ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.11.2018 Справа № 905/1838/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали

позивач: Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (, адреса: 85670, Донецька область, м. Вугледар, вул. Магістральна, буд. 4),

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» (, адреса: 84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22),

про: стягнення 1645,18 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився, -

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» звернулось до господарського суду з позовною заявою від 28.09.2018 № 1862 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» збитків, що виникли внаслідок незбереження вантажу при перевезенні залізницею, у вигляді вартості втраченого вантажу у сумі 1645,18 грн. (одна тисяча шістсот сорок п'ять гривень 18 коп.).

Нормативно вимоги обґрунтовано положеннями ст.ст. 114, 129, 130, 133 Статуту залізниць України, абз. 2 п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 № 644, ст.924 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.314 Господарського кодексу України.

На підтвердження позовних вимог надано суду: наказ № 76- к/к від 09.04.2009 про призначення ОСОБА_1, статут Державного підприємства Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», зміни до статуту Державного підприємства Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», довідка АБ № 455372 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій відносно Державного підприємства «Південнодонбаське №1», виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», договір №07890/ДОН-2018 про надання послуг від 08.02.2018, комерційний акт № 463003/59/130 від 06.04.2018, залізнична накладна №49060080 від 02.04.2018, розрахунок кількості та вартості втраченого вугілля марки ДГР (0-200) згідно комерційного акту, довідка щодо ціни вугілля відповідно до розрахунку знижок/надбавок та актами приймання-передачі вугілля за договором №01-18/РВ від 19.02.2018 з ДП «Держвуглепостач», технічний паспорт №0361 засобу ваговимірювальної техніки.

Ухвалою суду від 04.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1838/18; розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 06.11.2018 року; явка сторін визнана необов'язковою; відповідачу встановлено строк у п'ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами; запропоновано позивачу у строк до п'яти днів з дня отримання відзиву надати суду відповідь на відзив; докази направлення відповіді на відзив відповідачу.

16.10.2018 позивачем на електронну адресу суду надіслано клопотання №1963 від 16.10.2018, згідно з яким останній просив винести рішення суду відповідно до існуючої судової практики розгляду подібних спорів в судах та розгляд справи здійснювати без участі представників підприємств.

До канцелярії суду 16.10.2018 надійшов відзив б/н б/д на позовну заяву, в якому викладено заперечення проти задоволення позову. На думку відповідача, позивачем не надано належних і допустимих доказів отримання збитків, а саме відсутні документи на підтвердження оплати оспорюваного вантажу.

До означеного відзиву додано документи, наведені у переліку.

22.10.2018 через канцелярію суду від позивача надійшов оригінал клопотання №1963 від 16.10.2018, який був раніше надісланий на електронну адресу суду.

01.11.2018 позивачем на електронну адресу суду надіслано відповідь на відзив №1265 від 30.10.2018, в якому викладено заперечення проти доводів відповідача. Вказаний документ не містить електронного цифрового підпису особи, яка його склала та направила на електронну адресу суду.

Разом з цим, 02.11.2018, до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив від 30.10.2018 № 1265 у паперовій формі, яка раніше була направлена позивачем на електронну адресу суду.

Сторони в судове засідання, що відбулось 06.11.2018, своїх представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою визнана не була, сторони повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, документи та пояснення подані у строк, встановлений судом і таких документів достатньо для вирішення спору, тому справа розглядається за наявними матеріалами без присутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2018 зі станції «Південнодонбаське» Донецької залізниці здійснено відправлення вагону №65282972 у рухомому складі за залізничною накладною №49060080, навантажений вугіллям кам'яним, не пойменоване в алфавіті, на станцію «Покровськ» Донецької залізниці, одержувач ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська».

Згідно відміток у вказаній накладній, погрузка навалом, поверхня вантажу нижча рівня бортів вагону, вантаж у вологому стані, вологість - 6,8%.

Під час прибуття вагону на станцію «Пологи» Придніпровської залізниці на підставі ст. 24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №65282972 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що складено відповідний комерційній акт №463003/130 від 06.04.2018.

У розділі «Д» комерційного акту №463003/130 від 06.04.2018 зафіксовано, що на підставі актів загальної форми №707 від 06.04.2018 ст. К-Зоря №321/1П, 2542/В від 06.04.2018 ст. Пологи проводилось контрольне зважування вагона №65282972 за груповою накладною вказаною на лицьовій стороні даного акту, комісією у складі: ДС ОСОБА_2, агент комерційний ОСОБА_3, приймальник поїздів ОСОБА_4, стр. Вохр ст. Пологи Тараник, слідчий ВП, була проведена перевірка маси вантажу на справних 150 т електронних вагонних вагах №89 ст. Пологи (повірка 18.10.17). Фактична маса брутто вагона склала 97680 кг, тара вагона з перевізного документа 23800 кг. Маса вантажу нетто за перевізним документом 66500 кг. Фактично маса вантажу нетто 63880 кг, що менше документу на 2620 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження нижче бортів 30-40 см. Поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою жовтого кольору. Над 1 люком з лівої сторони за рухом поїзда присутня виїмка довжиною 1м, шириною 2,8 м., глибиною 0,3м. В місці виїмки маркування відсутнє.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з перевезення.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно п.2 ст.924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Відповідно до ст.ст. 131, 136 Статуту залізниць України претензії і позови, що виникли з приводу перевезення, зокрема щодо нестачі вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу.

Відповідно до ч.2 п.2 Правил заявлення та розгляду претензій переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

Залізнична накладна №49060080 містить переуступний напис засвідчений підписом генерального директора, головним бухгалтером та печаткою вантажоодержувача - ПрАТ «Мирноградська».

Отже, переуступний напис вантажоотримувача, що міститься на спірній залізничній накладній, є належним доказом передачі права пред'явлення претензій та позовів позивачу у цій справі як вантажовідправнику.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений, зокрема, комерційним актам.

Залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема у разі здачі вантажу до перевезення у вологому стані.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки щодо ціни вугілля відповідно до розрахунку знижок/надбавок за актами приймання-передачі вугілля за договором №01-18/РВ від 19.02.2018, укладеного між ДП «Держвуглепостач» та ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», вартість 1 тони вугілля у вагоні №65282972 становить 1275,33 грн. без ПДВ.

Вартість нестачі вантажу у вагоні № 65282972 склала 1645,18 грн. без ПДВ (одна тисяча шістсот сорок п"ять гривень 18 коп.) з наступного розрахунку: 1275,33 грн. без ПДВ (вартість однієї тони вугілля кам"яного згідно довідки щодо ціни вугілля відповідно до розрахунку знижок/надбавок) * 1290 кг або 1,29 т (фактична нестача вантажу з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезень на рівні 2% маси, зазначенної в перевізних документах).

Позивачем заявлено саме таку суму.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Розрахунок вартості втраченого вантажу позивача є арифметично вірним.

Згідно ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Статтею 110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Оскільки спірні вагони прийнято залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу в силу п. 110 Статуту залізниць України покладається на залізницю, тобто на відповідача.

Суд відхиляє заперечення відповідача відсутність документів на підтвердження оплати оспорюваного вантажу. Статутом залізниць визначено перелік документів, виходячи з яких здійснюється розрахунок збитків у вигляді вартості втраченого вантажу. Спірні вагони були прийняті залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу, в силу п. 110 Статуту залізниць України, покладається на залізницю, тобто на відповідача. Всі наявні в матеріалах справи документи є належними доказами понесення позивачем збитків у вигляді вартості втраченого вантажу у пред'явленому до стягнення розмірі. Протилежного відповідач не довів, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73-80, 129, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» до Публічного акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення 1645,18 грн., задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, адреса: 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22) на користь Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (, адреса: 85670, Донецька область, м. Вугледар, вул. Магістральна, буд. 4) збитки заподіяні у зв'язку із нестачею вугілля під час перевезення вантажу в сумі 1645,18 грн. (одна тисяча шістсот сорок п'ять гривень 18 коп.), а також судовий збір у сумі 1762,00грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили через двадцять днів з дня його підписання та може бути оскаржене в апеляційному порядку, згідно з Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

5. Повний текст рішення підписано 09.11.2018.

Суддя Н.В. Величко