ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Справа № 903/542/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Максютинська Д.В.

за участю представників сторін:

позивача: Микулик В. М.

відповідача: Войтович В.А.

третьої особи 1: не з'яився

третьої особи 2: не з'яився

третьої особи 3: не з'яився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДЖЕРЕЛА МІЖГІР'Я" на ухвалу господарського суду Волинської області, від 17.10.18р. у справі № 903/542/17 (головуючий суддя Костюк С.В., суддя Дем'як В.М., суддя Слободян О.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта банк"

до Приватного акціонерного товариства "ДЖЕРЕЛА МІЖГІР'Я"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

2) Публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк"

3) Європейський банк реконструкції та розвитку

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

10.07.17 р. Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (надалі - позивач) звернулось в господарський суд Волинської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Джерела Міжгір'я" (надалі - відповідач), в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № 08/15/06-КЛТ від 06.05.2006 року та № 08/16/06-КЛТ від 06.05.2006 року у розмірі 1 862 409,70 доларів США та 173 393 418,68 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору № 08/15-16/108/07 від 15.03.2007 року, а саме: об'єкт незавершеного будівництва - санаторно-оздоровчий комплекс на 500 місць, який складається з: А - спальний корпус з галереєю; Б - спальний корпус; В - їдальня; Г - адміністративний побутовий корпус; Д - котельня, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Сойми, вул. без назви, буд. б/н, реєстраційний номер нерухомого майна 17899199, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу вказаного предмету іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 105 098 000,00 грн..

10.10.2018 року відповідачем подано заяву про забезпечення доказів (мат оскарж., а.с. 15-18), в якій просить: заборонити працівникам ПАТ "Укрпошта" знищувати книгу (аркуш) ф.8 СВПЗ Сойми за 08.04.2014р.; витребувати у начальника СВПЗ Сойми оригінал книги (аркуша) ф.8 за 08.04.2014р.; уповноважити директора товариства Бортніка В.О. або іншого представника ПрАТ "Джерела Міжгір'я" отримати оригінал книги (аркуша) ф.8 за 08.04.2014р.; призначити почеркознавчу експертизу запису щодо відправлення 890, зробленого у книзі (аркуші) ф.8 за 08.04.2014р. СВПЗ Сойми; поставити перед експертом наступні питання: чи виконано рукописний текст "Куліш" у графі "Розписка в одержанні (прізвище одержувача)" книги (аркуша) ф.8 за 08.04.2014р. ОСОБА_4, чи виконані рукописні тексти " 890 Київ", "Джерела" та "Куліш" в книзі (аркуші) ф.8 за 08.04.2014р. однією особою.

16.10.2018 року відповідачем подано зустрічну позовну заяву до ПАТ "Дельта Банк" про визнання ПАТ "Дельта Банк" неналежним кредитором по кредитному договору № 08/15/06-КЛТ від 06.05.2006 року, кредитному договору № 08/16/06-КЛТ від 06.05.2006 року та неналежним іпотекодержателем по іпотечному договору № 08/15-16/108/07-КЛТ від 15.03.2007 року.

16.10.2018 року відповідачем подано заяву про забезпечення позову (мат. оскарж., а.с. 13), а саме: зупинити дію рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2346 від 23 серпня 2018р. про затвердження умов продажу, в частині продажу прав вимоги АТ "Дельта Банк" до Приватного акціонерного товариства "Джерела Міжгір'я" по Кредитному договору №08/15/06-КЛТ від 06.05.2006 року та Кредитному договору №08/16/06-КЛТ від 06.05.2006 року (лот F138GL33125); зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб скасувати проведення 24.10.2018 року відкритих торгів (аукціону) з продажу пулу, що складається з активів 4 банків прав вимоги ПАТ "ДІАМАНТЕАНК", АТ "ДЕЛЬТА БАНК", ПАТ "ВІЕЙБІ БАНК" ТА ПАТ "ВБР" (лот F138GL33125); заборонити Фонд гарантування вкладів фізичних осіб продавати право вимоги до Приватного акціонерного товариства "Джерела Міжгір'я" по Кредитному договору №08/15/06-КЛТ від 06.05.2006 року та Кредитному договору №08/16/06-КЛТ від 06.05.2006 року без згоди Приватного акціонерного товариства "Джерела Міжгір'я".

