РІШЕННЯ

31 жовтня 2018 року Справа № 913/106/18

Провадження № 12/913/106/18

За позовом приватного акціонерного товариства «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ», смт. Мілове Луганської області

до відповідача - фермерського господарства «Моноліт-Агро», смт. Біловодськ Луганської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Біловодський елеватор», смт. Біловодськ Луганської області

про витребування майна із чужого незаконного володіння

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання Медуниця Р.І.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: Тарасов Д.С., довіреність від 07.08.2018 № 9;

від 3-ої особи: представник не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про витребування у відповідача з незаконного володіння нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: смт. Біловодськ Луганської області, вул. ім. Гуньяна, буд. 51-а.

Заявою від 05.09.2018 № 02-02/181 позивач уточнив позовні вимоги деталізувавши майно, яке підлягає витребуванню, зазначивши, що він просить витребувати у відповідача з незаконного володіння нежитлове приміщення загальною площею 3241,9 кв.м, що розташоване за адресою: Луганська область, смт Біловодськ, вул. імені Гуньяна, буд. 51-А, яке включає в себе:

- «А-2» - пункт КПП (диспетчерська) цегляний, загальною площею 338,4 кв.м;

- «Б» - будинок на нафтоскладі цегляний, загальною площею 22,5 кв.м;

- «Г» - автогараж із шлакоблоку та цегли, загальною площею 541,4 кв.м;

- «В,Н» - навіс для гаража із стінових панелей, загальною площею 2059,7 кв.м;

- «М» - пункт ТО мийка із стінових панелей, загальною площею 279,9 кв.м;

- № 1, 2, 3 - огорожа металева, залізобетонна.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 10.04.2018 та уточненим відзивом від 04.09.2018 проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість.

У зв'язку з перебуванням судді Палей О.С. (яка первісно слухала справу) у відпустці, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 13.08.2018 № 173-р та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 913/106/18 передано на розгляд судді Корнієнко В.В.

Ухвалою від 15.08.2018 справу прийнято до розгляду суддею Корнієнко В.В., ухвалено здійснювати розгляд справи зі стадії підготовчого провадження та оголошено перерву в судовому засіданні до 04.09.2018, о 12-00 год.

Ухвалами від 04.09.2018 та від 12.09.2018 відкладалося підготовче провадження.

Ухвалою від 26.09.2018 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.10.2018 о 14-30 год.

Ухвалою від 03.10.2018 розгляд справи по суті відкладено на 31.10.2018 о 14-30 год.

Клопотанням від 23.10.2018 позивач просив відкласти судове засідання, призначене на 31.10.2018 в зв'язку з тим, що його представник до 31.10.2018, включно, перебуватиме у відпустці за кордоном.

Вказане клопотання позивача не підлягає задоволенню так як 01.11.2018 спливає тридцятиденний строк розгляду справи по суті (ч. 2 ст. 195 ГПК України) і можливість його продовження законом не встановлена.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач у позовній заяві вказав наступне:

- в провадженні господарського суду Луганської області знаходиться справа № 21/89б/2011 про банкрутство ПрАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» («Боржник»), яке є позивачем у даній справі;

- ухвалою господарського суду Луганської області від 13.04.2016 у справі № 21/89б/2011 було введено процедуру санації Боржника та призначено керуючим санацією Боржника арбітражного керуючого Кандаурову Анну Павлівну;

- в процесі здійснення процедури санації керуючим санацією було отримано інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (надалі - «Реєстр») щодо Боржника; з вищезазначених джерел стало відомо про вибуття з власності Боржника значного обсягу нерухомого майна внаслідок укладення за півроку до порушення справи про банкрутство ряду договорів, які суттєво погіршили його фінансовий стан, в тому числі договору купівлі-продажу від 09.04.2011, який укладено між Боржником та ТОВ «Біловодський елеватор» (третя особа у справі);

- за вказаним договором купівлі-продажу від 09.04.2011 Боржник продав ТОВ «Біловодський елеватор» нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Гуньяна, буд. 51а;

- постановою Донецького апеляційного господарський суду від 13.12.2017 у справі № 21/89б/2011 (надалі - «Постанова від 13.12.2017») задоволено заяву керуючого санацією Боржника про визнання недійсними в порядку п. 11 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» договорів купівлі-продажу майна Боржника від 09.04.2011, укладених з ТОВ «Біловодський елеватор»;

- в тому числі визнав недійсним договір купівлі-продажу від 09.04.2011, укладений між Боржником та ТОВ «Біловодський елеватор» щодо нежилого приміщення, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. ім. Гуньяна, буд. 51а та зобов'язав ТОВ «Біловодський елеватор» повернути Боржнику нежиле приміщення, розташоване за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. ім. Гуньяна, буд. 51а;

- постановою Донецького апеляційного господарського суду Луганської області від 13.12.2017 у справі № 21/89б/2011 було встановлено, що укладені Боржником договори купівлі-продажу, в тому числі Договір від 09.04.2011, носять явно збитковий характер, відповідно до них, продаж активів Боржника було здійснено по значно збитковій вартості, із заінтересованими особами, зазначене свідчить про виведення значних активів на шкоду інтересів Боржника;

