ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2018 Справа № 917/845/18

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т.М., при секретарі судового засідання Сілаєвій О.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Група Дельта"

до Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів"

про стягнення 1 177 212,33 грн.

За участю представників

від позивача: Рабушко В.С.,

від відповідача - Филь Р.А.

встановив:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Група Дельта" до Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів" про стягнення 1 177 212,33 грн., з них: 845000,00 грн. - повернення попередньої оплати за недопоставлений товар за договором поставки № 06 від 28.02.2018р., 86280,83 грн. - пені, 169000,00 грн. - штрафу, 76931,50 грн. - 30% річних.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач сплатив 975000,00 попередньої оплати за товар, передбачений договором, проте відповідач товар не поставив, грошові кошти не повернув.

Відповідач подав відзив (вхід.№7873 від 27.08.2018р.) на позовну заяву, в якому проти позову заперечує повністю, посилаючись на те, що первинні бухгалтерські документи у нього вилучені правоохоронними органами, що не дає можливість перевірити достовірність фактів наведених у позовній заяві.(а.с.47-48).

Позивач надав суду відповідь на відзив (вхід. №8765 від 19.09.2018р.), в якому повідомив, що вилучення документів правоохоронними органами не є підставою для звільнення від відповідальності по даному договору (а.с.69).

Відповідач повідомив суду, що заперечення на відповідь на відзив ним подаватися не будуть.

Відповідач надав клопотання (вхід. №7872 від 23.08.2018р.) про витребування у позивача доказів, а саме: договору поставки № 06 від 28.02.2018р., специфікації №1 від 28.02.2018, рахунку-фактуру № П-00000171 від 01.03.2018, видаткової накладної № П-00000167 від 20.03.2018, акту № П-00000134 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 20.03.2018, платіжного доручення №118 від 01.03.2018, а також інших документів по взаємовідносинах між ТОВ "Інвест Група Дельта" та ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів".

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на те, що в ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" відсутні оригінали документів по фінансово-господарських взаємовідносинах із ТОВ "Інвест Група Дельта". Дані документи були вилучені 13.04.2018 старшим слідчим з ОВС слідчого відділу УСБУ у Полтавській області в ході проведення обшуку по кримінальному провадженні внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 12.04.2018р. ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" було направлено лист до ГУНП у Полтавській області з проханням про ознайомлення з вилученими в ході проведеного обшуку документами ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів". На даний час ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" не надано доступу для ознайомлення із вказаними документами.

Ухвалою від 02.10.2018р. суд задовольнив клопотання відповідача. На виконання вимог суду позивач надав суду для огляду в судове засідання оригінали договору поставки № 06 від 28.02.2018р., специфікацію №1 від 28.02.2018, рахунок фактуру №П-00000171 від 01.03.2018, видаткову накладну № П-00000167 від 20.03.2018, акт №П-00000134 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 20.03.2018, платіжне доручення №118 від 01.03.2018р. Дані докази були оглянуті судом.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

За ухвалою господарського суду від 18.07.2018р. було залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки.(а.с.2-3,39-40).

За даним позовом ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.08.2018 відкрито провадження у справі № 917/845/18, призначено справу до розгляду в підготовче засідання на 28.08.2018р. та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи (а.с.43-44).

Розгляд справи призначений на 28.08.2018р. не відбувся в зв"язку з перебуванням судді на лікарняному (а.с.66). Ухвалою суду від 07.09.2018р. розгляд справи призначений на 02.10.2018р. (а.с.66).

Ухвалою від 02.10.2018р. суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 18.10.2018р. (а.с.78-79).

За ухвалою від 18.10.2018р. суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.11.2018р. (а.с.96-97).

Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджено поштовими повідомленнями від 19.10.2018р. та розпискою відповідача від 18.10.2018р. (а.с.98-101).

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази та пояснення, що містяться в матеріалах справи, заслухані пояснення представників сторін.

В судовому засіданні 01.11.2018р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвест Група Дельта" (позивачем) та Державним підприємством "Полтавський комбінат хлібопродуктів" (відповідачем) укладено договір поставки № 06 від 28.02.2018р. (далі - Договір); (а.с.12).

Згідно п.1.1 Договору відповідач, як постачальник, зобов'язався поставити покупцю (позивачу), а покупець зобов'язався прийняти і оплатити борошно пшеничне вищого, першого та другого сортів (далі - товар).

Згідно п.8.1 Договору строк дії договору до 31 грудня 2018р.

За п.3.1., п.3.2 Договору оплата товару 100% передплата з моменту отримання рахунку покупцем. Підставою для перерахування грошових коштів є рахунок-фактура постачальника, отриманий покупцем. Датою оплати є дата перерахування коштів на розрахунковий рахунки постачальника.

Згідно п.3.4. Договору ціна товару визначається сторонами в Специфікаціях, що надаються постачальником не пізніше 3 днів до зміни ціни і є невід'ємною частиною цього договору, і яка діє до моменту зміни ціни на товар.

В специфікації № 1 від 28.02.2018р. (додаток №1 до Договору) сторони узгодили найменування, кількість, одиницю виміру та вартість товару, що підлягає постачанню; загальну вартість товару - 976750,00 грн., у т.ч. ПДВ - 162791,67 грн.(борошно в/сорт 77 т., сума без ПДВ 417083,33 грн., борошно 1 сорт 75 т., сума без ПДВ 396875,00 грн.).