Ухвалою від 17 жовтня 2018 року господарським суд Волинської області зустрічну позовну заяву повернуто відповідачу; у задоволенні заяви про забезпечення доказів та забезпечення позову - відмовлено; підготовче засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті.

Дана ухвала мотивована тим, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 180 ГПК України, а тому вона підлягає поверненню. При цьому, будь-які інші обґрунтування в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали відсутні.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою господарського суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року, відповідач звернувся в Північно-західний апеляційний господарський суд з апеляційною скаргою, в які просить:

- скасувати дану ухвалу;

- прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду в одному провадженні;

- задовольнити заяву про забезпечення позову та заборонити Фонду гарантування вкладів фізичних продавати право вимоги до ПАТ «Джерела Міжгір'я» по кредитним договорам № 08/15/06-КЛТ та № 08/16/06-КЛТ від 06.05.06 р. без згоди ПАТ «Джерела Міжгір'я»;

- задовольнити заяву про забезпечення доказів та заборонити працівникам ПАТ "Укрпошта" знищувати книгу (аркуш) ф.8 СВПЗ Сойми за 08.04.2014р.; витребувати у начальника СВПЗ Сойми оригінал книги (аркуша) ф.8 за 08.04.2014р.; уповноважити директора товариства Бортніка В.О. або іншого представника ПрАТ "Джерела Міжгір'я" отримати оригінал книги (аркуша) ф.8 за 08.04.2014р.; призначити почеркознавчу експертизу запису щодо відправлення 890, зробленого у книзі (аркуші) ф.8 за 08.04.2014р. СВПЗ Сойми; поставити перед експертом наступні питання: чи виконано рукописний текст "Куліш" у графі "Розписка в одержанні (прізвище одержувача)" книги (аркуша) ф.8 за 08.04.2014р. ОСОБА_4, чи виконані рукописні тексти " 890 Київ", "Джерела" та "Куліш" в книзі (аркуші) ф.8 за 08.04.2014р. однією особою.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що відзив подано за процесуальними правилами чинного законодавства на час подання відзиву, які не передбачали проведення підготовчого засідання та зустрічний позов можна було подати до початку розгляду справи по суті, а тому Господарський суд Волинської області безпідставно повернув зустрічний позов відповідачу. Вважає, що задоволення зустрічного позову про визнання АТ «Дельта Банк» неналежним кредитором та неналежним іпотеко держателем, виключає задоволення первісного позову.

Відповідач звертає увагу на те, що судом першої інстанції порушено вимоги ч. 2 ст. 112 ГПК України щодо строків розгляду заяви про забезпечення доказів.

Стверджує, що суд першої інстанції не розглянув клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи.

Крім того, суд першої інстанції порушено вимоги ст.. 140 ГПК України, а саме, порушив порядок розгляду заяви про забезпечення позову, розглянувши її в судовому засідання в присутності представників сторін.

Відповідач наголошує на тому, що в оскаржуваній ухвалі не зазначені будь-які мотиви суду, з яких відповідачу відмовлено у заяві про забезпечення доказів та забезпечення позову, не вказані норми закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, просить залишити оскаржувану ухвалу без змін. Стверджує, що зустрічна позовна заява подана після початку розгляду справи по суті, а тому суд першої інстанції повинен відмовити у її прийнятті на підставі ч. 1 ст. 60 ГПК України.

Звертає увагу на неможливість застосування до АТ «Дельта Банк» заходів забезпечення позову у вигляді заборони посадовим особам банку, який знаходиться у ліквідації, вчиняти певні дії та вважає, що дії відповідача свідчать про затягування судового процесу та уникнення відповідальності за порушення виконання зобов'язань за Кредитним договором.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення викладені в заявах по суті.

Крім того, треті особи в судове засідання 14.11.18 р. не з'явились, про причини неявки не повідомили.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників третіх осіб, оскільки останні не скористались своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду враховує наступне.

20 листопада 2017 р. господарським судом Волинської області позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» до ПАТ «Джерела Міжгір'я» про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № 08/15/06-КЛТ та № 08/16/06-КЛТ від 06.05.2006 року шляхом продажу на прилюдних торгах, прийнято до провадження у складі колегії головуючий суддя Костюк С.В., суддя Слободян О.Г., суддя Дем'як В.М.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ПАТ "Джерела Міжгір'я" не виконує зобов'язання за кредитними договорами № 08/15/06-КЛТ та № 08/16/06-КЛТ від 06.05.2006 року належним чином, порушує їх умови по сплаті відсотків за користування кредитом та сум кредиту, а тому, АТ "Дельта Банк" на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 р., має право звернути стягнення на майно з метою погашення заборгованості ПрАТ "Джерела Міжгір'я" за кредитними договорами, згідно іпотечного договору № 08/15-16/108/07 від 15.03.2007 року.