- разом з тим, відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру від 22.01.2018 № 111235409 керуючому санацією Боржника стало відомо, що право власності на вказане нежитлове приміщення зареєстровано за фермерським господарством «Моноліт-Агро» («Відповідач»);

- з огляду на те, що відчуження приміщення було не тільки неприбутковим, а й збитковим для Боржника, а дії директора Боржника явно суперечили інтересам та меті діяльності Боржника, що встановлено постановою Донецького апеляційного господарського суду Луганської області від 13.12.2017 у справі № 21/89б/2011, то волевиявлення Боржника не було вільним і не відповідало його внутрішній волі;

- а отже, з урахуванням того, що приміщення вибуло із володіння Боржника поза його волею, то таке приміщення підлягає витребуванню у Відповідача;

- Відповідач є недобросовісним набувачем приміщення Боржника (Позивача);

- відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру № 83025145 від 21.03.2017 власником Приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» станом на 21.03.2017 є ТОВ «Біловодський елеватор»;

- як передбачено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом;

- однак, згідно Інформаційної довідки з Реєстру № 111235409 від 22.01.2018, власником Приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» станом на 22.01.2018 є Відповідач; підставою для внесення запису в Реєстр вказано Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27411245 від 23.12.2015 13:43:35, Доброскокової Анни Миколаївни, приватного нотаріусу Біловодського районного нотаріального округу Луганської області;

- підставою виникнення у Відповідача права власності на Приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1449, виданий 23.12.2015 приватним нотаріусом Доброскоковою А.М.;

- в силу положень ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Як зазначено ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації;

- положеннями ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії нотаріусом проводиться невідкладно після завершення нотаріальної дії, але не пізніше п 'яти робочих днів;

- отже, як видно з Інформаційної довідки з Реєстру № 83025145 від 21.03.2017, станом на її видачу, всупереч нормам закону, державна реєстрація права власності Відповідача на Приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» не була вчинена нотаріусом негайно чи протягом п'яти робочих днів;

- як відомо з Інформаційної довідки з Реєстру № 111252872 від 22.01.2018, 19.10.2016 на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 52093407, виданої 07.10.2016 Міловським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, на все нерухоме майно ТОВ «Біловодський елеватор» було накладено арешт;

- однак, як видно з Інформаційної довідки з Реєстру № 83025145 від 21.03.2017, інформації про державну реєстрацію зазначеного обтяження саме щодо Приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» немає;

- таким чином, з урахуванням того, що на все нерухоме майно ТОВ «Біловодський елеватор» накладений арешт, а на Приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» - ні, нотаріус був зобов'язаний відмовити в державній реєстрації продажу також;

- таким чином, Договір купівлі-продажу Приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» був виданий приватним нотаріусом Доброскоковою А.М. 23.12.2015;

- 07.10.2016 Міловським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області була видана постанова про накладення арешту на все нерухоме майно ТОВ «Біловодський елеватор»;

- станом на 21.03.2017 реєстрація права власності Відповідача на Приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» ще не відбулась, а отже, з огляду на ст. 210 ЦК України, право власності на майно належало ТОВ «Біловодський елеватор» та було під арештом;

- всупереч постанові про накладення арешту на все нерухоме майно ТОВ «Біловодський елеватор» та положенням законодавства, в період з 21.03.2017 по 22.01.2018 приватним нотаріусом Доброскоковою А.М. право власності на Приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» було зареєстроване за Відповідачем;

- також варто зазначити, що орендарем земельної ділянки, на якій розташоване Приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ», з 07.04.2015 по даний час залишається ТОВ «Біловодський елеватор». Інформація про державну реєстрацію іншого речового права на земельну ділянку - відсутня;

- таким чином, після укладення Договору між ТОВ «Біловодський елеватор» та Відповідачем, останній не зареєстрував за собою право власності на Приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» та не здійснив жодних дій для користування Приміщенням ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» (як-от переукладення договору оренди на земельну ділянку, на якій розташоване Приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ»);

- отже, залучення Відповідача до укладення договору на відчуження Приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» було формальним та відбувалось з метою позбавлення Боржника майна, що означає, що Відповідач є недобросовісним набувачем зазначеного приміщення;

На підставі вказаних доводів, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 05.09.2018 № 02-02/181, позивачем заявлено вимогу про витребування у відповідача з незаконного володіння нежитлового приміщення загальною площею 3241,9 кв.м, що розташоване за адресою: Луганська область, смт Біловодськ, вул. імені Гуньяна, буд. 51-А, яке включає в себе:

- «А-2» - пункт КПП (диспетчерська) цегляний, загальною площею 338,4 кв.м;

- «Б» - будинок на нафтоскладі цегляний, загальною площею 22,5 кв.м;

- «Г» - автогараж із шлакоблоку та цегли, загальною площею 541,4 кв.м;

- «В,Н» - навіс для гаража із стінових панелей, загальною площею 2059,7 кв.м;

- «М» - пункт ТО мийка із стінових панелей, загальною площею 279,9 кв.м;

- № 1, 2, 3 - огорожа металева, залізобетонна.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 04.09.2018 проти позову заперечував посилаючись на його необґрунтованість та зокрема вказав:

