Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА
про повернення позовної заяви

"20" листопада 2018 р. м. Житомир Справа № 906/1018/18

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглядаючи справу

за позовом: Заступника військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі 1. Міністерства оборони України

2. Військової частини НОМЕР_1

3. Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира

до 1.Андрушівської районної державної адміністрації

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобуд-ЮП"

про визнання незаконним та скасування розпорядження голови райдержадміністрації, визнання недійсним договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомир звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Андрушівської районної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобуд-ЮП" про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Андрушівської районної державної адміністрації №30 від 22.01.2009 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок" та визнання недійсним договору оренди землі № 17 від 27.03.2009, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Новобуд-ЮП" та Андрушівською районною державною адміністрацією.

Відповідно до частини третьої статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Підставою для звернення з даним позовом до суду прокурором вказано, що Андрушівська РДА в порушення норм ст.ст. 13,14,15,24 ЗУ "Про місцеві державні адміністрації" розпорядилась земельними ділянками, що не були передані Міністерством оборони у встановленому законом порядку, тобто відповідач-1 розпорядився земельною ділянкою, яка належить до земель оборони.

Укладений між відповідачами договір оренди землі № 17 від 27.03.2009 вважає недійсним, в силу приписів ст.ст. 207 ГК України, 203 ЦК України та таким, що відбулось всупереч норм Закону України "Про використання земель оборони", Закону України "Про Збройні Сили України".

При цьому прокурор зазначає про те, що чинним законодавством України визначено органи, уповноважені державою здійснювати функції управління переданим Міністерством оборони України військовим майном і майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління (Міністерство оборони України як центральний орган виконавчої влади): Військову частину НОМЕР_1 та КЕВ м. Житомир. Проте вказані органи належним чином захист інтересів держави не здійснюють.

Зокрема, зазначає, що передана в оренду відповідачу-2 земельна ділянка надана для розміщення і постійної діяльності військової частини НОМЕР_1 , і використання останньої відповідачем -2 порушує оборонні (реальні ) інтереси держави.

Прокурор зауважує, що особи, наділені правом на звернення до суду з вказаним позовом, а саме Міністерство оборони України, КЕВ м. Житомир та військова частина НОМЕР_1 належним чином захист інтересів держави не здійснюють, починаючи з 11.09.2017 по теперішній час до Андрушівської районної державної адміністрації з вимогою скасувати розпорядження та розірвати договір не звертались, на підтвердження чого надав листи військової частина А1912 № 350/122/1/26/18/пс від 13.11.2018 та лист КЕВ м. Житомир № 5032 від 12.10.2018, з яких вбачається, що зазначеними органами претензійно-правова робота щодо порушених прав позивачів не ведеться.

За таких обставин, прокурор вважає, що для захисту прав та інтересів держави вбачаються підстави представництва прокурором на підставі ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", що виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень (усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається)

Відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Суд зауважує, що пункт 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

Суд зазначає, що неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

У справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Зважаючи на вищевикладене суд зазначає, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

Конституційний Суд України у справі № 3-рп/99 за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, в рішенні від 08.04.1999, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 по справі № 806/1000/17).

У позовній заяві прокурор вказав, що інтереси держави порушені внаслідок передачі у користування відповідачу - 2 спірної земельної ділянки, яка належить до земель оборони та використовується для розміщення військової частини НОМЕР_1 , яка є землекористувачем спірної земельної ділянки. Посилається на заподіяння шкоди інтересам держави, оскільки військова частина позбавлена можливості виконувати свої завдання за призначенням, порушені інтереси військової частини щодо використання земельної ділянки за призначенням.

Проте у позовній заяві прокурор не обґрунтувано наявність виключних підстав для здійснення представництва інтересів держави у спірних правовідносинах та необхідність їх захисту, а також не наведено причин неможливості позивачами, які є самостійними юридичними особами з відповідною процесуальною дієздатністю, самостійно здійснювати захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку.

Саме по собі зазначення прокурором у позовній заяві, що уповноваженими органами на звернення до суду з вказаним позовом жодних заходів на усунення порушень чинного законодавства під час розпорядження землями оборони не вжито, не свідчить про те, що зазначені суб`єкти, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, неналежним чином здійснюють захист законних інтересів держави, а також про відсутність у позивачів об`єктивної можливості самостійно звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав.

Долучені прокурором листи позивачів про те, що ними не ведеться претензійно-правова робота щодо скасування спірного розпорядження та визнання недійсним договору оренди землі № 17 від 27.03.2009 не є доказом того, що вказані особи неналежним чином здійснюють свої повноваження.

Таким чином, суд зазначає, що даний позов прокурором подано в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомир, які є юридичними особами і вправі самостійно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, а прокурором не доведено та не надано доказів того, що вказані особи не здійснюють або неналежним чином здійснюють свої повноваження в частині захисту інтересів держави.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи, зокрема, у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

З огляду на викладене та керуючись ст.162, п.4 ч.5 ст.174, ст.ст.232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Заступника військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомир до Андрушівської районної державної адміністрації і Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобуд-ЮП" про визнання незаконним та скасування розпорядження голови райдержадміністрації та визнання недійсним договору оренди землі повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 ГПК України.

Додаток на 50- ти аркушах, в тому числі, оригінал платіжного доручення №1281 від 18.10.2018 про сплату судового збору в сумі 3524,00 грн.

Суддя Сікорська Н.А.

Друк:
1 - в справу
2- військова прокуратура Житомирського гарнізону (рек. з повід.)