ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/6968/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.

за участі секретаря судового засідання Сліпчук Н.В.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

боржник - Державне підприємство "Укрветсанзавод",

представник - адвокат Гребенченко О.А. (угода про надання правової допомоги від 20.01.2018)

кредитор - ОСОБА_5, особисто

розпорядник майна - арбітражний керуючий Усачов Олег Миколайович

розглянув касаційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод"

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 04.07.2018

у складі колегії суддів: Доманська М.Л. (головуючий), Мальченко А.О., Пантелієнко В.О.

у справі № 910/6968/16

за заявою ОСОБА_5

до Державного підприємства "Укрветсанзавод"

про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу

в межах справи про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 27.07.2018 через Київський апеляційний господарський суд Державне підприємство "Укрветсанзавод" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2018 у справі №910/6968/16 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/6968/16 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.08.2018.

3. Ухвалою Верховного Суду від 10.09.2018 відкрито касаційне провадження у справі №910/6968/16 за касаційною скаргою Державного підприємства "Укрветсанзавод" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2018 та призначено її розгляд на 02.10.2018.

4. ОСОБА_5 подала відзив на касаційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод".

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

5. Провадження у справі №910/6968/16 про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" (далі - ДП "Укрветсанзавод", боржник), порушене ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 за заявою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 (далі - Закон про банкрутство), здійснюється на стадії розпорядження майном, введеної цією ж ухвалою місцевого господарського суду.

6. 03.11.2017 до місцевого суду надійшла позовна заява ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5, позивач) до ДП "Укрветсанзавод" про поновлення її на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" та стягнення з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.01.2017 по день винесення рішення у справі; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за період вимушеного прогулу в порядку статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

7. 25.01.2018 до місцевого суду надійшли доповнення до позовної заяви ОСОБА_5, в якій позивач просила суд винести окрему ухвалу щодо скоєння адміністративного проступку посадовими особами боржника - ДП "Укрветсанзавод", а саме виконуючим обов'язки генерального директора ОСОБА_9 та головним бухгалтером ОСОБА_10, які направили у відповідь на адвокатський запит недостовірні відомості та помилкові звіти до ДФС України; стягнути з боржника на користь ОСОБА_5 компенсацію шкоди, заподіяної протиправними діями, в розмірі двох мінімальних заробітних плат - 7 446 грн. та сповістити правоохоронні органи про відкриття кримінального провадження щодо зазначених посадових осіб ДП "Укрветсанзавод".

8. 28.03.2018 ОСОБА_5 подала до місцевого суду доповнення до позовної заяви, в яких уточнила позовні вимоги та просила суд поновити її на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод"; стягнути з боржника на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.01.2017 по дату винесення рішення 02.04.2018 на суму 202 796, 92 грн.; стягнути з боржника на користь ОСОБА_5 суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 320, 80 грн.; стягнути з боржника на користь ОСОБА_5 компенсацію шкоди, заподіяної протиправними діями, в розмірі двох мінімальних заробітних плат - 7 446 грн.; винести окрему ухвалу щодо скоєння адміністративного проступку посадовими особами боржника - ДП "Укрветсанзавод", а саме виконуючим обов'язки генерального директора ОСОБА_9 та головним бухгалтером ОСОБА_10, які направили у відповідь на адвокатський запит та на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 недостовірну інформацію та подали помилкові звіти з недостовірними відомостями щодо отриманого ОСОБА_5 доходу до ДФС України; винести окрему ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з виконуючого обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод" ОСОБА_9 та головного бухгалтера ОСОБА_10, представника боржника за дорученням ОСОБА_4 штрафу на суму від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за період вимушеного прогулу.

9. 18.04.2018 Господарський суд міста Києва відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_5 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах справи №910/6968/16 за заявою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Укрветсанзавод" про банкрутство.