- 23.12.2015 фермерське господарство «Моноліт-Агро» уклало з ТОВ «Біловодський елеватор» договір купівлі-продажу нежилого приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» за адресою: Луганська область, Біловодський район, смт. Біловодськ, вулиця Гуньяна, будинок 51а, загальною площею 3241,9 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна:0);

- вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Доброскоковою А.М. в смт. Біловодськ;

- перед вчиненням вказаного правочину нотаріусом Доброскоковою А.М. було перевірено належність майна продавцю та відсутність обтяження нерухомого майна іпотекою, відсутність заборони на відчуження та арешту, що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, номери: 50571765; 50572096, та витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів, номер витягу: 127587302, сформованим приватним нотаріусом Біловодського районного нотаріального округу Луганської області Доброскоковою А.М. 23 грудня 2015 року;

- відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.02.2015 № 50611525 державним реєстратором приватним нотаріусом Доброскоковою Анною Миколаївною Біловодського районного нотаріального округу Луганської області на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2015 за фермерським господарством «Моноліт-Агро» зареєстровано право приватної власності на нежиле приміщення за адресою: Луганська область, Біловодський район, смт. Біловодськ, вулиця Гуньяна, будинок 51а, загальною площею 3241,9 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна:0).

- тому твердження позивача про те, що станом на 21.03.2017 реєстрація права власності ФГ «Моноліт-Агро» на приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» ще не відбулась, а була проведена в період з 21.03.2017 по 22.01.2018 р. є помилковими, та такими, що не відповідають дійсності;

- хибне уявлення, щодо дати реєстрації права власності за фермерським господарством «Моноліт-Агро» та наявності заборон щодо спірного нерухомого майна виникло у позивача, через його помилки в аналізі даних, що містяться в Інформаційних довідках на які він посилається;

- так, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна придбаного нами у ТОВ «Біловодський елеватор»: 0, а в інформаційних довідках на які посилається позивач і в яких зазначено, що нерухоме майно належить ТОВ «Біловодський елеватор» реєстраційний номер майна зазначено 2948818, що є номером в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (РПВН);

- про перенесення запису з номером РПВН 2948818 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно як раз і свідчать надані позивачем інформаційні довідки, в яких в розділі Відмітка про перенесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначена дата такого перенесення, тип обтяження, реєстраційний номер обтяження, дата реєстрації, підстава обтяження та найменування власника нерухомого майна на дату внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно (РПВН) та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна;

- з вказаних записів про перенесення вбачається, що заборона на нерухоме майно за адресою: Луганська область, Біловодський район, смт. Біловодськ, вулиця Гуньяна, будинок 51а, загальною площею 3241,9 кв.м РПВН:2948818 була перенесена приватним нотаріусом Нєдовесовою Н.М. 30.05.2013;

- проте, вказана заборона була скасована 22.12.2015 приватним нотаріусом Нєдовесовою Н.М. за заявою ПАТ КБ «Хрещатик» № 12 від 22.12.2015;

- направленню вказаної заяви передували збори учасників ТОВ «Біловодський елеватор» від 12.11.2015 р. Згідно протоколу вказаних зборів №12-11.15 було вирішено звернутися з клопотанням до Банку щодо можливого вивільнення з-під застави для подальшого продажу ділянки Біловодського АТП (нежиле приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ», розташоване за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Гуньяна, 51а), що перебуває у заставі банку за договорами іпотеки № 08-09.07/Z1 від 25.09.2007, №35-12-10/Zl від 28.12.2010;

- мета реалізації - зменшення витрат підприємства (щорічні витрати складають 321 тис.грн., зокрема: електроенергія - 21,6 тис.грн., зв'язок - 2,4 тис.грн., оренда земельної ділянки - 57,8 тис.грн., заробітна плата та обов'язкові платежі - 239,7 тис.грн.). Кошти, які будуть отримані від реалізації іпотеки направлятимуться на погашення кредитної заборгованості за кредитними договорами №08-09-07/1 від 25.09.2007, №08-09-07/3 від 08.08.2014 р.

- таким чином, обтяжень на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 0 на дату укладення договору купівлі-продажу 23.12.2015 не було, тому є безпідставними і твердження позивача, що реєстрація права власності на приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» за фермерським господарством «Моноліт-Агро» було проведено всупереч постанові від 07.10.2016 Міловського районного відділу державної виконавчої служби про накладення арешту на все нерухоме майно ТОВ «Біловодський елеватор»;

- за придбане в ТОВ «Біловодський елеватор» нежиле приміщення відповідачем 23.12.2015 було перераховано на його користь 973213,28 грн. та сплачено 9732,13 грн. обов'язкового збору до Пенсійного фонду України, що підтверджується платіжними дорученнями № 486 та № 487 від 23.12.2015 р. та № 482 від 22.12.2015 р. відповідно;

- після придбання спірного майна нами Біловодському БТІ було замовлено технічну інвентаризацію придбаної нерухомості. Після проведення інвентаризації 06.01.2016 Біловодським БТІ був виготовлений на ім'я фермерського господарства технічний паспорт;

