РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.11.2018Справа № 910/12731/18
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

до Моторно (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 12 833,12 грн.

Представники: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення 12 833,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після виплати страхового відшкодування страхувальнику (ТОВ "Автокредит Плюс", по ДТП, яка відбулася 04.01.2018 р. у м. Запоріжжя за участю застрахованого автомобіля Skoda Fabia д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Mitsubishi Lancer д.н. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_2), до позивача перейшло право вимоги до винної в ДТП особи. Проте, оскільки винна особа належить до окремої категорії громадян України та має посвідчення учасника бойових дій, тому обов'язок відшкодувати шкоду замість винуватця у заподіянні такої шкоди несе МТСБУ, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.10.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідач скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову та 31.10.2018 р. до канцелярії суду подав відзив на позовну заяву.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

20.07.2015 р. між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" та товариством з обмеженою відповідальністю «Авто кредит плюс» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № ZRH0CPS-156K29T, відповідно до якого застраховано автомобіль марки Skoda, д.н. НОМЕР_3.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається із довідки № 022702 про дорожньо-транспортну пригоду, 04.01.2018 р. у місті Запоріжжі сталась дорожньо-транспортна за участю транспортного засобу Skoda, д.н. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Mitsubishi, д.н. НОМЕР_6, під керуванням водія ОСОБА_2.

Постановою Хортицького районного суду міста Запоріжжя № 337/109/18/15-п від 06.03.2018 р. ОСОБА_2 визнано винним у правопорушенні, яке передбачене ст. 124 КУпАП.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до аварійного сертифікату № 43/18-01 від 25.01.2018 р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Skoda, д.н. НОМЕР_3 становить 14 364,81 грн. із урахуванням ПДВ.

Страховик склав страховий акт № 10300381 від 15.02.2018 р., відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 12 833,12 грн.

На виконання вимог договору страховик виплатив потерпілому страхову виплату в розмірі 11 899,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1030091 від 15.02.2018 р. та в рахунок оплати страхового платежу, відповідно до п. 15.12 договору, зарахував 933,77 грн.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Mitsubishi, д.н. НОМЕР_6, не була застрахована у встановленому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Для досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача із претензією (заявою) про виплату страхового відшкодування № 25-07/02- 04 від 25.07.2018 р., відповідно до якої просив перерахувати 12 833,12 грн.

У відповідь МТСБУ направив позивачеві листа вих. № 3/1-05/25892 від 09.08.2018 р., з якого вбачається що МТСБУ не вбачає підстав здійснення регламентної виплати в рахунок відшкодування витрат понесених за договором майнового страхування, оскільки не надано завірені належним чином документи ОСОБА_3

Згідно з пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 цього ж Закону одним із основних завдань Бюро є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Згідно із ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У відзиві на позовну заяву № 33 МТСБУ від 31.10.2018 р. відповідач заперечує у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у листі вих. № 3/1-05/25892 від 09.08.2018 р.

Проте, суд зазначає, що у матеріалах справи наявна копія посвідчення серії НОМЕР_8 від 31.05.2016 р., видане ОСОБА_2, як учасникові бойових дій.

Крім того, наявний лист Мінсоцполітики вих. № 332/0/76-18/401 від 22.05.2018 р., яким підтверджено факт видачі посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_8 ОСОБА_2.

Згідно підпункту г п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно п. 13.1. ст. 13 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Із довідки № 022702 про дорожньо-транспортну пригоду видно, що автомобіль Mitsubishi, д.н. НОМЕР_6 належить ОСОБА_5, а ОСОБА_2 на момент ДТП лише керував зазначеним вище транспортним засобом.

У п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" міститься визначення забезпеченого транспортного засобу - це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Позивачем не надано будь яких доказів, що ОСОБА_2 є саме володільцем автомобіля Mitsubishi, д.н. НОМЕР_6.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не є безпосередньо володільцем автомобіля Mitsubishi, д.н. НОМЕР_6, а лише керував ним на момент ДТП, а на МТСБУ, відповідно до п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовує шкоду зокрема за учасників бойових дій, які особисто керують належними їм транспортним засобом, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, 74, ст. 129, ст.ст. 232-233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення 12 833,12 грн. відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Мудрий