10. Визначаючи межі позовних вимог, місцевий суд зазначив, що поряд з вимогами, викладеними у позовній заяві, ОСОБА_5 у доповненнях від 25.01.2018 та від 28.03.2018 збільшила позовні вимоги трьома вимогами - майнового і немайнового характеру, тоді як первісні позовні вимоги може бути збільшено лише майновими вимогами, оскільки заявлення позивачем додаткових вимог немайнового характеру є за своєю суттю поданням іншого позову.

Відтак, місцевим судом прийнято збільшені ОСОБА_5 позовні вимоги частково та здійснено розгляд спору в частині вимог позивача про поновлення її на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод", стягнення з боржника середнього заробітку ОСОБА_5 за час її вимушеного прогулу в період з 11.01.2017 по 02.04.2018 на суму 202 796, 92 грн. та стягнення судових витрат.

11. Розглянувши позовні вимоги ОСОБА_5 до ДП "Укрветсанзавод" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, місцевий суд встановив, що боржником, як роботодавцем, було звільнено ОСОБА_5 з посади провідного бухгалтера головної бухгалтерії ДП "Укрветсанзавод" на підставі наказу №3-к/16 від 04.01.2016 згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України "скорочення штату" в період її тимчасової непрацездатності.

11.1. Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_5 оскаржила факт її звільнення боржником із займаної посади в судовому порядку; за результатами розгляду її позову про поновлення на роботі Дніпровський районний суд міста Києва прийняв рішення від 15.06.2016 у справі №755/1162/16-ц про поновлення ОСОБА_5 на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" та стягнув з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 заборгованість по заробітній платі на суму 1 074, 68 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу на суму 46 013, 80 грн. та допустив негайне виконання зазначеного судового рішення.

11.2. Судом першої інстанції встановлено, що наказом ДП "Укрветсанзавод" №2-К/17 від 05.01.2017 на виконання рішення суду від 15.06.2016 у цивільній справі №755/1162/16-ц ОСОБА_5 було поновлено на посаді головного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод"; в подальшому, на підставі заяви ОСОБА_5 від 10.01.2017 наказом ДП "Укрветсанзавод" №3-К/17 від 10.01.2017 її звільнено з посади провідного бухгалтера підприємства за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КзПП України.

12. ОСОБА_5 доводила, що при підписанні наказу про її поновлення на посаді 05.01.2017 та звільнення з посади 10.01.2017 виконуючий обов'язки генерального директора ОСОБА_13 діяв з перевищенням повноважень, а тому існують правові підстави для її поновлення на посаді як такої, що була звільнена незаконно.

13. Місцевим судом встановлено, що пунктом 9.2. Статуту ДП "Укрветсанзавод" визначено, що управління підприємством здійснюється генеральним директором, який призначається на посаду та звільняється з посади уповноваженим органом управління.

13.1. Судом встановлено, що наказом органу управління ДП "Укрветсанзавод" - Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - Держпродспоживслужба України) від 13.12.2016 №1238-к звільнено ОСОБА_13 з посади виконуючого обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод" за одноразове грубе порушення керівником законодавства (неефективне використання державного майна і прибутку) згідно з пунктом 1 статті 41 КЗпП України.

13.2. Судом встановлено обставини призначення з 15.12.2016 ОСОБА_14 виконуючим обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод" на підставі наказу Держпродспоживслужби України від 14.12.2016 №1245-к до призначення в установленому порядку директора ДП "Укрветсанзавод".

13.3. Місцевий суд зазначив, що рішення про розірвання трудового договору з генеральним директором ДП "Укрветсанзавод" вправі приймати лише його засновник, уповноважений орган - Держпродспоживслужба України, яка відповідно до наказу від 13.12.2016 №1238-к звільнила ОСОБА_13 з посади виконуючого обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод". Отже, орган управління підприємства-боржника прийняв рішення про припинення трудових правовідносин з ОСОБА_13 Разом з тим, ДП "Укрветсанзавод" не було належно оформлено розірвання трудового договору з ОСОБА_13, так як наказу ДП "Укрветсанзавод" про припинення виконання ОСОБА_13 обов'язків генерального директора ДП "Укрветсанзавод" видано не було.