- 29 січня 2016 року у зв'язку з зверненням фермерського господарства «Моноліт-Агро» щодо переходу права оренди земельної ділянки площею 2,9344, яка знаходиться по вул. Гуньяна, 51а, Біловодська селищна рада рішенням № 4/7 припинила право оренди земельної ділянки ТОВ "Біловодський елеватор» та передала нам вказану земельну ділянку в оренду строком на 10 років. Вказана орендна плата нами вносилася своєчасно. Про наявність у користуванні фермерського господарства «Моноліт-Агро» вказаної земельної ділянки нами подавались відповідні податкові декларації з плати за землю до Станично-Луганської ОДПІ (Біловодське відділення) (за 2016, 2017 та 2018 р.р.). Через проблеми у виготовленні технічної документації щодо відведення земельної ділянки повноцінний договір оренди вказаної земельної ділянки з Біловодською селищною радою було укладено тільки 02.01.2018 року.

- таким чином, твердження позивача, що фермерське господарство «Моноліт-Агро» є недобросовісним набувачем приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ», так як участь фермерського господарства в угоді по відчуженню приміщення була формальною і відбулась з метою позбавлення Боржника майна, є безпідставними та повністю спростовуються доданими до заперечення доказами;

- підставою для звернення до суду, щодо витребування майна позивач зазначає, те що майно вибуло з його володіння не з їхньої волі іншим шляхом;

- аргументуючи свої твердження, щодо вибуття спірного майна з володіння ПрАТ МЗРО «Стрілецький степ» не з їхньої волі, позивач перекручує зміст постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі №21/896/2011 і зазначає, що відчуження приміщення ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ» було не тільки неприбутковим, а збитковим для Боржника, а дії директора Боржника явно суперечили інтересам та меті діяльності Боржника, то волевиявлення Боржника не було вільним і не відповідало його внутрішній волі;

- проте, у вказаній постанові суду як підстава для визнання договору купівлі-продажу майна від 09.04.2011 року недійсним, вказується тільки ч. 11 ст.17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» тобто укладення угоди з заінтересованою особою боржника.

- статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

- відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України унормовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

- за приписами ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

- відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

- звертаємо увагу суду, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, зокрема, на підставі правочину, суд має враховувати презумпцію правомірності набуття такого права, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність такого набуття не встановлена судом;

- як зазначено, зокрема, у пункті 25 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження).

- фермерське господарство «Моноліт-Агро» є добросовісним набувачем майна, в момент укладення договору купівлі-продажу спірного майна від 23.12.2015, який не визнаний недійсним, нотаріусом було належним чином перевірено та встановлено правомочність продавця майна на продаж, відсутність будь-яких заборон чи судових спорів щодо спірного об'єкта нерухомого майна. Тобто, відповідачем (фермерським господарством «Моноліт-Агро») було вжито всіх можливих та розумних заходів щодо перевірки наявності у продавця права власності на спірне нежиле приміщення та відсутність перепон для продажу.

У письмових поясненнях від 30.08.2018 (т. 2, а.с. 202-204) позивач вказав наступне:

- позивач є власником нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Гуньяна, буд. 51а, що витікає з постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017, яка залишена в силі постановою Верховного суду від 18.06.2018 по справі № 21/896/2011

- договір купівлі-продажу від 09.04.2011, щодо нежитлове приміщення, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Гуньяна, буд. 51а, був визнаний судом недійсним на підставі ч. 11 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 01.01.2011, в зв'язку з тим, що договір був укладений Боржником із заінтересованими особами і в результаті чого кредиторам завдані збитки;

- щодо твердження Відповідача, що він є добросовісним набувачем (реєстрація проведена відповідно до чинного законодавства), то це не відповідає дійсності;

- з огляду на положення ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, чинній станом на 23.12.2015, відповідно до якої, реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному окремо визначеному об'єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об'єкта. У разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна або зміни опису (даних) об'єкта нерухомого майна його реєстраційний номер залишається без змін.

- таким чином, з огляду на неправомірну зміну реєстраційного номеру Приміщенням ЗАТ МЗРО «Стрілецький степ», вважати що всі наступні зміни, пов'язані з реєстрацією цього об'єкту, відповідають законодавству, не можна.

- відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом;

- згідно з п. 25 Постанови ВССУ № 5, до вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках. коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця);

- Донецьким апеляційним господарським судом у справі № 21/89б/2011, на основі наявних у матеріалах справи доказах, уже було досліджено питання «заінтересованості» директора ТОВ «Біловодський елеватор» Брюховича Ю.О. відносно Боржника і зроблено висновок, що продаж активів Боржника за договорами купівлі-продажу (у тому числі Договором від 09.04.2011) здійснено по значно збитковій вартості та із заінтересованими особами. що у свою чергу, свідчить про виведення значних активів на шкоду ПрАТ МЗРО «Стрілецький степ»;

- майно, яке було предметом Договору від 09.04.2011, вибуло з володіння Боржника саме внаслідок спільних узгоджених дій керівництва, які були спрямовані на виведення значних активів Боржника на користь інших осіб;

- вказане твердження знаходить своє підтвердження у постанові Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 по справі № 21/89б/2011. Таким чином, з огляду на неправомірні дії керівництва Боржника, вважати, що їх дії на доведення Боржника до банкрутства, всупереч інтересам Боржника та його кредиторів, співпадала з волею Боржника, - не можна.

