РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.11.2018Справа № 910/13037/18

За позовом Приватного акціонерного товариства "Екопрод"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кукота О.Ю.

Представники сторін:

від позивача Шнягін О.Г. (представник за довіреністю);

від відповідача не з'явилися.

В судовому засіданні 06.11.2018 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника позивача, що повне рішення буде складено 12.11.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

1 жовтня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Екопрод" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 26.09.2018 року до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) про стягнення вартості нестачі вантажу в сумі 27 816,92 грн. (двадцять сім тисяч вісімсот шістнадцять гривень 92 копійки).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у відповідності із залізничними накладними № 44392645 від 24.09.2017 року та № 43020494 від 13.11.2017 року на адресу позивача зі станції відправлення "Куп'янськ-сортувальний Півд" прибули вагони № 56042005, № 58428954 та зі станції відправлення "Харків-сортувальний Півд" вагон № 54697735 з вантажем вугілля марки А (Антрацит), вантажовідправником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна компанія" (ТОВ "УВК"). Вказані вагони було видано вантажоодержувачу - позивачу із складанням комерційних актів №№ 486202/119, 486202/120 від 27.09.2018 року та № 486202/139 від 17.11.2018 року. В комерційному акті №486202/119 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону №56042005 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилося брутто - 90200кг, тара - 23600кг, нетто - 66600кг, що менше залізничної накладної на 2500кг. Навантаження вантажу нижче рівня бортів на 20 см, "шапка" рівномірна з укозами. Вантаж не марковано. Над 3-4 люками ліворуч поглиблення 800x600x600мм, течії вантажу немає. Вагон без дверей, розвантажувальні люки зачинені на запірний механізм. Вагон технічно справний. В комерційному акті №486202/120 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону №58428954 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилося брутто - 88600кг, тара - 23500кг, нетто - 65100кг, що менше залізничної накладної на 4100кг. Навантаження вантажу нижче рівня бортів на 20 см, "шапка". Вантаж не марковано, у документі маркування не зазначено. Праворуч над 2-3-4-5-6-7 люками в напрямку руху поїзду поглиблення довжиною 800см, шириною 120см, вглибину 50см, течії вантажу немає. Вагон без дверей, розвантажувальні люки зачинені на запірний механізм. Вагон технічно справний. В комерційному акті №486202/139 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону №54697735 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилося брутто - 89850кг, тара - 24000кг, нетто - 65850кг, що менше залізничної накладної на 2850м Навантаження вантажу на рівні бортів "шапкою". Вантаж не марковано. В документі маркувати - не зазначено. З півночі над 1 та 2 люками поглиблення довжиною 2,7 м на всю ширину вагон вглибину їм - 1,20 м, течії вантажу немає. Вагон без дверей, розвантажувальні люки зачинені запірний механізм. Вагон технічно справний. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/13037/18, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 06.11.2018 року.

29.10.2018 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 2022/799 від 23.10.2018 року, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння збитків та документів, які підтверджують оплату вантажу, у зв'язку з чим заявлена до стягнення сума збитків є недоведеною.

В судовому засіданні 06.11.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання 06.11.2018 року не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 802 та № 799.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, проте своїм правом взяти участь у розгляді справи, не скористався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг», як постачальником, та Приватним акціонерним товариством «Екопрод», як покупцем, укладено договір поставки вугільної продукції № 395 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується поставити у встановлений термін у власність покупця вугільну продукцію - вугілля російського походження, далі по тексту - «вугілля», а покупець зобов'язується прийняти вугілля та сплатити за нього грошові кошти на умовах, викладених у даному договорі.

В п. 1.2. договору визначено, що марка вугілля, сорт, кількість, якість, строки поставки вугілля, що поставляється, визначаються в специфікаціях, що є невід'ємною частиною договору.