13.4. Судом встановлено, що ОСОБА_14 приступив до виконання обов'язків генерального директора ДП "Укрветсанзавод" з 18.01.2017 відповідно до наказу ДП "Укрветсанзавод" від 18.01.2017 №5-К/17. Отже, за висновком місцевого суду, до 18.01.2017 ОСОБА_13 фактично виконував обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод".

З огляду на таке, суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент прийняття рішення про поновлення ОСОБА_5 на роботі та звільнення її з посади провідного бухгалтера за угодою сторін ОСОБА_13 виконував обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод" та діяв в межах наданих йому повноважень керівника підприємства-боржника.

14. Місцевим судом встановлено, що листом №603-172-14/29066 від 29.12.2016 Держпродспоживслужба України зауважила, що будь-які накази та розпорядження за підписом ОСОБА_13 або інших посадових осіб підприємства, які видані після 15.12.2016 включно без погодження з новопризначеним виконуючим обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод", є незаконними.

Разом з тим, судом першої інстанції не встановлено, а позивачем не доведено, що наказ ДП "Укрветсанзавод" №2-К/17 від 05.01.2017 про поновлення ОСОБА_5 на посаді провідного бухгалтера на виконання рішення суду від 15.06.2016 у справі №755/1162/16-ц та наказ ДП "Укрветсанзавод" №3-К/17 від 10.01.2017 про звільнення ОСОБА_5 з посади провідного бухгалтера за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) прийняті за погодженням з новопризначеним виконуючим обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод" ОСОБА_14 та яким чином відбулося таке погодження.

15. Місцевий суд зазначив, що звільнення ОСОБА_5 з посади провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" на підставі наказу №3-К/17 від 10.01.2017 відбулося за її заявою від 10.01.2017, а тому анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді на це власника (уповноваженого ним органу) та працівника, про що роз'яснено пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів".

Однак, ОСОБА_5 не надано суду доказів на підтвердження анулювання її домовленості з боржником, як роботодавцем, про припинення трудового договору, що свідчить про згоду виконуючих обов'язки генеральних директорів ДП "Укрветсанзавод" на звільнення позивачки.

16. Місцевим судом відхилено доводи ОСОБА_5 про те, що накази про її поновлення на роботі та звільнення з роботи зроблені на змінених форматах документів та бланків (штучно вилучено відомості про підпорядкування підприємства органу управління - Держпродспоживслужбі України), оскільки в суду відсутні відомості щодо наявності кримінального провадження за фактом підробки документів посадовими особами, а наказ №5-К/17 від 18.01.2018 за підписом ОСОБА_14 також не містить відомостей щодо підпорядкування ДП "Укрветсанзавод" Держпродспоживслужбі України, що спростовує доводи позивача про фіктивність бланків.

17. Місцевим судом відхилено доводи ОСОБА_5 про те, що її змусили написати заяву на звільнення як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому відсутні підстави вважати звільнення ОСОБА_5 із займаної посади провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" за угодою сторін під тиском з боку роботодавця.

18. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій боржника, як роботодавця, щодо поновлення ОСОБА_5 на посаді 05.01.2017 на виконання рішення суду у цивільній справі та її звільнення із займаної посади 10.01.2017 за заявою ОСОБА_5 відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України, у зв'язку з чим відсутні підстави для застосування до боржника передбаченої статтею 235 КЗпП України відповідальності у вигляді виплати працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.01.2017 по 02.04.2018.

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови

19. ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.04.2018, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про задоволенні позову, обґрунтовуючи неповнотою дослідження судом першої інстанції обставин справи та порушенням трудового законодавства при розгляді майнового спору між ОСОБА_5 та боржником щодо поновлення звільненого працівника на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням із займаної посади.