- з урахуваннями викладеного, твердження Позивача, що волевиявлення Боржника не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, а тому приміщення ПрАТ МЗРО «Стрілецький степ» вибуло поза волею Боржника є, відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, самостійною підставою для витребування майна у Відповідача, навіть якщо суд не прийме до уваги недобросовісність набуття такого майна Відповідачем;

Відповідач в уточненому відзиві на позовну заяву від 04.09.2018 зазначив:

- відповідно до ч. 5 ст.75 ГПК обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені;

- таким чином, враховуючи, що Донецький апеляційний господарський суд своїм рішенням не встановлював факт завдання збитків ПрАТ «Міловський завод рафінованої олії Стрілецький степ» та іншим кредиторам відчуженням нежилого приміщення, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. ім. Гуньяна, буд. 51А і ФГ «Моноліт-Агро» не було стороною в тій справі, при розгляді даної справи підлягає доказуванню факт завдання збитків угодою купівлі-продажу майна від 09.04.2011 як ПрАТ «Міловський завод рафінованої олії Стрілецький степ» так і його кредиторам;

- як вбачається з матеріалів даної справи та ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2018 р. 29.06.2011 було підписано угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме: заборгованості ПрАТ «Міловський завод рафінованої олії Стрілецький степ» перед ТОВ «Біловодський елеватор» у загальній сумі 61142755,00 грн., яка виникла на підставі переведення боргу по договору кредиту №01-04-11 від 28.04.2011, який був укладений між ПрАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» та ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК»;

- на момент укладання угоди, нежиле приміщення, розташоване за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. ім. Гуньяна, буд. 51а, яке відчужувалося за даною угодою, перебувало в іпотеці ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 08-09-07 від 25.09.2007, який був укладений між ПрАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» та ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК»;

- в свою чергу, фінансове становище ПрАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» на дату укладання оскаржуваних в Донецькому апеляційному суді угод вже було незадовільним, оскільки ПрАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» мав прострочену заборгованість перед ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» за вищевказаним кредитним договором;

- саме ця заборгованість у сумі 61142755,00 грн., була переведена за договором № 01-04-11 від 28.04.2011 на нового Боржника - ТОВ «Біловодський елеватор», а до відповідного договору іпотеки було внесено зміни;

- за приписами частини 2 статті 5 Закону України «Про іпотеку», вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором;

- як зазначено в частині 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

- таким чином, першочергове право вимоги на дане майно боржника мав ПрАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», а не інші кредитори боржника;

- проте позивач, у позовній заяві стверджує протилежне, і зазначає, що за рахунок придбаного ФГ «Моноліт-Агро» нерухомого майна можна було б задовольнити вимоги інших кредиторів, а продаж колишнім керівництвом Боржника майна, в тому числі і приміщення розташованого за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. ім. Гуньяна, буд. 51а було явно збитковим;

- крім того, відповідно до ч. 1 ст. 51 ГПК якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред'явити вимоги до сторони, така сторона зобов'язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява.

- згідно ч. 2 ст. 51 ГПК, у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи, обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред'явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред'явленого цією третьою особою до такої сторони;

- враховуючи, що ПрАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» при розгляді справи №21/89б/2011 не сповістив ФГ «Моноліт-Агро» про відкриття провадження по справі і не подав до суду заяву про залучення її до участі в якості третьої особи і розгляд справи було проведено без повідомлення ФГ «Моноліт-Агро», то встановлені постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 по справі № 21/89б/2011 обставини, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред'явленого ПрАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» до ФГ «Моноліт-Агро» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позивач у заяві від 11.09.2018 (т. 3, а.с. 45) вказав наступне:

- нежитлове приміщення вибуло з власності та володіння Позивача не з його волі, іншим шляхом (учасники Договору купівлі-продажу від 09.04.2011 цілеспрямовано вивели спірне нерухоме майно з власності підприємства - боржника);

- нежитлове приміщення вибуло з власності та володіння Позивача поза його волею у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною (ст. 232 ЦК України);

- метою укладення Договору від 09.04.2011 було не тільки не отримання Позивачем економічного результату для підприємства, отримання прибутку, а також фактичного припинення господарської діяльності Позивача та подальшого уникнення від задоволення грошових зобов'язань підприємства;

- при цьому, директором Третьої особи, який підписав Договір від 09.04.2011 від імені покупця, був один з засновників Позивача Брюхович Ю.О.

