РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.11.2018Справа № 910/10410/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області

до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк"

про стягнення 326 391,41 грн.

за участю представників:

позивача: не з`явились

відповідача: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" про стягнення 326 391, 41 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач недоотримав орендну плату за період з 01.12.2014 по 01.10.2017 в розмірі 326 391, 41 грн. за договором № 2 оренди нерухомого (індивідуально визначеного) майна територіальної громади м. Боярка від 04.11.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10410/18, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.09.2018.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 03.08.2018 позивач подав клопотання про заміну неналежного відповідача, оскільки в позовній заяві вказано ідентифікаційний код та адресу філії.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 28.08.2018 представник відповідача подав письмовий відзив, в якому проти позову заперечував, зазначивши про те, що підписавши договір оренди нерухомого майна № 2, сторони погодили всі істотні його умови. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного договору та не можуть ніяким чином їх змінювати.

Крім того, у письмовому відзиві просив суд закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідачем в позові визначено філію ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», яка не є юридичною особою.

Відповідно до частини другої статті 48 Господарського процесуального кодексу України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Враховуючи, що позивачем подано клопотання про заміну відповідача в межах строків, визначених частиною другою статті 48 Господарського процесуального кодексу України, клопотання відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні 11.09.2018 розглянуто подане позивачем клопотання, за результатами якого замінено первісного відповідача - публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" належним - публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" та відкладено підготовче засідання на 09.10.2018, про що зазначено в ухвалі Господарського суду міста Києва від 11.09.2018.

У судовому засіданні 09.10.2018 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати, якою закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/10410/18 до судового розгляду по суті на 13.11.2018.

Представник позивача у судове засідання 13.11.2018 не з'явився, однак, 29.10.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) подав клопотання про відкладення розгляду справи мотивуючи тим, що повноважний представник перебуває в іншому суді.

Розглянувши у судовому засіданні 13.11.2018 подане клопотання, суд відмовив у його задоволенні з огляду на те, що Господарський процесуальний кодекс України не обмежує кількості представників, яких може призначити одна особа. Так, юридичну особу за посадою може представляти її керівник. Інші особи, які є штатними працівниками юридичної особи, можуть бути її представниками, якщо вони діють у межах, визначених законодавством чи установчими документами юридичної особи.

Відповідно до статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено про те, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу. Одна й та сама особа може бути одночасно представником декількох позивачів або декількох відповідачів або декількох третіх осіб на одній стороні, за умови відсутності конфлікту інтересів між ними. Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи (пункт 1 частини першої статті 60 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, зазначений у клопотанні представник є не єдиною особою, що має право представляти інтереси товариства в суді.

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Представник відповідача у судове засідання, призначене для розгляду справи по суті не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 13.11.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, у тому числі письмові пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням чергової 18 сесії VI скликання Боярської міської ради № 18/878 від 06.04.2012 затверджено Положення про порядок передачі в оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Боярка та затверджено Методику розрахунку орендної плати майна комунальної власності територіальної громади м. Боярка.

На підставі рішення чергової 51 сесії VI скликання Боярської міської ради № 51/2363 від 30 жовтня 2014 року «Про затвердження переліку об'єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Боярка за результатами конкурсу» позивач вирішив передати в оренду об'єкти комунальної власності згідно із переліком, що додається, з розміром орендної плати згідно Методики розрахунку орендної плати майна комунальної власності територіальної громади м. Боярка, затвердженої рішенням Боярської міської ради № 18/878 від 06.04.2012. Згідно додатку № 1 до рішення чергової 51 сесії VI скликання Боярської міської ради № 51/2363 від 30.10.2014 до переліку об'єктів комунальної власності м. Боярка, що підлягає передачі в оренду за результатами конкурсу окрім іншого, в зазначений перелік увійшло приміщення, що розташоване за адресою: м. Боярка, вул. Хрещатик, 7/32.

Згідно пункту 2 рішення чергової 51 сесії VI скликання Боярської міської ради № 51/2363 від 30.10.2014 доручено виконавчому комітету Боярської міської ради укласти договір оренди комунальної власності територіальної громади міста Боярка згідно чинного законодавства України.

Боярською міською радою (позивач) та публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (відповідач) 04.11.2014 укладено договір № 2 оренди нерухомого (індивідуально визначеного) майна територіальної громади м. Боярка, за умовами якого, позивач відповідно до рішення сесії Боярської міської ради 51/2363 від 30.10.214 передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування окреме майно комунальної власності міста Боярка, розміщене за адресою: вул. Хрещатик, 7/32, загальною площею 75, 4 кв. м. з метою виконання державно-соціальних питань, що знаходиться на балансі КП "Боярське головне виробниче управляння житлово-комунального господарства".

Факт отримання відповідачем в строкове платне користування окремого індивідуально -визначеного майна, що розташоване за адресою: м. Боярка, вул. Хрещатик, 7/32 підтверджується наявною в матеріалах справи копією акту приймання-передачі майна від 04.11.2014.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Строк дії договору № 2 відповідно до пункту 10.1 сторони погодили з 01.11.2014 до 01.10.2017 включно.

Відповідно до статті 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" орендна плата з урахуванням її індексації є однією із істотних умов договору оренди.

Згідно частини першої статті 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

За таких обставин, оскільки однією із кваліфікуючих ознак договору найму є його оплатний характер, за користування найманим майном з наймача обов'язково стягується орендна плата.

Відповідно до вимог статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситься за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 3.1. договору № 2 від 04.11.2014 передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати майна комунальної власності територіальної громади м. Боярка, затвердженої рішенням міської ради № 18/ 878 від 06 квітня 2012 року та становить за перший місяць оренди 851, 77 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (пункт 3.2 договору).

Як вбачається з долучених до матеріалів справи копій платіжних доручень, відповідач, у повному обсязі відповідно до умов договору сплатив орендну плату.

Згідно позовної заяви, державною аудиторською службою України проведено перевірку діяльності позивача.

За результатами проведеної ревізії окремих питань бюджету та окремих питань фінансово-господарської діяльності Виконавчого комітету Боярської міської ради за період з 01.01.2013 по 31.01.2017 складено акт № 07-30/460 від 26.05.2017 та здійснено розрахунки розміру недоотриманої орендної плати за період з 04.11.2014 по 31.01.2017 за договором № 2 від 04.11.2014.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що загальний розмір недоотриманої орендної плати за період з листопада 2014 по жовтень 2017 за договором № 2 від 04.11.2014 згідно розрахунку, доданого до позовної заяви становить 326 391, 41 грн.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Зі змісту пункту 3.4 договору вбачається, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї з сторін у разі зміни Методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством, про що складається додаткова угода.

Умовами укладеного договору не передбачено односторонньої зміни розміру орендної плати позивачем.

Натомість, в матеріалах справи відсутні докази внесення сторонами змін до договору в частині розміру орендної плати (з урахуванням пункту 3.4 договору № 2), а також докази звернення позивача до суду з позовом про внесення змін до договору в цій частині.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що внаслідок відсутності належного оформлення внесених до договору змін щодо розміру орендної плати, у відповідача не виникло зобов'язання по сплаті коштів в іншому розмірі, ніж встановлено умовами договору.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з позицією відповідача, викладеною у письмовому відзиві з означеного приводу.

У відповідності з вимогами пункту 4 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, предметом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони.

Пунктами 12, 13 частини першої статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" визначено, що органу державного фінансового контролю надається право проводити на підприємствах, в установах та організаціях зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, установи та організації, що контролюється. При виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Органу державного фінансового контролю надається право порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях (пункт 15 частина перша статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні").

За змістом статті 11 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" проведення планових виїзних ревізій здійснюється органами державного фінансового контролю одночасно з іншими органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів. Порядок координації проведення планових виїзних перевірок органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів, визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, враховуючи положення Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", акт перевірки може бути підставою для вжиття Державною аудиторською службою України в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Акт ревізії Державної аудиторської служби України № 07-30/460 від 26.05.2017, на який посилається позивач як на доказ недоотримання орендної плати в розмірі 326 391, 41 грн. не несе жодного імперативного характеру для сторін договору.

Сама лише довідка чи акт перевірки не визначені законодавством як безумовний доказ господарського чи цивільно-правового правопорушення. Обставини, вказані в такому акті в господарському судочинстві повинні підтверджуватися належними доказами у відповідності до 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача протиправної поведінки, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання щодо сплати орендної плати, у зв`язку з чим посилання позивача на статтю 22 Цивільного кодексу України та статті 224, 225 Господарського кодексу України не є правомірним.

Крім того, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на акт Державної аудиторської служби України, який носить рекомендаційний характер, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

З урахуванням наведеного, суд відмовляє Боярській міській раді Києво-Святошинського району Київської області у задоволенні позову повністю.

Відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У позові Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" про стягнення 326 391,41 грн. відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.11.2018.

Суддя ОСОБА_1