ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

16.11.2018м. ХарківСправа № 922/3120/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Фізичної особи - підприємця Леоненко Тетяни Миколаївни (Чернігівська область, Городнянський район, с. Макишин)
боржник Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід 2018" (місто Харків)
про стягнення 65 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2018 року до Господарського суду міста Харкова надійшла заява Фізичної особи - підприємця Леоненко Тетяни Миколаївни про видачу судового наказу на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід 2018" заборгованості за міжнародне перевезення вантажу в розмірі 65 000,00 грн., а також судових витрат, понесених на правову допомогу в розмірі 6 300,00 грн. та судового збору в розмірі 176,20 грн.

В обґрунтування вказаної заяви Фізична особа - підприємець Леоненко Тетяна Миколаївна посилається на те, що 04 жовтня 2018 року, на адресу експедитора, що узяв на себе зобов'язання з перевезення вантажу - ФОП Леоненко Т.М, електронною поштою, від експедитора ТОВ "СХІД 2018", що виступив замовником перевезення, надійшла заявка на надання транспортних послуг № 77. Її умови були прийняті ФОП Леоненко Т.М, відповідь на пропозицію виконати перевезення була направлена Товариству "СХІД 2018" електронною поштою. Так, за твердженням заявника, "заявка" за своєю правовою природою та істотними умовами, є договором перевезення з елементами договору транспортного експедирування.

Відповідно до приписів статей 147, 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. До заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи (копію заявки № 77 від 04.10.2018 та міжнародну товаро-транспортну накладну) , суд зазначає, що ФОП Леоненко Т.М. заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за приписами частини першої статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Вимоги до письмової форми договору викладено в статті 207 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Цивільний кодекс України також визнає форму правочину письмовою, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. При цьому окремий документ з назвою "договір" не оформляється.

Разом з тим, "заявка" розглядається судом, як форма доручення клієнта, в якій відображаються істотні умови кожного конкретного перевезення (вид, найменування, розміри, вага вантажу; сума, що підлягає сплаті експедитору; пункти відправлення та призначення вантажу; дата завантаження та розвантаження або термін перевезення; тип, кількість, державні номери транспортних засобів; умови перевезення; інші умови, узгоджені сторонами) і, хоча подана зявником заявка і складена у письмовій формі, однак, є правочином, укладеним у спрощений спосіб та не може бути прийнята судом, як аналог договору, укладеного у формі єдиного документа.

Отже, в даному випадку суду необхідно досліджувати надані заявником докази, надавати їм оцінку та встановити факт укладення між сторонами договору у спрощений спосіб. Процесуальний закон, в свою чергу, встановлює, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Судовий наказ може бути видано за наявності відповідного письмового договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а заявник, в свою чергу, має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

З огляду на викладене, вимоги ФОП Леоненко Т.М. не можуть бути розглянуті судом в порядку наказного провадження.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ФОП Леоненко Т.М. про видачу судового наказу на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід 2018" заборгованості за міжнародне перевезення вантажу в розмірі 65 000,00 грн., на підставі пункту 3 частини першої статті 152 ГПК України.

Суд також звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (частина друга статті 153 ГПК України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 147, 150, 152, 153, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Фізичної особи - підприємця Леоненко Тетяни Миколаївни - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Ухвалу підписано 16.11.2018.

Суддя В. В. Рильова

справа № 922/3120/18