- якщо шкода завдається посадовою особою юридичної особи безпосередньо самій юридичній особі, що є вигідною контролюючому учаснику (засновнику), то це свідчить про дефект формування волі у вищому органі юридичної особи;

- вказане свідчить про те, що керівні органи за попередньою домовленістю, свідомо за заниженою ціною, всупереч статутним цілям підприємства та з дефектом його волі відчужили єдиний майновий актив Позивача, маючи на меті припинити господарську діяльність Позивача з метою уникнення відповідальності за грошовими зобов'язаннями перед кредиторами. Даної мети ними було досягнуто у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною;

- відповідно до ст. 232 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Такий правочин відноситься до правочинів з дефектами волі;

- на підставі вищевикладеного, воля Позивача та цілі, для яких воно було засноване не відповідали волі і цілям його представника та засновника;

- Верховний суд України в постанові від 11.06.2014 № 6-52цс14 висловив правову позицію про те, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі договору купівлі-продажу, який в подальшому скасований, то за змістом ст. 388 Цивільного кодексу України слід вважати, що майно вибуло з володіння власники поза його волею;

- подібної позиції також дотримувався Вищий господарський суд України, який в постанові від 26.06.2014 у справі № 924/1606/13 зазначив, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі прилюдних торгів, які в подальшому визнані недійсними, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Вказана правова позиція неодноразово висловлювалася також Верховним судом України, зокрема у справах: № 6-52цс14, №51/232, № 5019/1447/11.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав:

Фактичні обставини справи встановлені судом:

09.04.2011 між ЗАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» (позивач у справі) та ТОВ «Біловодський елеватор» (третя особа у справі) укладено договір купівлі-продажу згідно якому, позивач продав третій особі нежитлове приміщення загальною площею 3241,9 кв.м, що розташоване за адресою: Луганська область, смт Біловодськ, вул. імені Гуньяна, буд. 51-А, яке включає в себе:

- «А-2» - пункт КПП (диспетчерська) цегляний, загальною площею 338,4 кв.м;

- «Б» - будинок на нафтоскладі цегляний, загальною площею 22,5 кв.м;

- «Г» - автогараж із шлакоблоку та цегли, загальною площею 541,4 кв.м;

- «В,Н» - навіс для гаража із стінових панелей, загальною площею 2059,7 кв.м;

- «М» - пункт ТО мийка із стінових панелей, загальною площею 279,9 кв.м;

- № 1, 2, 3 - огорожа металева, залізобетонна.

Пунктом 5 договору встановлено, що продаж нежитлового приміщення за домовленістю сторін вчиняється за ціною 1.177.902,58 грн з урахуванням ПДВ.

У договорі також зазначено, що за даними Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 29470882 загальна вартість відчужуваного приміщення, яка співпадає з балансовою вартістю, становить 981585,48 грн (п. 5.1. договору).

Згідно з висновком про вартість майна від 08.04.2011, проведеним суб'єктом оціночної діяльності ПП «Екорт» м. Луганськ, ринкова вартість нежитлового приміщення становить 892922,00 грн без урахування ПДВ (п. 5.2. договору).

Вказаний договір підписано:

- від продавця - ЗАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» його генеральним директором Герасименко Ю.М., який діяв на підставі статуту та протоколу засідання Наглядової ради ЗАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» від 01.04.2011 № 3/2011;

- від покупця - ТОВ «Біловодський елеватор» його директором Брюховичем Ю.О., який діяв на підставі статуту та протоколу Зборів учасників ТОВ «Біловодський елеватор» від 01.04.2011 № 5.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Міловського районного нотаріального округу Луганської області Нєдовєсовою Н.М., зареєстровано в реєстрі 09.11.2011 за № 239 (т. 1, а.с. 43-46).

12.05.2011 право власності на зазначене нежитлове приміщення було зареєстроване за ТОВ «Біловодський елеватор» реєстраційний номер об'єкту нерухомості в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 2948818, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (т. 1, а.с. 49-50).

22.11.2011 ухвалою господарського суду Луганської області за заявою СТОВ «АВІС» порушено справу № 21/89б/2011 про банкрутство ЗАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ».

23.12.2015 між ТОВ «Біловодський елеватор» та ФГ «Моноліт-Агро» (відповідач у справі) укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення згідно якому, ТОВ «Біловодський елеватор» (третя особа) продав ФГ «Моноліт-Агро» (відповідачу) нежитлове приміщення загальною площею 3241,9 кв.м, що розташоване за адресою: Луганська область, смт Біловодськ, вул. імені Гуньяна, буд. 51-А, яке включає в себе:

- «А-2» - пункт КПП (диспетчерська) цегляний, загальною площею 338,4 кв.м;

- «Б» - будинок на нафтоскладі цегляний, загальною площею 22,5 кв.м;

- «Г» - автогараж із шлакоблоку та цегли, загальною площею 541,4 кв.м;

- «В,Н» - навіс для гаража із стінових панелей, загальною площею 2059,7 кв.м;

- «М» - пункт ТО мийка із стінових панелей, загальною площею 279,9 кв.м;

- № 1, 2, 3 - огорожа металева, залізобетонна.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що продаж нежитлового приміщення здійснюється за 973213,28 грн з урахуванням ПДВ, які повністю перераховані Покупцем в день підписання цього договору, що підтверджується платіжними дорученнями від 23.12.2015 № 457 та № 486.

У договорі також зазначено, що згідно із Звітом про оцінку майна, виданого суб'єктом оціночної діяльності - ФОП Ковба Є.О., вартість нерухомого майна становить 788000,00 грн. Балансова вартість нерухомого майна станом на 01.12.2015 становить 543205,42 грн (п. 2.2. договору).