19.1. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначила, що накази ДП "Укрветсанзавод" про поновлення ОСОБА_5 на посаді №2-К/17 від 05.01.2017 та №3-К/17 від 10.01.2017 не містять підпису повноважного виконуючого обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод" ОСОБА_14, якого було призначено на посаду органом управління ДП "Укрветсанзавод" з 15.12.2016; відповідачем не надано суду доказів погодження зазначених наказів, які підписано ОСОБА_13, з виконуючим обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод" ОСОБА_14; відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту наявності у ОСОБА_13 повноважень на підписання наказів від 05.01.2017 та від 10.01.2017 про поновлення ОСОБА_5 на посаді та її звільнення з посади у ДП "Укрветсанзавод".

19.2. Позивач зазначила, що в порушення вимог статті 74 ГПК України місцевий суд дійшов помилкових висновків про те, що до 18.01.2017 ОСОБА_13 фактично виконував обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод", оскільки такі висновки суду не підтверджено належними та достатніми доказами у справі.

19.3. Позивач доводила відсутність домовленості між ОСОБА_5, як працівником, та ДП "Укрветсанзавод", як роботодавцем, про її звільнення із займаної посади провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод за угодою сторін, оскільки згода роботодавця в особі ОСОБА_14, як повноважного керівника ДП "Укрветсанзавод", на видачу наказу про звільнення ОСОБА_5 із займаної посади 10.01.2017 відсутня.

20. 04.07.2018 постановою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, змінено мотивувальну частину ухвали Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі №910/6968/16 та викладено її в редакції мотивувальної частини постанови апеляційного суду, в решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 залишено без змін.

21. Переглянувши справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_5 на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод", однак, змінив мотиви прийняття рішення про відмову в позові, виходячи із власної оцінки доказів у справі.

22. Апеляційним судом встановлено обставини звільнення виконуючого обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод" ОСОБА_13 із займаної посади на підставі наказу Держпродспоживслужби України від 13.12.2016 №1238-к та призначення на зазначену посаду з 15.12.2016 ОСОБА_14 відповідно до наказу Держпродспоживслужби України від 14.12.2016 №1245-к до призначення в установленому порядку директора ДП "Укрветсанзавод".

Апеляційний суд встановив, що згідно інформації з листа Держпродспоживслужби України від 25.10.2017 за №603-172-14/29065 в період з 05.01.2017 по 10.01.2017 обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод" виконував ОСОБА_14, який був уповноважений, як керівник підприємства, на підписання наказів про прийняття та звільнення працівників ДП "Укрветсанзавод" у зазначений період; листом від 29.12.2016 за №603-172-14/29066 Держпродспоживслужба України повідомила, що будь-які накази та розпорядження за підписом ОСОБА_13 або інших посадових осіб підприємства, які видані після 15.12.2016 включно без погодження з новопризначеним виконуючим обов'язки генерального директора ОСОБА_14, є незаконними.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що на момент прийняття рішення щодо поновлення на роботі ОСОБА_5 05.01.2017 та її звільнення з посади провідного бухгалтера за угодою сторін 10.01.2017, ОСОБА_13 діяв поза межами своїх повноважень, оскільки на момент вчинення таких дій уповноважений на підписання наказів про прийняття та звільнення працівників у зазначений період був лише ОСОБА_14 як виконуючий обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод" з 15.12.2016.

23. Доводи ДП "Укрветсанзавод" про те, що ОСОБА_14 приступив до виконання обов'язків генерального директора ДП "Укрветсанзавод" з 18.01.2017 відповідно до наказу ДП "Укрветсанзавод" від 18.01.2017 №5-К/17, а до 18.01.2017 уповноваженою особою на призначення та звільнення працівників ДП "Укрветсанзавод" був ОСОБА_13 суд апеляційної інстанції відхилив як такі, що, на його думку, спростовуються матеріалами справи.

24. Апеляційним судом враховано обставини видачі Дніпровським районним судом міста Києва виконавчого листа від 05.10.2016 у справі №755/1162/16-ц на виконання рішення суду від 15.06.2016 про поновлення ОСОБА_5 на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод", за яким виконавче провадження не будо закрито. Отже, за висновком суду апеляційної інстанції, рішення суду від 15.06.2016 у справі №755/1162/16-ц про поновлення позивача на роботі відповідачем не виконано.

З огляду на таке та з урахуванням встановлених у справі №910/6968/16 обставин підписання наказів про поновлення на посаді 05.01.2017 та звільнення з посади 10.01.2017 ОСОБА_5 від імені ДП "Укрветсанзавод" ОСОБА_13 належні повноваження якого не підтверджено боржником, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, як факту її поновлення на посаді на виконання рішення суду від 15.06.2016 у справі №755/1162/16-ц, так обставин її звільнення із займаної посади за угодою сторін та погодився в цілому з висновками суду першої інстанції за змістом резолютивної частини ухвали від 18.04.2018 про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_5 до ДП "Укрветсанзавод" про її поновлення на роботі як незаконно звільненого працівника на підставі наказу №3-К-17 від 10.01.2017 та про відмову у стягненні з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (ДП "Укрветсанзавод")

25. Скаржник аргументував, що в порушення статей 129, 129-1 Конституції України, статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та статті 7 Закону України "Про виконавче провадження", апеляційний суд дійшов помилкового висновку про невиконання боржником, як роботодавцем, рішення суду від 15.06.2016 у цивільній справі №755/1162/16-ц, так як наказом ДП "Укрветсанзавод" №2-К/17 від 05.01.2017 поновлено на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" ОСОБА_5, яка в цей же день приступила до виконання посадових обов'язків та отримувала заробітну плату, що підтверджується платіжними дорученнями про виплату заробітної плати ОСОБА_5 та про сплату відповідачем єдиного соціального внеску, копії яких долучено до касаційної скарги.

26. Скаржник зазначив, що судом апеляційної інстанції надано помилкову оцінку наказам про поновлення 05.01.2017 та звільнення 10.01.2017 ОСОБА_5 з посади та відхилено їх як належні докази у справі з посиланням на обставини підписання таких наказів від імені ДП "Укрветсанзавод" ОСОБА_13, який у спірний період не мав повноважень керівника підприємства-боржника. Скаржник доводив, що апеляційний суд не звернув увагу на те, що на момент прийняття відповідачем рішення про поновлення ОСОБА_5 на посаді та її звільнення із займаної посади за угодою сторін ОСОБА_13 діяв межах наданих йому повноважень керівника ДП "Укрветсанзавод", так як наказу про припинення виконання ним обов'язків генерального директора на момент вчинення таких дій 05.01.2017 та 10.01.2017 ДП "Укрветсанзавод" не було видано. При цьому, ОСОБА_14 фактично приступив до виконання обов'язків генерального директора ДП "Укрветсанзавод" з 18.01.2017 на підставі наказу ДП "Укрветсанзавод" №5/К-17 від 18.01.2017.

27. Скаржник доводив правильність висновків місцевого суду про відмову в позові ОСОБА_5 про її поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з огляду на встановлені ним обставини правомірного поновлення 05.01.2017 ОСОБА_5 на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" та її звільнення з посади 10.01.2017 за її заявою "за угодою сторін" відповідно до наказів, підписаних від імені ДП "Укрветсанзавод" ОСОБА_13, який у спірний період виконував повноваження керівника ДП "Укрветсанзавод".

Доводи інших учасників справи

28. ОСОБА_5 у відзиві на касаційну скаргу ДП "Укрветсанзавод" заперечувала доводи відповідача та погодилася з висновками суду апеляційної інстанції за змістом оскаржуваної постанови від 04.07.2018.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

29. Кодекс законів про працю України

Частини 1, 2 статті 2 - право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Частина 3 статті 24 - працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 1 статті 36 - підставою припинення трудового договору є угода сторін (пункт 1 цієї статті).

Частина 1 статті 94 - заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частини 2, 3, 8 статті 235 - у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

30. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 (далі - Закон про банкрутство)

Стаття 1 - банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Частина 4 статті 10 - суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

31. Господарський процесуальний кодекс України

Частини 1, 4 статті 269 - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

32. З огляду на повноваження суду касаційної інстанції при перегляді судових рішень в касаційному порядку згідно статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу ДП "Укрветсанзавод" щодо доводів скаржника про порушення апеляційним судом статей 129, 129-1 Конституції України, статті 367 ЦПК України, статті 7 Закону України "Про виконавче провадження", статті 74 ГПК України.

А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги і висновків судів попередніх інстанцій

33. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а у рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловив думку про те, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів…".

34. Статтею 4-1 ГПК України в редакції, чинній на момент звернення 03.11.2017 ОСОБА_5 з позовними вимогами до ДП "Укрветсанзавод" в межах справи про банкрутство №910/6968/16, передбачено дві форми судового процесу - позовне провадження, яке передбачає розгляд справ судом на засадах змагальності, та провадження у справі про банкрутство, що здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Положеннями частини 4 статті 10 Закону про банкрутство до компетенції суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесено вирішення усіх майнових спорів з вимогами до боржника.

Статтею 12 ГПК України в редакції станом на 03.11.2017 розгляд спорів з майновими вимогами до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство, віднесено до підвідомчості господарських судів, при цьому, перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено. Частиною 9 статті 16 ГПК України (в зазначеній редакції) справи у майнових спорах до боржника віднесено до виключної компетенції господарського суду у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Отже, розгляд спорів з майновими вимогами до суб'єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства, та визначений позивачем в статусі відповідача у такому спорі, законодавцем віднесено до підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, оскільки результат розгляду вимог майнового характеру до відповідача-боржника, в тому числі щодо поновлення на роботі та виплати заборгованості по заробітній платі, може мати наслідком зменшення його активів, збільшення кредиторської заборгованості та зачіпати права та інтереси кредиторів боржника, вимоги яких визнано судом та включено до реєстру.

35. Судами встановлено, що в межах справи №910/6968/16 про банкрутство ДП "Укрветсанзавод" ОСОБА_5 заявлено майнові вимоги до боржника-роботодавця про поновлення на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП України у зв'язку з її незаконним звільненням із займаної посади.

36. Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_5 апеляційний суд виходив з того, що фактичного поновлення ОСОБА_5 на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" 05.01.2017 та її звільнення з посади 10.01.2017 не відбулося, оскільки накази №2-К/17 від 05.01.2017 та №3-К/17 від 10.01.2017 підписано від імені ДП "Укрветсанзавод" ОСОБА_13, який не мав повноважень керівника ДП "Укрветсанзавод" у спірний період, а тому не був уповноваженою особою на прийняття та звільнення працівників ДП "Укрветсанзавод" з 05 по 10 січня 2017 року.

Апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду від 15.06.2016 у цивільній справі №755/1162/16-ц про поновлення ОСОБА_5 на роботі у ДП "Укрветсанзавод" не було фактично виконано відповідачем-роботодавцем, а тому позовні вимоги ОСОБА_5 про її поновлення на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" з посиланням на обставини її незаконного звільнення із займаної посади за угодою сторін відповідно до наказу №3-К/17 від 10.01.2017 є безпідставними.

37. Аналіз статей 2, 24 КЗпП України дозволяє зробити висновок про те, що право на працю реалізується працівником шляхом укладення трудового договору на підприємстві, установі, організації, який оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу; без укладення трудового договору та повідомлення роботодавцем органів влади, які здійснюють адміністрування єдиного соціального внеску, про прийняття працівника на посаду такий працівник не може бути допущений до роботи (виконання посадових обов'язків).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення суду від 15.06.2016 у цивільній справі №755/1162/16-ц в порядку статті 367 ЦПК України відповідачем - ДП "Укрветсанзавод" за підписом виконуючого обов'язки генерального директора ОСОБА_13 видано наказ №2-К/17 від 05.01.2017 про поновлення ОСОБА_5 на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод", а 10.01.2017 на підставі наказу №3-К/17 від 10.01.2017 її було звільнено із займаної посади за "угодою сторін".

До касаційної скарги ДП "Укрветсанзавод" долучено належно засвідчені копії платіжних доручень №37 від 11.01.2017 про сплату Тульчинською філією ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 розрахункових за січень 2017 року на суму 6 817, 69 грн. та №38 від 11.01.2017 про відрахування Тульчинською філією ДП "Укрветсанзавод" єдиного соціального внеску в розмірі 22% з розрахункових на суму 1 400 грн. (т. 2, а.с. 100, 101).

Отже, висновок апеляційного суду про те, що ОСОБА_5 не була фактично поновлена на роботі після прийняття цивільним судом у справі №755/1162/16-ц рішення від 15.06.2016 про її поновлення на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" є помилковим, оскільки відповідачем, як роботодавцем, було фактично допущено ОСОБА_5 до виконання нею посадових обов'язків у січні 2017 року та здійснено їй виплату розрахункових за січень 2017 року у зв'язку із звільненням 10.01.2017.

38. Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_5 про поновлення на роботі, які обґрунтовано безпідставністю її звільнення із займаної посади відповідно до наказу №3-К/17 від 10.01.2017, місцевий суд встановив, що спір між сторонами виник щодо наявності в ОСОБА_13, який підписав зазначений наказ, повноважень на звільнення працівників ДП "Укрветсанзавод" у спірний період. Позивач доводила, що з 13.12.2016 ОСОБА_13 було звільнено з посади виконуючого обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод" на підставі наказу Держпродспоживслужби України №1238-к від 13.12.2016 з призначенням на зазначену посаду з 15.12.2016 ОСОБА_14 наказом Держпродспоживслужби України №1245-к від 14.12.2016, а тому "згоди сторін" на звільнення за пунктом 1 статті 36 КЗпП України на її звільнення досягнуто не було, оскільки представник боржника був неповноважним на прийняття такого рішення (т. 1, а.с. 14, 15).

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_14 фактично приступив до виконання обов'язків генерального директора ДП "Укрветсанзавод" на підставі виданого за його підписом наказу ДП "Укрветсанзавод" №5-К/17 від 18.01.2017 (т.1, а.с. 37), однак як зазначив орган управління боржника у листі №603-172-14/29065 від 25.10.2017, ОСОБА_13, який виконував повноваження до моменту, коли ОСОБА_14 приступив до фактичного виконання обов'язків керівника, був зобов'язаний погоджувати свої накази з новопризначеним генеральним директором ОСОБА_14 Отже, орган управління боржника допускав виконання обов'язків керівника ОСОБА_13 за погодженням з ОСОБА_14 у зазначений період.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що до 18.01.2017 обов'язки генерального директора Держпродспоживслужби України в період підписання наказів про поновлення ОСОБА_5 на посаді 05.01.2017 та її звільнення 10.01.2017 з посади провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" виконував ОСОБА_13 Отже, за твердженням місцевого суду, накази №2-К/17 від 05.01.2017 та №3-К/17 від 10.01.2017 підписані ОСОБА_13 як керівником ДП "Укрветсанзавод", а тому звільнення ОСОБА_5 із займаної посади за "угодою сторін" є законним.

39. За змістом пункту 9.2. Статуту ДП "Укрветсанзавод" вбачається, що управління підприємством здійснюється генеральним директором, який призначається на посаду та звільняється з посади уповноваженим органом управління.

Наказом Держпродспоживслужби України №1245-к від 14.12.2016 ОСОБА_14 було призначено на посаду виконуючого обов'язки генерального директора ДП "Укрветсанзавод" з 15.12.2016, однак, до виконання посадових обов'язків керівника боржника ОСОБА_14 приступив лише з 18.01.2017 на підставі наказу ДП "Укрветсанзавод" №5-К/17 від 18.01.2017.

Отже, при розгляді спору про поновлення ОСОБА_5 на роботі у ДП "Укрветсанзавод", яку було звільнено з посади 10.01.2017, судам належало встановити чи приймався Держпродспоживслужбою України, як органом управління ДП "Укрветсанзавод", розпорядчий акт про покладення на ОСОБА_13 виконання обов'язків керівника ДП "Укрветсанзавод" в період з 15.12.2016 по 17.01.2017 та хто фактично виконував повноваження керівника боржника у зазначений період, а також чи мало місце погодження ОСОБА_14 наказу на звільнення ОСОБА_5 10.01.2017 та у якій формі.

Відтак, в порушення приписів статей 86, 269 ГПК України суди першої та апеляційної інстанцій неповно дослідили обставини справи на предмет підписання наказів №2-К/17 від 05.01.2017 про поновлення на посаді та №3-К/17 від 10.01.2017 про звільнення ОСОБА_5 із займаної посади провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" уповноваженою особою (керівником) підприємства-відповідача.

40. В рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. (Рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984 та Рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" від 28.10.1998). Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (Справа "Хамідов проти Росії").

Суд вважає, що допущені судами попередніх інстанцій процесуальні порушення при розгляді позову ОСОБА_5 до ДП "Укрветсанзавод" про її поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є такими помилками, які порушили принцип повноти та об'єктивності розгляду господарським судом майнових вимог ОСОБА_5, заявлених у справу про банкрутство ДП "Укрветсанзавод", а тому рішення судів у справі слід скасувати, направивши даний спір на новий розгляд до суду першої інстанції.

А.3. Мотиви відхилення (прийняття) доводів касаційної скарги

41. Суд погоджується з доводами скаржника про передчасність висновків апеляційного суду за змістом оскаржуваної постанови, що підтверджується висновками пунктів 36-40 мотивувальної частини цієї постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. Пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України суду касаційної інстанції надано право за результатами розгляду касаційної скарги скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

На підставі викладеного, Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги ДП "Укрветсанзавод", скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2018 та ухвали Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі №910/6968/16 та передання справи до суду першої інстанції на новий розгляд заяви ОСОБА_5 про поновлення на роботі від 03.11.2017 (вх. №19365/17) в іншому складі суду в зазначеній частині.

43. При новому розгляді справи судам належить залучити до участі у справі в порядку статті 51 ГПК України третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Держпродспоживслужбу України, як орган управління ДП "Укрветсанзавод", яка відповідно до пункту 9.2. Статуту ДП "Укрветсанзавод" призначає на посаду та звільняє з посади керівника ДП "Укрветсанзавод"; дослідити, яка особа фактично здійснювала керівництво ДП "Укрветсанзавод" в період з 15.12.2016 по 17.01.2017 та з огляду на встановлене з'ясувати чи мав ОСОБА_13 повноваження на підписання 05.01.2017 та 10.01.2017 наказів №2-К/17 від 05.01.2017 про призначення ОСОБА_5 на посаду провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" та №3-К/17 від 10.01.2017 про її звільнення із займаної посади "за угодою сторін" та з огляду на встановлене прийняти обґрунтоване рішення за результатами розгляду майнових вимог ОСОБА_5, заявлених у справу про банкрутство ДП "Укрветсанзавод" згідно заяви від 03.11.2017.

В. Судові витрати

44. У зв'язку із частковим задоволенням касаційної скарги та скасуванням прийнятих по суті спору рішень про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_5 щодо поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, питання про розподіл судових витрат касаційним судом не вирішується, оскільки розгляду по суті спірних майнових вимог не відбулося.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод" задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі №910/6968/16 скасувати.

Справу №910/6968/16 передати до Господарського суду міста Києва на новий розгляд заяви ОСОБА_5 про поновлення на роботі ОСОБА_5 від 03.11.2017 (вхідний суду №19365/17) в іншому складі суду у зазначеній частині.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк