ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2018

Справа № 910/10802/18

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу

За позовом

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Інжбуд"

Структурного відокремленого підрозділу "Київські теплові мережі" ПАТ "Київенерго"

про

стягнення 216 383, 64 грн.

Суддя Підченко Ю.О.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДП Інжбуд" (надалі – позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Структурного відокремленого підрозділу "Київські теплові мережі" ПАТ "Київенерго" (надалі – відповідач) про стягнення заборгованості на загальну суму 216 383, 64 грн., в тому числі 178 330, 86 грн. основного боргу, інфляційного збільшення в сумі 5 039, 59 грн., 3% річних у розмірі 2 799, 55 грн., а також 30 213, 64 грн. пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення, оскільки відповідачем не здійснено остаточні перерахунки на користь позивача грошових коштів за виконані роботи згідно умов договору № 35/31-16 від 12.02.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 провадження у справі відкрито та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Судом також враховано, що суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до ст. 114 Господарського процесуального кодексу України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5; ) в особі структурного відокремленого підрозділу "Київські теплові мережі" (01033, м. Київ, вул. Антоновича, 29; ) (за договором – Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДП Інжбуд" (за договором – Підрядник) був укладений договір на виконання робіт №35/31-16 з додатками (далі по тексту – Договір).

За умовами п. 1.1. Договору, Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується за завданням Замовника виконати на свій ризик та своїми силами роботи зазначені в п. 1.2., а Замовник – прийняти ї оплатити виконані роботи та*поставлене обладнання. Згідно до п. 1.2. вказаного Договору, Підрядник виконує встановлення вузлів обліку теплової енергії у Святошинському, Дніпровському, Деснянському, Печерському, Шевченківському, Подільському, Голосіївському, Дарницькому, Оболонському та Солом'янському районах міста Києва, (далі – Роботи).

Згідно з п. 3.1. Договору, договірна ціна Робіт за цим Договором є орієнтовною з урахуванням вихідних даних (Додаток 2 до Договору) (Додається), та становить 4 999 000, 00 грн. (Чотири мільйони дев'ятсот дев'яносто дев'ять тисяч гривень 00 коп.), згідно до п. 3.3. даного Договору застосовується при розрахунках за виконані будівельно-монтажні роботи за даним Договором є динамічною та визначається згідно з ДСТУ Б Д.1.1.1.-1-2013 "Правила визначення вартості будівництва".

За умовами п. 4.1.1. Договору, Замовник оплачує Підряднику проектні роботи на підставі Акту приймання-передачі виконаних проектних робіт у розмірі 100% від суми, зазначеної в Акті з відтермінуванням платежу 30 календарних днів з моменту підписання такого Акту.

Відповідно до п. 4.1.2. Договору, попередня оплата матеріальних ресурсів здійснюється у розмірі 30% їх вартості, після узгодження цін Сторонами, з відтермінуванням платежу 15 календарних днів.

Пунктом 4.1.3. Договору визначено, що попередня оплата устаткування (обладнання) здійснюється у розмірі 30% його вартості після підписання Сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в з відтермінуванням платежу 15 календарних днів.

Відповідно до п. 4.2. Договору розмір попередньої оплати здійсненої Замовником відображається в довідках про вартість будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3.

Згідно п. 4.3. Договору, для розрахунків за виконані будівельно-монтажні роботи Підрядник протягом всього місяця передає Замовнику акти за формою КБ-2в та довідку КБ-3, також, згідно до п. 4.4. проміжні платежі за виконані будівельно-монтажні роботи та змонтоване обладнання у відповідному місяці проводяться Замовником після підписання Сторонами актів виконаних робіт за формою КБ-2в, актів приймання-передачі змонтованого обладнання та довідки КБ-3 у розмірі 30%.

Пунктом 5.1. Договору Сторонами погоджено, що Підрядник розпочинає виконання робіт, які зазначені у п. 1.2. даного Договору з моменту підписання Договору Сторонами та згідно до п. 5.2. Підрядник зобов'язується виконати роботи за цим Договором до 31.12.2016 р.

Виходячи із змісту укладеного між сторонами Договору, він за своєю правовою природою є договором підряду з виконання проектних робіт, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України).

