариства (технологічне приміщення) від 20.03.2015, орендодавець станом на останній календарний день розрахункового місяця складає акт про надані послуги, та не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з рахунком та податковою накладною надає його орендарю.

Орендар протягом двох робочих днів з дати отримання підписує та повертає орендодавцю перший примірник акта про надані послуги.

Рахунки на оплату направляються орендодавцем простою кореспонденцією. У разі неотримання орендарем рахунку в строк до 18 числа місяця наступного за звітним, орендар звертається до орендодавця за рахунками на оплату.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем складались та надавались відповідачу акти про надані послуги, а саме: акт №74-МХА15-217 від 31.10.2015 за період з 01.10.2015 по 31.10.2015 на суму 3762,00 грн; акт №74-МХА15-271 від 30.11.2015 за період з 01.11.2015 по 30.11.2015 на суму 3762,00 грн; акт №74-ЯМД15-461 від 31.12.2015 за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 на суму 3762,00 грн, копії яких додано до матеріалів справи (а.с.19,21,23).

Також позивачем для оплати наданих послуг з оренди технологічних приміщень по Чернігівській області, на виконання умов договору №74К000-34 оренди нерухомого майна товариства (технологічне приміщення) від 20.03.2015, було виставлено відповідачу рахунки: №74-ЯМД15-665 від 31.10.2015 за період з 01.10.2015 по 31.10.2015 на суму 3762,00 грн; №74-ЯМД15-740 від 30.11.2015 за період з 01.11.2015 по 30.11.2015 на суму 3762,00 грн; №74-ЯМД15-809 від 31.12.2015 за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 на суму 3762,00 грн, копії яких додано до матеріалів справи (а.с.18,20,22).

Відповідач у поданому відзиві на позов та представник відповідача в судовому засіданні 15.11.2018 щодо факту оренди технологічних приміщень по Чернігівській області за вищевказаними Актами за зазначені періоди не заперечував. Існування та отримання даних рахунків на оплату отриманих послуг з оренди, на які посилається позивач у позові, відповідачем також не заперечувалось та не спростовувалось.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 6.1.3., 3.6. договору №74К000-34 оренди нерухомого майна товариства (технологічне приміщення) від 20.03.2015 визначено, що орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором.

Орендна плата перераховується орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця не пізніше 27 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендодавцем не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим та надаються орендарю разом з актом про надані послуги та податковою накладною.

Отже, з урахуванням вимог п.3.6. договору №74К000-34 оренди нерухомого майна товариства (технологічне приміщення) від 20.03.2015, відповідач зобовязаний був здійснити оплату виставлених позивачем рахунків наступним чином: №74-ЯМД15-665 від 31.10.2015 на суму 3762,00 грн до 27.11.2015 включно; №74-ЯМД15-740 від 30.11.2015 на суму 3762,00 грн до 28.12.2015 включно (27.12.2015 вихідний); №74-ЯМД15-809 від 31.12.2015 на суму 3762,00 грн до 27.01.2016 включно.

Як свідчать матеріали справи, відповідач вищезазначені рахунки не сплатив, заборгованість відповідача по орендній платі за період з 01.10.2015 по 31.12.2015 становить 11286,00 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п.8.1. договору №74К000-34 оренди нерухомого майна товариства (технологічне приміщення) від 20.03.2015 сторони зобов'язуються виконувати всі умови, передбачені цим договором, і несуть відповідальність згідно із законодавством України.

Позивач, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 951,14 грн за період з 28.11.2015 по 19.10.2018 та 3929,75 грн інфляційних нарахувань за період з грудня 2015 по вересень 2018.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобовязань щодо сплати відповідачем орендної плати, а тому вимоги позивача про стягнення 3% річних в розмірі 951,14 грн за період з 28.11.2015 по 19.10.2018, є правомірними та підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позивачем при розрахунку інфляційних нарахувань було допущено арифметичну помилку, суд доходить висновку, що інфляційні нарахування за період з грудня 2015 по вересень 2018 підлягають задоволенню в розмірі 3926,92 грн.

Посилання відповідача на те, що Департамент 100% фінансується з загального фонду Державного бюджету та не має додаткових джерел фінансування, тому сплата заборгованості була не можлива у звязку з відсутністю фінансування є безпідставним, оскільки відсутність бюджетного фінансування, не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення договірних зобовязань.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України, розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов'язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Окрім того, статтею 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин (цивільних відносин) є юридична рівність їх учасників, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального право відношення, від його виконання належним чином.

Таким чином, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати наданих йому послуг.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику цього суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00), Європейський Суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Європейський Суд з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України (від 18.10.2005) та у справі Бакалов проти України (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності.

Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №11/446 та постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 916/2456/17 зазначено, що на підставі частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 року, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Крім того, згідно з ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими до актів цивільного законодавства.

Відповідно до норм чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов?язань не допускається, зобов?язання повинні виконуватись належним чином, в установлений строк.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобовязання не виконав, орендної плати своєчасно не сплатив, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення 11286,00 грн боргу; 951,14 грн 3% річних; 3926,92 грн інфляційних нарахувань. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення 2,83 грн інфляційних нарахувань відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки спір виник у звязку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1761,69 грн, виходячи із суми задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 178, 207, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України; ст. 4 Закону України „Про судовий збір, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Укртелеком, бульв. Шевченка,18, м. Київ, 01601, в особі Чернігівської філії ПАТ Укртелеком, просп. Перемоги,76, м. Чернігів, 14000, до Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Чернігівської обласної державної адміністрації, вул. Г.Полуботка,70, м. Чернігів, 14013, про стягнення 16166,89 грн, задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Чернігівської обласної державної адміністрації, вул. Г.Полуботка,70, м. Чернігів, 14013, (р/р 8993 в УДК в Чернігівській області, МФО 853592) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком, бульв. Шевченка,18, м. Київ, 01601, в особі Чернігівської філії ПАТ Укртелеком, просп. Перемоги,76, м. Чернігів, 14000, (р/р 4910 в ПАТ «Альфа-Банк» в м.Київ, МФО 300346) 11286,00 грн боргу; 951,14 грн 3% річних; 3926,92 грн інфляційних нарахувань та 1761,69 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Укртелеком, бульв. Шевченка,18, м. Київ, 01601, в особі Чернігівської філії ПАТ Укртелеком, просп. Перемоги,76, м. Чернігів, 14000, у частині стягнення 2,83 грн інфляційних нарахувань відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 16.11.2018.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

засоби звязку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області: e-mail: .

Суддя Л. М. Лавриненко