Вказаний договір підписано:

- від продавця - ТОВ «Біловодський елеватор» його директором Побережною Т.П. на підставі статуту;

- від покупця - ФГ «Моноліт-Агро» його головою Болдар В.А. на підставі статуту.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Біловодського районного нотаріального округу Луганської області Доброскоковою А.М., зареєстровано в реєстрі 23.12.2015 за № 1449 (т. 1, а.с. 43-46).

В пункті 1.2. договору, з посиланням на Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 50571765 та № 50572096, вказано про перевірку нотаріусом та відсутність обтяження нерухомого майна іпотекою, відсутність заборони на відчуження та арешт об'єкту нерухомого майна, що відчужується (вказані довідки залучені до матеріалів справи; т. 2, а.с. 30-33).

23.12.2015 право власності на зазначене нежитлове приміщення було зареєстроване за ФГ «Моноліт-Агро» реєстраційний номер об'єкта нерухомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 0, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.2015 № 50611525 (т. 1, а.с. 193).

13.04.2016 ухвалою господарського суду Луганської області у справі № 21/89б/2011 про банкрутство введено процедуру санації боржника - Приватного акціонерного товариства «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» та призначено керуючим санацією боржника арбітражного керуючого Кандаурову Анну Павлівну.

13.01.2017 в рамках справи про банкрутство № 21/89б/2011 керуючий санацією боржника Кандаурова А.П. звернулася до господарського суду Луганської області з заявою від 29.12.2016 про визнання договорів недійсними в порядку п. 11 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», за якою керуючий санацією просив суд:

- визнати недійсним договір купівлі - продажу від 09.04.2011, укладений між ПрАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» та ТОВ «Біловодський елеватор», щодо будівлі комбікормового заводу, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. ім. Хорунжого, 1;

- визнати недійсним договір купівлі - продажу від 09.04.2011, укладений між ПрАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» та ТОВ «Біловодський елеватор», щодо нежитлового приміщення, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Гуньяна, 51а.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 07.06.2017 у справі № 21/89б/2011 у задоволенні заяв керуючого санацією Кандаурової А.П. про визнання недійсними договорів відмовлено повністю.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 21/89б/2011, яка залишена в силі постановою Верховного Суду від 18.06.2018, ухвалу господарського суду Луганської області від 07.06.2017 скасовано, визнано недійсним договори купівлі-продажу від 09.04.2011, в тому числі договір щодо продажу нежитлового приміщення, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Гуньяна, 51а, та зобов'язано ТОВ «Біловодський елеватор» повернути ПрАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» вказане нежитлове приміщення.

Позивач в особі керуючого санацією боржника Кандаурової А.П. просить суд витребувати з незаконного володіння відповідача (ФГ «Моноліт-Агро») нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Гуньяна, 51а.

Позивач обґрунтовує свої вимоги (враховуючи викладене у позовній заяві та в інших заявах по справі) як тим, що відповідач є особою, яка незаконно заволоділа його майном - недобросовісний набувач (ст. 387 ЦК України), так і тим (одночасно), що відповідач є добросовісним набувачем (ст. 388 ЦК України), однак, майно вибуло із володіння власника (позивача) не з його волі - у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною (ст. 232 ЦК України).

Нормативне регулювання спірних правовідносин:

Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Статтю 387 ЦК України визначено:

« 1. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.».

Пунктом 25 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження).

Відповідач купуючи спірний об'єкт нерухомості за договором купівлі-продажу від 23.12.2015 не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження цього майна, так як на момент вчинення правочину з набуття майна (договору купівлі-продажу від 23.12.2015) право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване за відчужувачем (ТОВ «Біловодський елеватор»), і в цьому реєстрі не було запису про судовий спір відносно цього майна (обтяження).

Договір купівлі-продажу від 09.04.2011, на підставі якого ТОВ «Біловодський елеватор» придбав у власність спірне майно, на той час був дійсним та не оспорювався (заява про його недійсність була подана до суду 13.01.2017, договір визнаний судом недійсним 13.12.2017).

За придбане нежитлове приміщення 23.12.2015 відповідачем було перераховано продавцю 973213,28 грн. та сплачено 9732,13 грн. обов'язкового збору до Пенсійного фонду України, що підтверджується платіжними доручення відповідача від 23.12.2015 № 486, № 487 та від 22.12.2015 № 482 (т. 1, а.с. 194-196).

На замовлення відповідача Біловодським БТІ після проведення інвентаризації 06.01.2016 був виготовлений для відповідача технічний паспорт на спірне нежитлове приміщення (т. 1, а.с. 197-198).

За заявою відповідача від 28.01.2016 (т. 1, а.с. 199) на ім'я селищного голови про оформлення права користування земельною ділянкою (на якій розташоване придбане приміщення), Біловодська селищна рада рішенням від 29.01.2016 № 4/7 (т. 1, а.с. 203) припинила ТОВ «Біловодський елеватор» право оренди земельної ділянки на якій розміщене спірне приміщення та передала цю земельну ділянку відповідачу в оренду на 10 років. Однак, договір оренди землі було укладено лише 02.01.2018 (т. 1, а.с. 200-202), через проблеми, як пояснив відповідач, у виготовленні технічної документації щодо відведення земельної ділянки.