За вимогами 180 Господарського кодексу України (надалі – ГК України) договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, а тому відповідно до вимог ст. 837, 846, 854, 887 ЦК України Договір вважається укладеним.

А відтак, даний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 та Актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в за травень 2016 р. на суму 128 790,80 грн., довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 та Актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в за червень 2016р. на суму 71 449, 96 грн., довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 та Актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в за липень 2016 р. на суму 13 199, 89 грн., довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 та Актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в за грудень 2017р. на суму 260 783, 67 грн., які без зауважень та заперечень були підписані відповідальними особами позивача та відповідача, позивач, відповідно до умов договору виконав комплекс робіт з встановлення вузлів обліку теплової енергії у Святошинському, Дніпровському, Деснянському, Печерському, Шевченківському, Подільському, Голосіївському, Дарницькому, Оболонському та Солом'янському районах міста Києва на суму 474 224, 32 (Чотириста сімдесят чотири тисячі двісті двадцять чотири) грн. 32 коп.

Разом із тим позивач, з посиланням на картку рахунку 361 по контрагенту –Структурного відокремленого підрозділу "Київські теплові мережі" ПАТ "Київенерго" по договору № 35/31-16 від 12.02.2016 р вказує на те, що за вищевказані роботи відповідач розрахувався частково – на суму 295 893, 46 грн., а відтак станом на 01 серпня 2018 року відповідач не здійснив остаточні перерахування грошових коштів за виконані роботи за договором на загальну суму 178 330, 86 грн.

Таким чином, позивач виконав взяті на себе зобов’язання щодо виконання робіт на загальну суму 178 330, 86 грн. відповідно до вказаних актів та рахунків на оплату, а відповідач, у свою чергу, не виконав взяті на себе зобов’язання з оплати виконаних позивачем робіт, що були прийняті відповідачем, чим порушено права позивача.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано. При цьому відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України відсутності підстав для виконання перед позивачем зобов’язань щодо оплати за прийняті роботи, так само як і не спростовано правомірності прийняття даних робіт зі свого боку та факту їх виконання позивачем.

Статтями 525 та 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями статті 193 ГК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 178 330, 86 грн. основного боргу за виконані позивачем підрядні роботи є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню в даній частині позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, у зв’язку із неналежним виконанням відповідачем зобов’язання з оплати виконаних робіт за договором № 35/31-16 від 12.02.2016, позивач просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення від простроченої суми в розмірі 5 039,59 грн та 3% річних з розрахунку прострочення грошового зобов'язання в розмірі 2 799,55 грн. за період з 23.01.2018 до 01.08.2018

Перевіривши, поданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд приходить до висновку, що він є обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який здійснено відповідно до умов договору вимог Закону та умов Договору.

Згідно ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», положеннями якого встановлено, що за прострочення платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 2.1. роз'яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/293 від 29.04.1994 р., якщо сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, пеня стягненню не підлягає, за винятком випадків, коли розмір пені встановлений чинними актами законодавства.

Таким чином, в силу наведених положень законодавства, пеня може бути стягнута у передбачених в письмовому договорі випадках (встановлено за згодою сторін).

Враховуючи, що сторони у договорі № 35/31-16 від 12.02.2016 не передбачили відповідальності у вигляді пені у разі прострочення виконання зобов'язання з оплати наданих послуг, у позові в частині стягнення 30 213,64 грн. пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення слід відмовити.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256 Господарського процесуального кодексу України,

ст. 525, 526, 625, 837, 846, 854, 887 Цивільного кодексу України, ст. ст. 179, 180, 230 Господарського кодексу України та ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», суд –

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Інжбуд" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5; ) в особі Структурного відокремленого підрозділу "Київські теплові мережі" (01033, м. Київ, вул. Антоновича, 29; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Інжбуд" (01010, м. Київ, вул. І. Мазепи, буд. 3, офіс 174; ) заборгованість на загальну суму 216 383,64 грн., що включає в себе 178 330,86 грн. основного боргу, 5 039,59 грн. інфляційного збільшення суми боргу, 2 799,55 грн. 3% річних та 2 792,55 грн. судового збору. Видати наказ.

3. В частині позовних вимог про стягнення пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Згідно з п. п. 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 12.11.2018 року.

Суддя                                                                                 Ю.О. Підченко