В п.3 специфікації № 1 від 28.02.2018р. сторони узгодили, що оплата здійснюється покупцем за 100% передоплатою, з моменту отримання рахунку покупцем, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

На оплату товару (борошно) відповідач виписав позивачу рахунок-фактуру № П-00000171 від 01.03.2018р. на суму 975000,00 грн. (а.с.14).

На виконання Договору за платіжним дорученням № 118 від 01.03.2018р. позивач сплатив відповідачу 975000,00 грн. попередньої оплати за борошно. (а.с.17).

В п. 4 специфікації № 1 від 28.02.2018р. сторони узгодили, що поставка здійснюється в строк до 13.03.2018р. на умовах EXW зі складу постачальника за адресою: м. Полтава, вул. Небесної Сотні,69 згідно з Міжнародними правилами по інтерпретації комерційних термінів Інкотермс 2010.

Відповідач за видатковою накладною №П-00000167 від 20.03.2018р. поставив позивачу товар на загальну суму 128884,00грн., а саме борошно пшеничне 1 сорту у кількості 20 тон за ціною 6323,00грн. з ПДВ за 1 тонну на суму 126460,00грн. з ПДВ за тару - мішки поліпропіленові у кількості 400 шт. на суму 2424,00грн. з ПДВ. (а.с.15).

За актом здачі - прийняття робіт №П-00000134 від 20.03.2018р. відповідач надав позивачу послуги навантаження 20 тон муки у тарі; загальна вартість послуг 1116,00грн.

Залишок товару на суму 845000,00грн. відповідач в порушення договору позивачу не поставив. (а.с.16).

Статтями 526, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, якщо у зобов'язання встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст.1-3, ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що первісні бухгалтерські документи у нього були вилучені правоохоронними органами і він не має змоги перевірити правильність розрахунків.

Дані заперечення судом відхиляються, оскільки відповідач не позбавлений права звернутися до правоохоронних органів з клопотанням про ознайомлення з вилученими документами. Оригінали доданих до позову документів були оглянуті судом в судовому засіданні від 02.10.2018р.

Оскільки попередньо оплачений товар поставлений не був, відповідач повинен повернути позивачеві суму попередньої оплати в розмірі 845000,00 грн.

Отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 6.3 Договору визначено, що за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня, від суми недопоставленого товару за кожен день прострочення. У випадку якщо прострочення поставки складає більше 15 днів, постачальник окрім пені сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від суми недопоставленого товару.

Крім того постачальник, що прострочив поставку, зобов'язаний сплатити покупцю 30% річних від суми недопоставленого товару.

На цій підставі позивачем заявлено до стягнення 86280,83 грн. - пені за періоди 14.03.2018-19.03.2018р., 20.03.2018р.- 03.07.2018р., 169000,00грн. - 20% штрафу. (а.с.6).

Суд, провівши перевірку правильності нарахування пені, встановив, що розмір пені не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, а заявлена до стягнення сума не перевищує розрахункову.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 86280,83 грн. пені підлягають задоволенню.

Господарський суд зазначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить законодавству України.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько - правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання, як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення 169000,00 грн. штрафу. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В п. 6.3 Договору встановлено, що постачальник, що прострочив поставку, зобов'язаний сплатити покупцю 30 % річних від суми недопоставленого товару.

На підставі п.6.3 Договору позивачем заявлено до стягнення 30% річних за користування чужими грошовими коштами нарахованих за періоди 14.03.2018-19.03.2018р., 20.03.2018р.- 03.07.2018р. у сумі 76931,50 грн.

Суд, провівши перевірку правильності нарахування 30% річних, встановив, заявлена до стягнення сума не перевищує розрахункову.

За ч.3 ст.693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 4 ст.232 ГК України, що відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк

В п. 6.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз"яснено, що стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 ЦК України).

Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України). Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв'язку з користуванням чужими коштами. Положення ж частини другої статті 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов'язання. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення 76931,50 грн. - відсотків за користування чужими грошовими коштами обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Доказів в спростування вищевикладеного відповідач суду не надав.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі у вигляді судового збору.

При подачі даного позову позивачем сплачено 17603,69 грн. судового збору за платіжним дорученням від 01.03.2018р. № 118 та 54,49 грн. судового збору за банківською квитанцією № 0.0..1 від 23.07.2018р. (а.с.17, 40). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено виписками від 06.07.2018р. та від 26.07.2018р. (а.с.31, 42).

Відповідно до ч.1 та ч. 4 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі 17658,18 грн. покладається на відповідача.

Суд роз'яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів" (вул. Небесної Сотні, буд.69, м. Полтава, 36022; ідентифікаційний код 00952166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Група Дельта" (вул. Січових Стрільців, буд.37-41, офіс 41А, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 39069060) 845000 грн. 00 коп. - основного боргу, 86280грн. 83коп. - пені, 169000грн. 00коп. - штрафу, 76931 грн. 50коп. - 30% річних, 17658 грн. 18 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення: 12.11.2018р.

Суддя Т. М. Безрук