Відповідно п. 2.1. договору ціна вугілля зазначена в національній валюті України, що фіксується в специфікаціях до договору, які є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 3.1. договору постачальник поставляє вугілля залізничним транспортом насипом (навалом) у відкритих піввагонах з люками, що відкриваються, на умовах DDP - станція призначення. Найменування станції призначення для поставки конкретної партії вугілля вказується в специфікації (листі-заявці покупця).

У відповідності до п.п. 4.1., 4.2. договору розрахунки за даним договором здійснюються в національній валюті України на підставі рахунків постачальника та згідно видаткових накладних. Покупець з моменту виставлення рахунку-фактури постачальником протягом 3 (трьох) банківських днів здійснює передоплату за товар шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в розмірі 100% від вартості партії товару згідно виставленого рахунку-фактури.

В специфікації №1 від 14.09.2017 року сторони погодили, що базис поставки DDP, станція призначення: ст. Волноваха Регіональної філії «Донецька залізниця», код станції 486202, вантажоодержувач: ПАТ «Екопрод», код 4303.

ТОВ «Інтеркоалтрейдінг» було виписано рахунок №091501 від15.09.2017 року на оплату 345,75 тон вугілля на суму 1 792 023,64 грн. з ПДВ.

Вказаний рахунок був оплачений позивачем, що підтверджуються наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: №26419 від 22.09.2017р. на суму 1 000 000,00 грн., №26486 від 28.09.2017р. на суму 500 000,00 грн., №26517 від 02.10.2017р. на суму 257 815,82 грн. та №26543 від 04.10.2017р. на суму 18 955,70 грн.

Таким чином, позивачем було в повному обсязі виконано зобов'язання щодо сплати поставленого товару.

24.09.2017 року ТОВ «УВК», як відправником, по накладній №44392645 завантажило вугілля марки А (Антрацит) у вагони №56042005 в кількості 69100кг та №58428954 в кількості 69200кг та передало вказаний вантаж для перевезення відповідачу.

27.09.2017 року зі станції відправлення "Куп'янськ-сортувальний Півд" на станцію Волноваха прибув вагон №56042005, який був виданий вантажоодержувачу - позивачу із складанням комерційних актів №486202/119 та №486202/120.

В комерційному акті №486202/119 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону №56042005 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилося брутто - 90200кг, тара - 23600кг, нетто - 66600кг, що менше залізничної накладної на 2500кг. Навантаження вантажу нижче рівня бортів на 20 см, "шапка" рівномірна з укозами. Вантаж не марковано. Над 3-4 люками ліворуч поглиблення 800x600x600мм, течії вантажу немає. Вагон без дверей, розвантажувальні люки зачинені на запірний механізм. Вагон технічно справний.

В комерційному акті №486202/120 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону №58428954 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилося брутто - 88600кг, тара - 23500кг, нетто - 65100кг, що менше залізничної накладної на 4100кг. Навантаження вантажу нижче рівня бортів на 20 см, "шапка". Вантаж не марковано, у документі маркування не зазначено. Праворуч над 2-3-4-5-6-7 люками в напрямку руху поїзду поглиблення довжиною 800см, шириною 120см, вглибину 50см, течії вантажу немає. Вагон без дверей, розвантажувальні люки зачинені на запірний механізм. Вагон технічно справний.

Специфікацією №2 від 31.10.2017 року сторони визначили базис поставки DDP, станція призначення: ст. Волноваха Регіональної філії «Донецька залізниця», код станції 486202, вантажоодержувач: ПАТ «Екопрод», код 4303.

На підставі вставленого ТОВ «Інтеркоалтрейдінг» рахунку №110603 від 06.11.2017 року на 137,90 тон вугілля на суму 742 343,28 грн. з ПДВ, який був оплачений позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями: №26925 від 09.11.2017р. на суму 300 000,00 грн. та №27016 від 24.11.2017р. на суму 442 343,28 грн. (копії містяться в матеріалах справи).

Отже, позивачем було в повному обсязі виконано зобов'язання щодо сплати поставленого товару.

13.11.2017 року ТОВ «УВК», як відправником, по накладній №43020494 завантажило вугілля марки А (Антрацит) у вагони №56042005 в кількості 69100кг та №58428954 в кількості 69200кг та передало вказаний вантаж для перевезення відповідачу.

17.11.2017 року зі станції відправлення "Харків-сортувальний Півд" на станцію Волноваха прибув вагон №54697735, який був виданий вантажоодержувачу - позивачу із складанням комерційного акту №486202/139.

В комерційному акті №486202/139 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону №54697735 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилося брутто - 89850кг, тара - 24000кг, нетто - 65850кг, що менше залізничної накладної на 2850м Навантаження вантажу на рівні бортів "шапкою". Вантаж не марковано. В документі маркувати - не зазначено. З півночі над 1 та 2 люками поглиблення довжиною 2,7 м на всю ширину вагон вглибину їм - 1,20 м, течії вантажу немає. Вагон без дверей, розвантажувальні люки зачинені запірний механізм. Вагон технічно справний.

23.12.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Екопрод» (надалі - позивач, вантажовласник) та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (надалі - відповідач, виконавець) укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги № ДФ/10004, відповідно до п. 1.1. якого, предметом договору є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

До закінчення строку дії договору № ДФ/10004, 19.10.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Екопрод» та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги № ЦТЛ/ДОН/0085-2017.

Позивач зазначає, що внаслідок втрати перевізником частини вантажу під час здійснення перевезення йому були завдані збитки, за розрахунками позивача загальна кількість вугілля втраченого перевізником складає 9450,00 кг, а саме: у вагоні №56042005 кількість втраченого вугілля - 2500кг, у вагоні №58428954 - 4100кг, у вагоні №54697735 - 2850кг, вартість нестачі вантажу із врахування обсягу нестачі поставленого товару становить 27 816,94 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що 12.01.2018 року позивач направив відповідачу претензію №1 від 10.01.2018р. щодо відшкодування збитків в розмірі вартості нестачі втраченого вантажу , у відповідь на яку, відповідач листом №ЦМ-12/51 від 14.02.2018р. повідомив позивача, що претензію №1 від 10.01.2018р. перенаправлено за належністю до Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ "Укрзалізниця" для розгляду. Втім, вказана претензія залишена без відповіді та задоволення.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором перевезення, який підпадає під правове регулювання глави 64 Цивільного кодексу України, глави 32 Господарського кодексу України, положень Закону України «Про залізничний транспорт».

За приписами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Як вже було встановлено судом, відповідно до залізничних накладних № 44392645 від 24.09.2017 року та № 43020494 від 13.11.2017 року на адресу позивача зі станції відправлення "Куп'янськ-сортувальний Півд" прибули вагони № 56042005, № 58428954 та зі станції відправлення "Харків-сортувальний Півд" вагон № 54697735 з вантажем вугілля марки А (Антрацит), вантажовідправником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна компанія" (ТОВ "УВК").

Вказані вагони було видано вантажоодержувачу - позивачу із складанням комерційних актів №№ 486202/119, 486202/120 від 27.09.2018 року та № 486202/139 від 17.11.2018 року.

В комерційному акті №486202/119 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону №56042005 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилося брутто - 90200кг, тара - 23600кг, нетто - 66600кг, що менше залізничної накладної на 2500кг. Навантаження вантажу нижче рівня бортів на 20 см, "шапка" рівномірна з укозами. Вантаж не марковано. Над 3-4 люками ліворуч поглиблення 800x600x600мм, течії вантажу немає. Вагон без дверей, розвантажувальні люки зачинені на запірний механізм. Вагон технічно справний.

В комерційному акті №486202/120 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону №58428954 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилося брутто - 88600кг, тара - 23500кг, нетто - 65100кг, що менше залізничної накладної на 4100кг. Навантаження вантажу нижче рівня бортів на 20 см, "шапка". Вантаж не марковано, у документі маркування не зазначено. Праворуч над 2-3-4-5-6-7 люками в напрямку руху поїзду поглиблення довжиною 800см, шириною 120см, вглибину 50см, течії вантажу немає. Вагон без дверей, розвантажувальні люки зачинені на запірний механізм. Вагон технічно справний.

В комерційному акті №486202/139 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону №54697735 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилося брутто - 89850кг, тара - 24000кг, нетто - 65850кг, що менше залізничної накладної на 2850м Навантаження вантажу на рівні бортів "шапкою". Вантаж не марковано. В документі маркувати - не зазначено. З півночі над 1 та 2 люками поглиблення довжиною 2,7 м на всю ширину вагон вглибину їм - 1,20 м, течії вантажу немає. Вагон без дверей, розвантажувальні люки зачинені запірний механізм. Вагон технічно справний.

У зв'язку з незбереженням прийнятого до перевезення вантажу залізницею позивач просить стягнути з відповідача збитки в сумі 27 816,92 грн.

У відповідності до комерційного акту №486202/119 недостача вантажу у вагоні №56042005 склала 2500 кг: сума норми природної втрати становить 2% (від маси нетто 69100 кг) * 2% = 1382 кг, підлягає відшкодуванню 1118 кг: 2500 кг (вартість недостачі) - 1382 кг (2% норми природної втрати), отже, вартість втраченого вантажу у вагоні №56042005 складає 5794,60 грн.(1118 х 5,183(вартість товару за кг)).

У відповідності до комерційного акту №486202/120 недостача вантажу у вагоні №58428954 склала 4100 кг: сума норми природної втрати становить 2% (від маси нетто 69200 кг) * 2% = 1384 кг, підлягає відшкодуванню 2716 кг: 4100 кг (вартість недостачі) - 1384 кг (2% норми природної втрати), отже, вартість втраченого вантажу у вагоні №58428954 складає 14 077,03 грн.(2716 х 5,183(вартість товару за кг)).

У відповідності до комерційного акту №486202/139 недостача вантажу у вагоні №54697735 склала 2850 кг: сума норми природної втрати становить 2% (від маси нетто 68700 кг) * 2% = 1374 кг, підлягає відшкодуванню 1476 кг: 2850 кг (вартість недостачі) - 1374 кг (2% норми природної втрати), отже, вартість втраченого вантажу у вагоні №54697735 складає 7945,31 грн.(1476 х 5,183(вартість товару за кг)).

За змістом ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Частиною 1 статті 110 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частинами 1, 3 статті 314 Господарського кодексу України передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. (ст. ст. 113, 114 Статуту залізниць України).

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В ст. 225 Господарського кодексу України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов'язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Статтею 52 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

У відповідності до ст. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 року комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Комерційні акти №№ 486202/119, 486202/120 від 27.09.2018 року та № 486202/139 від 17.11.2018 року за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 року, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних, фактичній масі вантажу.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 862/5083, визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

З урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 2% від маси вантажу, оскільки з перевізних документів вбачається, що вантаж - кокс доменний був відправлений у вологому стані.

При здійсненні перевірки наданого позивачем розрахунку ціни позову, суд дійшов висновку, що розрахунок є вірним, а сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат, становить 27 816,92 грн.

З огляду на наведені норми права та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку, який стосується заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача збитків у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні, позивачем належними і допустимими доказами доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення для застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення збитків.

Суд відхиляє твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки понесення позивачем збитків полягає у втраті його майна, і така втрата підтверджена матеріалами справи.

Приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу, та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (, адреса: 84400, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22) на користь Приватного акціонерного товариства "Екопрод" (, адреса: 85700, Донецька обл., м. Волноваха, вул. Центральна, 6В) грошові кошти: вартість нестачі вантажу - 27 816,92 грн. (двадцять сім тисяч вісімсот шістнадцять гривень 92 копійки) та судовий збір - 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.11.2018р.

Суддя О.В. Котков