Ухвалою від 24 вересня 2018 року призначено підготовче засідання на 17 жовтня 2018р.

16 жовтня 2018 року до господарського суду Волинської області надійшла зустрічна позовна заява від ПАТ «Джерела Міжгір'я» до ПАТ «Дельта Банк» про визнання ПАТ «Дельта Банк» неналежним кредитором по Кредитному договору № 08/15/06-КЛТ від 06.05.06 р., № 08/16/06-КЛТ від 06.05.06 р. та неналежним іпотекодержателем по Іпотечному договору № 08/15-16/108/07-КЛТ від 15.03.07 р.

При поданні зустрічного позову, ПАТ «Джерела Міжгір'я» зазначає, що його права порушено у зв'язку з укладенням договору № 08/15-16/108/07-КЛТ від 15.03.07 р., що є підставою для визнання вказаного договору недійсним в частині продажу права вимоги до ПАТ «Джерела Міжгір'я». Вважає, що АТ «Дельта Банк» придбав право вимоги до ПАТ «Джерела Міжгір'я» з порушенням чинного законодавства, а тому не може бути його власником, оскільки є неналежним кредитором і володіє ним неправомірно.

З матеріалів справи вбачається, що 06.05.2006 між ВАТ «Кредитпромбанк» та ЗАТ «Джерела Міжгір'я» укладено кредитні договори № 08/15/06-КЛТ та № 08/16/06-КЛТ.

Для забезпечення виконання зобов'язань по кредитним договорах 15.03.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ЗАТ «Джерела Міжгір'я» укладено іпотечний договір № 08/15-16/108/07.

27.09.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги.

Згідно п. 2.1 договору купівлі-продажу, ПАТ«Кредитпромбанк» погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх АТ «Дельта Банк», а АТ «Дельта Банк» погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право звернення стягнення на майно у випадку порушення ПрАТ «Джерела Міжгір`я» умов кредитного договору №08/15/06-КЛТ від 06.05.2006 року та кредитного договору №08/16/06-КЛТ від 06.05.2006.

Поряд з цим, ПАТ «Джерела Міжгір'я» зазначає, що не давало згоди на відступлення права вимоги за кредитними та іпотечним договорами будь-якій іншій особі, а тому вважає, що договір купівлі-продажу права вимоги від 27.09.2013р. за р.№2466 був укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» з порушенням п.3.2 іпотечного договору, а тому позивач не може бути іпотекодержателем і немає права на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки, ПАТ «Джерела Міжгір'я» вважає, що його права та інтереси порушені у зв'язку з укладенням договору № 08/15-16/108/07-КЛТ від 15.03.07 р., звернулось в господарський суд Волинської області з зустрічним позовом.

Господарський суд першої інстанції при поверненні зустрічного позову посилався на ч. 2 ст. 180 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 ГПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

У розумінні вищенаведеної процесуальної норми зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю.

Взаємна пов'язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у тому, що обидва позови взаємно пов'язані і їх спільний розгляд є доцільним, сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору, також це може виражатися у підставах цих позовів (виникнення їх з одних правовідносин).

До вищенаведених випадків, коли вбачається пов'язаність первісного та зустрічного позовів, відноситься випадок, коли задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб'єктивне право позивача за первісним позовом.

Так, предметом розгляду первісного позову у справі №903/542/17 є звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору № 08/15-16/108/07 від 15.03.2007 року, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» (іпотекодержателем) та ЗАТ «Джерела Міжгір`я» (іпотекодавцем) з метою забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають із кредитних договорів №08/15/06-КЛТ від 06.05.2006, №08/16/06-КЛТ від 06.05.2006 та додаткових угод до них, що укладені між іпотекодержателем та іпотекодавцем.

При цьому, предметом розгляду зустрічної позовної заяви є визнання ПАТ «Дельта Банк» неналежним кредитором по кредитним договорам №08/15/06-КЛТ від 06.05.2006, №08/16/06-КЛТ від 06.05.2006 та неналежним іпотекодаржателем по Іпотечному договору № 08/15-16/108/07-КЛТ від 15.03.07р.

Саме лише виникнення цих зобов'язань сторін на підставі одного й того ж самого договору свідчить про взаємопов'язаність вимог в розумінні ч. 2 ст.180 ГПК України. Вимоги за зустрічним і первісним позовами мають однакові підстави виникнення, обґрунтовуються однаковими доказами.

Крім того, при поверненні зустрічного позову, суд першої інстанції вказав, що відповідачем порушено вимоги ч. 1 ст. 180 ГПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Волинської області від 13.07.2017 року позовну заяву ПАТ "Дельта Банк" прийнято до розгляду та порушено провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 28.08.2017 року розгляд справи № 903/542/17 призначено в колегіальному складі господарського суду Волинської області.

З матеріалів справи вбачається, що склад колегії суддів для розгялду даної справи неодноразово змінювався.

Зокрема, ухвалою суду від 20.11.2017 року справу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуюча суддя - Костюк С. В., судді - Слободян О. Г., Дем'як В. М.

Ухвалою суду від 11.12.2017 року зупинено провадження у даній справі до вирішення та набрання законної сили рішеннями господарського суду м. Києва у справах №910/13770/17 та №910/15527/17. Вказана ухвала залишена без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 року.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VІІІ від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п.9 Перехідних положень ГПК України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 24.09.2018 року поновлено провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.10.2018 року.

Тобто фактично після зупинення провадження у справі у зв'язку зі змінами процесуального законодавства Господарський суд Волинської області розпочав провадження у справі зі стадії підготовчого засідання, що передбачає дотримання вимог визначених главою 3 ГПК України (в редації чинній з 15.12.2017р.).

16.10.18 р. ПАТ "Джерела Міжгір'я" звернулось в господарський суд Волинської області до ПАТ "Дельта Банк" з зустрічним позовом.

Апеляційний суд вважає за необхідне врахувати наступні положення чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до п. З ч. 2 ст. 46 ГПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Статтею 22 ГПК України (у редакції, чинній на час прийняття справи до провадження) встановлено, що відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

Частиною 1 ст. 180 ГПК України передбачено, що відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Частиною 8 ст. 165 ГПК України встановлено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а інші учасники справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Волинської області від 24.09.18 р. про призначення підготовчого засідання не встановлено строк подання відзиву або інших доказів, а тому подаючи зустрічний позов 16.10.18 до першого підготовчого засідання (17.10.18) відповідач діяв з дотриманням процесуальних вимог, визначених ст. 165, 180 ГПК України.

Таким чином, зустрічний позов подано у відповідності до ч.1 ст.180 ГПК України, оскільки ухвалою господарського суду Волинської області від 24.09.2018 року по даній справі, призначено підготовче засідання на 17.10.18р., а зустрічний позов надійшов в суд 16.10.18 р., тобто до початку першого підготовчого засідання у даній справі.

А відтак, місцевий господарський суд безпідставно дійшов висновку про порушення відповідачем строку для подання відзиву із посиланням на вже вчинення відповідної дії, зокрема, як вказав суд, подача відзиву відповідачем відбулася 22.09.2017, оскільки таку дію відповідач вчинив в межах провадження у справі, що відбувалося за дії ГПК України у редакції чинній станом на 22.09.2018 (ст. 22 ГПК передбачала право на подання зустрічного позову до початку розгляду господарським судом справи по суті ). При цьому суд самостійно перейшовши до стадії підготовчого провадження після поновлення провадження у справі (ухвала від 24.09.2018) неправомірно обмежив право особи на використання всіх процесуальних дій, визначених ст. 177-180 ГПК України.

Колегія суддів вважає неспроможними посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що зустрічна позовна заява подана після початку розгляду справи по суті, з підстав, викладених вище.

Ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

При цьому, ухвалою господарського суду Волинської області від 17.10.18 р. закрито підготовче засідання по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.11.18 р., тоді, як зустрічний позов подано 16.10.18р., тобто до початку розгляду справи по суті.

Апеляційний суд приходить до висновку, що зустрічний позов поданий відповідно до вимог законодавства України чинного на час звернення відповідача в суд, при цьому обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є цілком доцільним, а тому, суд першої інстанції помилково повернув відповідачу його позовну заяву.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що оскаржувану ухвалу в частині повернення зустрічної позовної заяви слід скасувати та прийняти зустрічну позовну заяву ПАТ «Джерела Міжгір'я» до розгляду в одному провадженні з позовною заявою ПАТ «Дельта Банк» по справі № 903/542/17.

Щодо апеляційних вимог в частині скасування ухвали господарського суду Волинської області від 17.10.18 р. про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів, апеляційний суд враховує наступне.

10 жовтня 2018 р. відповідач звернувся в господарський суд Волинської області з заявою про забезпечення доказів, в якій просив: заборонити працівникам ПАТ "Укрпошта" знищувати книгу (аркуш) ф.8 СВПЗ Сойми за 08.04.2014р.; витребувати у начальника СВПЗ Сойми оригінал книги (аркуша) ф.8 за 08.04.2014р.; уповноважити директора товариства Бортніка В.О. або іншого представника ПрАТ "Джерела Міжгір'я" отримати оригінал книги (аркуша) ф.8 за 08.04.2014р.; призначити почеркознавчу експертизу запису щодо відправлення 890, зробленого у книзі (аркуші) ф.8 за 08.04.2014р. СВПЗ Сойми; поставити перед експертом наступні питання: чи виконано рукописний текст "Куліш" у графі "Розписка в одержанні (прізвище одержувача)" книги (аркуша) ф.8 за 08.04.2014р. ОСОБА_4, чи виконані рукописні тексти " 890 Київ", "Джерела" та "Куліш" в книзі (аркуші) ф.8 за 08.04.2014р. однією особою.

Заява мотивована тим, що представник відповідача не отримував повідомлення - вимогу 890, в якому повідомлялось про укладення договору купівлі-продажу прав вимоги до відповідача, що в свою чергу спростовує обставину, яка призведе до визнання недійсним Договору купівлі-продажу прав вимоги, який є підставою позовних вимог по даній справі.

Порядок та підстави забезпечення доказів, вимоги до форми та змісту заяви, способи забезпечення доказів, а також порядок розгляду відповідних заяв судом визначені параграфом 8 глави 5 розділу І Господарського процесуального кодексу України.

За змістом ч. 1 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Отже, забезпечення доказів застосовується з метою запобігання настанню негативних наслідків, та полягають у вжитті судом невідкладних заходів до закріплення у визначеному процесуальному порядку фактичних даних з метою використання їх як доказів при розгляді господарських справ. При цьому, заявник повинен довести наявність підстав, що подача відповідних доказів стане згодом неможливою або утрудненою. Суд не може вжити заходи по забезпеченню доказів лише на підставі міркувань учасника що носять характер припущень.

Таким чином, такий правовий інститут, як «Забезпечення доказів» передбачає повноваження суду по збиранню доказів до відкриття провадження у справі або на стадії підготовчого провадження, чи розгляду справи, якщо надання цих доказів стане неможливим або утрудненим. Неможливість надання (одержання) доказу може бути пов'язана з майбутнім знищенням, зіпсуванням доказу тощо, а ускладнення в наданні доказу може бути зумовлене обставинами, які вимагатимуть додаткових зусиль, витрати часу та коштів. Отже, коли особи, що беруть участь у справі, мають фактичні дані або повідомлення, які свідчать про те, що певні докази можуть бути вилучені або втрачені і ними скористатися для вирішення справи по суті стане неможливим, або внаслідок їх втрати або знищення за актом у зв'язку закінченням строків зберігання також неможливо вирішити справу, тоді такі особи мають звернутися до суду з клопотанням про забезпечення доказів.

Враховуючи вказане, апеляційний суд приходить до висновку, що звертаючись до суду з відповідною заявою, заявник не обґрунтував та з доказової точки зору не довів обставин, що документи, які він просить витребувати, можуть бути втрачені, або збирання чи подання відповідних документів стане згодом неможливим.

Колегія суддів бере до уваги, що основними доводами заяви про забезпечення доказів, є незгода відповідача з повідомленням його належним чином про укладення договору купівлі-продажу від 27.09.13 р., що є підставою для визнання вказаного договору недійсним. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що визнання договору недійсним не є предметом розгляду по даній справі, дані позовні вимоги були предметом дослідження по справі № 910/13770/17.

Виходячи з положень ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, суд має забезпечити докази лише в тому випадку, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (ч. 1 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України). Однак, з матеріалів оскарження ухвали та заяви про забезпечення доказів, наявність таких підстав не вбачається.

Крім того, при розгляді клопотання про призначення почеркознавчої експертизи викладеного в заяві про забезпечення доказів, апеляційний суд враховує те, що в силу приписів частини 2 ст. 110 ГПК України, судова експертиза проводиться з метою забезпечення доказів у справі та у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування.

Суд зазначає, що результати проведеної почеркознавчої експертизи запису щодо відправлення 90 не встановлять обставини, що мають значення для даної справи, не вплинуть на збирання та оцінку доказів по даній справі та не вплинуть на результати розгляду справи по суті, а тому відсутня необхідність у проведенні почеркознавчої експертизи.

Апеляційний суд також враховує те, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.18 р. по справі № 910/13770/171 заяву ПАТ "Джерела Міжгір'я" про забезпечення доказів задоволено частково та заборонено працівникам ПАТ "Укрпошта" знищувати книгу ф.8 СВПЗ Сойми за 08.04.14 р.; витребувано у Сільського відділення поштового зв'язку Сойми оригінал книги ф.8 за 08.04.2014р. та зобов'язано подати її до Північного апеляційного господарського суду.

А відтак, вимоги відповідача про забезпечення доказів викладені в клопотанні від 10 жовтня 2018 р., вже були предметом розгляду по справі № 910/13770/171, суд розглянув їх та виніс рішення про забезпечення доказів, а тому мета такої проецсуальної дії як забезпечення доказів (засіб доказування може бути втраченим, збирання та подання доказів стане неможливим) є досягнуто.

Стосовно доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині пропуску п'ятиденного строку, встановленого ст.. 112 ГПК України, для розгляду заяви про забезпечення доказів, слід зазначити наступне.

Статтею 277 ГПК України встановлено вичерпний перелік для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

В свою чергу, апелянтом не наведено жодного доводу стосовно того, як порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині пропуску строку для розгляду заяви про забезпечення доказів, вплинуло на результат розгляду даної заяви, що в силу ст.. 277 ГПК України не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вказане, апеляційний суд залишає без змін оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у забезпеченні доказів.

Крім того, при розгляді апеляційної скарги на ухвалу від 17.10.18 р. в частині відмови в клопотанні про забезпечення позову, апеляційний суд враховує наступне.

16.10.2018 року відповідачем подано заяву про забезпечення позову , а саме: зупинити дію рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2346 від 23 серпня 2018р. про затвердження умов продажу, в частині продажу прав вимоги АТ "Дельта Банк" до Приватного акціонерного товариства "Джерела Міжгір'я" по Кредитному договору №08/15/06-КЛТ від 06.05.2006 року та Кредитному договору №08/16/06-КЛТ від 06.05.2006 року (лот F138GL33125); зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб скасувати проведення 24.10.2018 року відкритих торгів (аукціону) з продажу пулу, що складається з активів 4 банків прав вимоги ПАТ "ДІАМАНТЕАНК", АТ "ДЕЛЬТА БАНК", ПАТ "ВІЕЙБІ БАНК" ТА ПАТ "ВБР" (лот F138GL33125); заборонити Фонд гарантування вкладів фізичних осіб продавати право вимоги до Приватного акціонерного товариства "Джерела Міжгір'я" по Кредитному договору №08/15/06-КЛТ від 06.05.2006 року та Кредитному договору №08/16/06-КЛТ від 06.05.2006 року без згоди Приватного акціонерного товариства "Джерела Міжгір'я".

В обґрунтування даної заяви відповідач зазначає, що в результаті проведення відкритих торгів право вимоги до відповідача буде продано іншій особі, то відповідач буде змушений знову в судовому порядку визнавати недійсним такий договір. Зазначає, що оскільки позивач неправомірно придбав право вимоги до відповідача, то у разі його продажу це призведе до порушення інтересів можливого покупця на торгах, адже ПАТ «Дельта Банк» продає те, розпоряджатися чим не немає права.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що відповідачем жодним чином не доведено, як саме невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду з зустрічним позовом, як і недоведено беззаперечні підстави вважати, що позивачем може бути порушено права відповідача.

Так, заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

В свою чергу, слід зазначити, що саме лише посилання заявника на потенційну можливість порушення інтересів майбутнього покупця на торгах, а також на можливе визнання майбутнього договору недійсним, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Так, заявник не зазначив, які докази вказують на наявність обставин, з якими пов'язується застосування заходів до забезпечення позову, та у чому саме вбачається неможливість чи утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позову, а лише обмежився посиланням на те, що Верховний Суд при розгляді справи № 910/13770/17 підтвердив протиправність набуття АТ «Дельта Банк» права вимоги до відповідача за кредитними договорами від 06.05.06 р.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що посилання скаржника на недійсність договору купівлі-продажу є безпідставними, оскільки, Верховний Суд залишив без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.04.18 р. у справі № 910/13770/17, якою в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.13 р. відмовлено.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вчиненні ПАТ "Дельта Банк" заходи щодо реалізації активу неплатоспроможного банку, а саме: продаж права вимоги за кредитними договорами №08/15/06-КЛТ від 06.05.2006 року, №08/16/06-КЛТ від 06.05.2006 року укладеним з ПАТ «Джерела Міжгір`я» не вплинуть на права та інтереси можливого покупця, або невиконання рішення суду про стягнення коштів на користь позивача, так як у разі можливого продажу права вимоги за кредитним договором замінить тільки кредитора в зобов'язанні, що в свою чергу, не призведе до повторного стягнення за кредитними договорами з відповідача заборгованості або позбавлення права власності на майно, яке є предметом іпотечного договору №08/15-16/І08/07-КЛТ від 15.03.2007 року.

А відтак, заявником суду не наведено жодних достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Визначений ПАТ "Джерела Міжгір'я" захід забезпечення не є збалансованим з наявними обставинами справи, правами, обов`язками та інтересами учасників провадження у справі №903/542/17 та й осіб, які такими учасниками не являються.

Адекватності у визначеному заході забезпечення також не вбачається.

Крім того, аналогічні заходи забезпечення позову були предметом розгляду по даній справі та скасовані постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.02.18 р.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ПАТ «Джерела Міжгір'я» про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів, які б могли підтвердити, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів скаржника, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що посилання відповідача викладені в апеляційній скарзі, а саме: закриття підготовчого провадження та розгляд заяви про забезпечення доказів у присутності учасників справи є безпідставними та не є підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною 5 ст. 236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 5 ст. 234 ГПК України, ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

З урахуванням вимог статтею 238 ГПК України апеляційний суд зазначає, що у мотивувальній частині судового рішення суд спочатку наводить встановлені ним обставини у справі, що необхідні для її вирішення, із посиланням на докази, за якими ці обставини було встановлено, а також мають бути зазначені мотиви, з яких суд не врахував окремих доказів, з посиланням на неналежність, недопустимість, недостовірність, непереконливість тощо та з необхідними поясненнями. Тобто тут відображаються результати оцінки судом доказів. Після цього суд має дати аналіз цих обставин під кутом зору права.

Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку, що вмотивованим і обґрунтованим судовим рішенням можливо назвати лише те, в якому правовий висновок суду ґрунтується на аналізі взаємозв'язку між наведеною правовою нормою та належними доказами наданими сторонами у справі. При цьому, саме лише посилання судом першої інстанції на норму права не може вважатися належною мотивацією рішення або висновку.

В свою чергу, відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Отже, ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам та аргументам сторін, не наведено мотивів відхилення тверджень відповідача, не наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Враховуючи вказане, апеляційний господарський суд приходить до висновку про порушення господарським судом Волинської області вимог ГПК України щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, а тому, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом Волинської області порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття помилкового судового рішення в частині повернення зустрічної позовної заяви, а тому, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України скасовує оскаржувану ухвалу в цій частині, в іншій частині оскаржувану ухвалу залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 269-271, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДЖЕРЕЛА МІЖГІР'Я" на ухвалу господарського суду Волинської області, від 17.10.18р. у справі № 903/542/17 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року у справі №903/542/17 скасувати в частині повернення зустрічної позовної заяви. Матеріали оскарження надіслати господарському суду Волинської області для вирішення питання про прийняття до спільного розгляду з первісним позовом зустрічної позовної заяви ПАТ "Джерела Міжгір"я".

В решті ухвалу господарського суду Волинської області від 17.10.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/542/17 повернути господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "19" листопада 2018 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.