Разом з тим, відповідач у 2016 - 2018 роках сплачував орендну плату за землю, що підтверджується податковими деклараціями та квитанціями (т. 1, а.с. 204-216).

Таким чином, відповідач правомірно, на законних підставах заволодів спірним майном.

Тому, доводи позивача, що відповідач є недобросовісним набувачем, не приймаються судом до уваги в зв'язку з їх необґрунтованістю.

Статтею 388 ЦК України встановлено:

« 1. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

2. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

3. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.».

Позивач у позовній заяві та заяві від 11.09.2018 обґрунтовує свої вимоги пунктом третім вказаної статті - спірне нежитлове приміщення вибуло з його володіння не з його волі іншим шляхом, а саме в результаті зловмисної домовленості представника власника майна з іншою стороною (ст. 232 ЦК України).

Статтею 232 ЦК України визначено:

« 1. Правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

2. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв'язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.».

Як вказано вище, судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 09.04.2011 від продавця (позивача) - ЗАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» підписав його генеральний директор Герасименко Ю.М., який діяв на підставі протоколу засідання Наглядової ради ЗАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» від 01.04.2011 № 3/2011.

У пункті 3 протоколу засідання Наглядової ради ЗАТ «Міловський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» від 01.04.2011 вказано, що Наглядова рада вирішила продати ТОВ «Біловодський елеватор» рухоме та нерухоме майно, в тому числі нежитлове приміщення у смт Біловодськ, по вул. Гуньяна, 51-а.

У пункті 4 протоколу засідання Наглядової ради зазначено, що Наглядова рада призначає генерального директора Герасименка Ю.М. відповідальним за укладання договорів купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна та делегує Герасименко Ю.М. повноваження на підписання відповідних договорів.

Таким чином, доводи позивача, що спірне майно вибуло з володіння власника по за його волею, а саме в результаті зловмисної домовленості представника власника майна генерального директора Герасименка Ю.М. з іншою стороною, не знайшли свого підтвердження належними доказами, так як Герасименко Ю.М. діяв на підставі повноважень делегованих йому Наглядовою радою товариства.

Посилання позивача на фактичні обставини, встановлені постановою Донецького апеляційного господарського суду Луганської області від 13.12.2017 у справі № 21/89б/2011 не приймаються судом до уваги за таких підстав:

На час звернення керуючого санацією боржника Кандаурової А.П. до господарського суду Луганської області (13.01.2017) та розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції (2017 рік) про визнання договору купівлі-продажу від 09.04.2011 та повернення майна від ТОВ «Біловодський елеватор», спірне майно вже було у власності відповідача.

23.12.2015 право власності на спірне майно було зареєстроване за відповідачем - ФГ «Моноліт-Агро» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об'єкта нерухомості 0), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.2015 № 50611525 (т. 1, а.с. 193).

Вказана інформація є відкритою і могла бути отриманою будь-якою особою.

Доводи позивача про те, що нотаріус Доброскокова А.М. несвоєчасно внесла запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і тому позивач не міг раніше дізнатися про нового власника спірного майна, не приймаються судом до уваги, так як спростовуються вищевказаними матеріалами справи, в тому числі вказаним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2015 № 50611525.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що хибне уявлення, щодо дати реєстрації права власності за фермерським господарством «Моноліт-Агро» та наявності заборон щодо спірного нерухомого майна виникло у позивача, через його помилки в аналізі даних, що містяться в Інформаційних довідках на які він посилається.

Отже, у 2017 році суди розглядали спір про майно, яке на праві власності належало відповідачу, однак, останній не був про це повідомлений та залучений до участі у цій справі.

Статтею 51 Господарського процесуального кодексу України встановлено:

« 1. Якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред'явити вимоги до сторони, така сторона зобов'язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява.

2. У разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи, обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред'явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред'явленого цією третьою особою до такої сторони.».

Таким чином, обставини справи, встановлені постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 21/89б/2011, не мають юридичних наслідків при розгляді даної справи.

Крім того, вказаною постановою суду договір купівлі-продажу від 09.04.2011 був визнаний недійсним не внаслідок його вчинення в результаті зловмисної домовленості представника власника майна з іншою стороною, а в зв'язку з невідповідністю вимогам ч. 11 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 01.01.2011 (так як договір був укладений Боржником із заінтересованими особами і в результаті чого кредиторам завдані збитки), що є окремою підставою для визнання договору недійсним.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на практику Верховного Суду України у справах № 6-52цс14, № 6-52цс14, № 51/232, № 5019/1447/11, так як у цих справах йшлося про скасування судового рішення та результатів прилюдних торгів, на підставі яких було набуте право власності, а в нашому випадку йдеться про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач є добросовісним набувачем спірного майна, а позивач не довів суду належними доказами своїх доводів, що майно вибуло з його володіння поза його волею іншим шляхом, у задоволені позову слід відмовити в зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України витрати на судовий збір покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

31 жовтня 2018 р. оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 09 листопада 2018 р. і може бути оскаржене протягом 20 днів із вказаної дати шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко