ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2675/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків
до Фізичної особи - підприємця Киріченко Ольги Євгенівни, смт. Слобожанське, Зміївського району, Харківської області
про стягнення 38478,82 грн
за участю представників сторін:

позивача - Калініна О.О., дов. № 01-26/5802 від 18.10.2018 року

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Харківобленерго", м. Харків звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи - підприємця Киріченко Ольги Євгенівни, смт. Слобожанське, Зміївського району, Харківської області про стягнення з відповідача 19685,72 грн. орендної плати, 2099,47 грн. пені, 259,86 грн. 3% річних, 13800,00 грн. штрафа, 530,53 грн. компенсації податку на землю та 2103,24 грн. компенсації податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за договором оренди нежитлових приміщень від 25 травня 2016 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01 жовтня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/2675/18; призначено розгляд справи в судовому засіданні на 31 жовтня 2018 року на 11 годин 40 хвилин та про розгляд справи повідомлено сторін.

Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засіданні.

Враховуючи пункт 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України 31 жовтня 2018 року суд починає розгляд справи по суті.

Протокольною ухвалою від 31 жовтня 2018 року на підставі частини 1 статті 252, частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву у судовому засіданні до 12 листопада 2018 року на 12 годин.

Представник позивача у судовому засіданні та у наданій заяві повідомляє, що під час розгляду справи відповідачем було частково сплачено заборгованість на загальну суму 3616,70 грн., а саме: 2717,92 грн. орендної плати, 163,24 грн. компенсації податку на землю, 735,54 грн. компенсації податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідач у судове засідання не з'явився, у наданій заяві проти позову не заперечує.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

25 травня 2016 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" після заміни назви Акціонерним товариством "Харківобленерго" (орендодавцем, позивачем) та Фізичною особою - підприємцем Киріченко Ольгою Євгенівною (орендарем, відповідачем) було укладено договір оренди нежитлового приміщення.

Відповідно до пункту 1.1. договору цим договором регулюються правовідносини, пов'язані з передачею орендодавцем орендареві у строкове платне користування (оперативний лізинг, за визначенням пункту 14.1.97 статті 14 Податкового кодексу України) нежитлового приміщення будівлі адміністративно-побутового корпусу "об'єкт, що орендується".

Згідно пункту 1.2. договору об'єкт, що орендується розташований за адресою: Харківська область, Зміївський район, смт. Комсомольське, вул. Балаклійське шосе, 36. Площа, що орендується - 131,7 кв.м.

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. договору строк оренди складає 1 рік з моменту виконання умов пункту 2.1 договору. Цей правочин, відповідно до норм статті 12 Закону України "Про приватизацію державного майна", набуває чинності (є укладеним) після підписання сторонами та погодження державним органом приватизації і діє 03 листопада 2016 року. Пунктом 3.3 договору, в редакції додаткової угоди від 07 грудня 2017 року № 2, встановлено, що в разі відсутності письмового попередження будь-якої із сторін про припинення дії договору за один місяць до закінчення строку його дії. цей договір вважатиметься продовженим на тих же умовах строком на кожний наступний календарних рік. Оскільки жодна із сторін договору не відмовилася від його продовження, договір на цей час є діючим.

Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивач є власником будівель (комплексу), що орендується відповідачем, на підставі наказу Міністерства енергетики та електрифікації від 22 серпня 2004 року № 163.

Факт передачі об'єктів, що орендуються, у користування відповідача підтверджується актом приймання-передачі від 04 липня 2016 року, що засвідчений підписами обох сторін договору.

Відповідно до пункту 4.1 договору орендна плата сплачується орєндарем в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця не пізніше 20 числа поточного місяця за поточний розрахунковий місяць на підставі наданого орендодавцем рахунку. Розмір орендної плати за об'єкт, що орендується, на місяць складає 1725,00 грн., крім того ПДВ 345,00 грн., разом 2070,00 грн. (пункт 4.2). Розмір орендної плати за поточний розрахунковий місяць складається з орендної плати за попередній місяць та суми індексації орендної плати на індекс інфляції попереднього місяця за винятком випадків дефляції (пункт 4.3).

Матеріали справи свідчать про те, що позивач виконав умови договору в повному обсязі та передав у строкове платне користування об'єкт оренди, проте Фізична особа - підприємець Киріченко Ольга Євгенівна свої зобов'язання, встановлені пунктом 4.1 договору, щодо сплати орендної плати за поточний місяць не пізніше 20 числа поточного місяця не виконала, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість з орендної плати в сумі 19 685,72 грн., за період з грудня 2017 року по серпень 2018 року, що складається з заборгованості за: грудень 2017 року в сумі 2 717,92 грн.; січень 2018 року в сумі 2 744,82 грн.; лютий 2018 року в сумі 2 786,22 грн.; квітень 2018 року в сумі 2 842,12 грн.; травень 2018 року в сумі 2 864,88 грн.; липень 2018 року в сумі 2 864,88 грн. та серпень 2018 року у в сумі 2 864,88 грн.

Згідно пункту 4.1 договору орендар кожного місяця отримував рахунки на сплату орендної плати, які повинні бути сплачені ним до 20 числа кожного місяця проте на цей час залишені несплаченими, що є порушенням умов договору.

Пунктом 4.5 договору, в редакції додаткової угоди від 07 грудня 2017 року № 2, передбачений обов'язок відповідача, крім орендної плати, в десятиденний термін сплачувати позивачу на підставі наданих рахунків компенсацію земельного податку та витрати з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, пропорційно частині площі будівлі, яка є об'єктом оренди.

Матеріали справи свідчать про те, що всупереч вимогам договору, Фізична особа - підприємець Киріченко Ольга Євгенівна не відшкодовувала витрати зі сплати земельного податку, пропорційно площі, яку вона орендує, за період з грудня 2017 року по червень 2018 року, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість на загальну суму 530,53 грн., що відповідно до розрахунку заборгованості з компенсації плати за землю складається із заборгованості за: грудень 2017 року в сумі 204,05 грн., березень 2018 року в сумі 163,24 грн., червень 2018 року в сумі 163,24 грн.

Позивач платіжними дорученнями від 26 січня 2018 року № 815 на суму 8727,79 грн., від 26 квітня 2018 року № 8275 на суму 8624,05 грн., від 27 липня 2018 року № 24052 на суму 8624,05 грн. сплатив земельний податок за період з грудня 2017 року по червень 2018 року.

На підставі договору (пункт 4.5) відповідач щомісяця отримував рахунки-фактури з компенсації плати за землю за вказаний період, які на цей час залишені несплаченими, що є порушенням умов укладеного між сторонами договору.

Разом з цим, відповідач не виконувала зобов'язання з компенсації податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до пункту 4.5 договору, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість в сумі 2 103,24 грн., що відповідно до розрахунку заборгованості з компенсації податку на нерухоме майно складається з заборгованості за: грудень 2017 року в сумі 632,16 грн.; березень 2018 року в сумі 735,54 грн.; червень 2018 року в сумі 735,54 грн.

Позивач платіжними дорученнями від 24 січня 2018 року № 525 на суму 49046.40 грн., від 25 квітня 2018 року № 7480 на суму 54067,53 грн., від 27 липня 2018 року № 24602 на суму 57067,53 грн. сплатив податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з грудня 2017 року по червень 2018 року.

Фізична особа - підприємець Киріченко Ольга Євгенівна щомісяця отримувала рахунки на компенсацію податку на нерухове майно, відмінне від земельної ділянки, які на цей час залишені несплаченими, що є порушенням пункту 4.5. договору.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору - стаття 611 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статтей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а відповідачем договірні зобов'язання виконані не в повному обсязі, і суд вимоги по стягненню прокурором та позивачем заборгованості, вважає обґрунтованими, законними, такими, що підлягають задоволенню.

Приписами статті 283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи відповідачем було частково сплачено заборгованість на загальну суму 3616,70 грн., а саме: 2717,92 грн. орендної плати, 163,24 грн. компенсації податку на землю, 735,54 грн. компенсації податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підтверджується копією виписки з банка станом на 18 жовтня 2018 року.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Господарський суд закриває провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 2 частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

За таких обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 2717,92 грн. орендної плати, 163,24 грн. компенсації податку на землю, 735,54 грн. компенсації податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у зв'язку з відсутністю предмета спору, оскільки цю заборгованість погашено. В частині стягнення з відповідача 16967,80 грн. орендної плати, 367,29 грн. компенсації податку на землю та 1367,70 грн. компенсації податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки позовні вимоги задовольнити.

ГІунктом 8.2.1 договору встановлено, що у разі неналежного виконання зобов'язань визначених пунктом 5.1.2 цього договору, орендар сплачує орендодавцеві штраф в розмі 10% від вартості об'єкта, що орендується.

Пунктом 5.1.2 договору встановлений обов'язок відповідача своєчасно та в повному обсязі сплачувати платежі згідно з розділом 4 цього договору (орендна плата, компенсація земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Відповідно до пункту 1.3 договору вартість об'єкта, що орендується, визначена на підставі експертної оцінки та становить 138 000,00 грн. Відповідно 10% від цієї суми це - 13 800,00 грн.

Згідно пункту 8.2.2. договору у разі несвоєчасної сплати орендних платежів, орендар сплачує орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту сплати.

Як уже зазначалося вище, пунктом 4.1 договору встановлено, що орендна плата сплачується орендарем в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця не пізніші 20 числа поточного місяця за поточний розрахунковий місяць на підставі наданого орендодавцем рахунку, тобто рахунок за орендну плату за кожен місяць відповідач повинен сплатити до 20 числа цього місяця.

Матеріали справи свідчать про те, що Фізична особа - підприємець Киріченко Ольга Євгенівна щомісяця отримувала рахунки на оплату орендної плати, які сплачувала несвоєчасно.

Так, рахунок за жовтень 2017 року від 12 жовтня 2017 року № М0670_201710_ ОРН відповідач сплатив 20 лютого 2018 року п/д D483922 на суму 1300,00 грн. та 20 червня 2018 року п/д № D914934 на суму 1362,00 грн.

Рахунок за листопада 2017 року від 13 листопада 2017 року № М0670_201711_ ОРН відповідач сплатив 18 грудня 2017 року п/д D275247 на суму 2695,14 грн.

Рахунок за березень 2018 року від 12 березня 2018 року М0670_201803_ОРН відповідач сплатив 11 червня 2018 року п/д D869075 на суму 2811,06 грн.

Рахунки за грудень 2017 року від 12 грудня 2017 року М0670_201712_ОРН; за січень 2018 року від 12 січня 2018 року М0670_201801_ ОРН; за лютий 2018 року від 12 лютого 2018 року М0670_201802_ОРН; за квітень 2018 року від 12 квітня 2018 року М0670_201804_ОРН; за травень 2018 року від 14 травня 2018 року М0670_201805_ОРН; за червень 2018 року від 13 червня 2018 року М0670_201806_ОРН та за липень 2018 року від 13 липня 2018 року М0670_201807_ОРН станом на 31 липня 2018 року залишилися несплаченими.

За період з 01 жовтня 2010 року по 31 липня 2018 року відповідач частково сплатив заборгованість по пені на загальну суму 728,48 грн.

Таким чином, заборгованість Фізичної особи - підприємця Киріченко Ольги Євгенівни перед позивачем по пені складає суму у розмірі 2099,47 грн.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку часник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарюванн, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 статті 231 Господарського кодексу України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно частини статті 547 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова ума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення оржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно приписів статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу Фізичною особою - підприємцем Киріченко Ольгою Євгенівною перед позивачем за договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов договору складає 2099,47 грн., розмір штрафа складає 13800,00 грн.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем вказаних сум, суд встановив, що данні нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства та умовам договору.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення з відповідача 2099,47 грн. пені, 13800,00 грн. штрафа слід задовольнити.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 259,86 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 259,86 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частни 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов*язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Киріченко Ольги Євгенівни (63460, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, поточний рахунок 46 в ПАТ «Мегабанк», МФО 351629, ) 16967,80 грн. орендної плати, 2099,47 грн. пені, 259,86 грн. 3% річних, 13800,00 грн. штрафа, 367,29 грн. компенсації податку на землю, 1367,70 грн. компенсації податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та 1762,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з відповідача 2717,92 грн. орендної плати, 163,24 грн. компенсації податку на землю, 735,54 грн. компенсації податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки провадження у справі закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статтей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 19.11.2018 р.

Суддя П.В. Хотенець