ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.10.2018                      Справа № 905/1447/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Гайдар М.А.,

розглянувши справу №905/1447/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз»

про стягнення 20 904 590,59 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

Суть спору: ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз» 20 904 590,59 грн., з яких: 2 796 373,80 грн. – 3% річних, 18 108 216,79 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем основного боргу за спожитий природний газ за договором на купівлю – продаж природного газу №13-413-ПР від 31.01.2013р., який стягнуто рішенням господарського суду Донецької області від 28.10.2015р. у справі №905/1470/15.

Відповідач у жодне судове засідання не з’явився, відзив у встановлений судом строк не надав. При цьому, про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом розміщення відповідних оголошень про дати та час судових засідань на офіційному веб-порталу «Судова влада України» (dn.arbitr.gov.ua), у розділі «Новини та події суду».

Крім того, судові ухвали розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Справа розглянута за правилами загального позовного провадження.

На підставі ст.240 ГПК України у судовому засіданні 11.10.2018р. складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 ЦК України, ст.174 ГК України зобов’язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 31.01.2013р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (позивач, продавець) та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз» (відповідач, покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу №13-413-ПР (договір), за умовами якого продавець зобов’язується передати у власність покупцю у 2013-2015 роках природний газ, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (п. 1.1 договору в редакції додаткової угоди №8 від 22.12.2014р.).

У договорі та додаткових угодах до нього в т.ч. встановлені обсяги постачання газу, порядок та умови передачі газу, порядок та умови проведення розрахунків.

Договір №13-413-ПР від 31.01.2013р. набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013р., і діє в частині реалізації газу до 31.03.2015р., а в частині проведення розрахунків за газ – до їх повного здійснення. (п. 11 договору в редакції додаткової угоди №8 від 22.12.2014р.).

Також судом встановлено, що у серпні 2015р. ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз» 46 422 453,97 грн., з яких: 33 257 622,54 грн. – основний борг за природний газ, спожитий за період квітень, жовтень – грудень 2014р., січень 2015р., який виник на підставі договору №13-413-ПР від 31.01.2013р., 5 604 465,86 грн. – пеня, нарахована за період з 20.02.2013р. по 05.05.2015р. за зобов’язаннями січня, червня - серпня 2013 року, лютого - квітня, жовтня – грудня 2014 року, січня 2015 року, 657 857,13 грн. - 3% річних, нараховані за період з 20.02.2013р. по 05.05.2015р. за зобов’язаннями січня, червня - серпня 2013 року, лютого - квітня, жовтня – грудня 2014 року, січня 2015року, 6 902 508,44 грн. - інфляційні втрати, нараховані за період жовтень 2013 року – березень 2015 року включно за зобов’язаннями серпня 2013 року, березня - квітня 2014 року, жовтня – грудня 2014 року, січня 2015 року.

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.10.2015р. по справі №905/1470/15 вказаний позов ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено частково; стягнуто з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 33 257 622,54 грн. основного боргу, 5 556 571,74 грн. пені, 648 630,19 грн. 3% річних, 6 296 311,07 грн. інфляційних втрат, 72 034,96 грн. судового збору; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

При розгляді даної справи №905/1470/15 суд дослідив обставини укладання договору на купівлю-продаж природного газу №13-413-ПР від 31.01.2013р., встановив наявність обставин постачання природного газу на загальну суму 156 609 504,27 грн., боргу за поставлений природний газ у розмірі 33 257 622,54 грн., а також дійшов висновку про наявність підстав для стягнення пені у розмірі 5 556 571,74 грн., 3% річних - 648 630,19 грн. та інфляційних втрат – 6 296 311,07 грн.

Рішення господарського суду Донецької області від 28.10.2015р. по справі №905/1470/15 в апеляційному та касаційному порядку не переглядалось.

Враховуючи приписи ч.2 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ст.75 ГПК України, господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 28.10.2015р. по справі №905/1470/15 має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.

При цьому, господарський суд виходить з того, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п.4 Інформаційного листа №01-8/1427 від 18.11.2003р. Вищого господарського суду України «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою ст.625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Виходячи з того, що відповідач за спожитий природний газ за договором на купівлю-продаж природного газу №13-413-ПР від 31.01.2013р. на теперішній час не розрахувався, позивач здійснив нарахування 3% річних за період з 06.05.2015р. по 22.02.2018р. за зобов’язаннями квітня, жовтня – грудня 2014 року, січня 2015 року у загальному розмірі 2 796 373,80 грн., інфляційних втрат за період квітень 2015 року - січень 2018 року за зобов’язаннями квітня, жовтня – грудня 2014 року, січня 2015 року у загальному розмірі 18 108 216,79 грн. та звернувся до суду з даним позовом.

Здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є вірним.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з’ясувавши обставини, пов’язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню на заявлені позивачем суми, а саме 2 796 373,80 грн. та 18 108 216,79 грн. відповідно.

Згідно із ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз» (83001, Донецька обл., м. Донецьк, Ворошиловський р-н, просп. Театральний, буд.1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 3% річних у розмірі 2 796 373 (два мільйони сімсот дев’яносто шість тисяч триста сімдесят три) грн. 80 коп., інфляційні втрати у розмірі 18 108 216 (вісімнадцять мільйонів сто вісім тисяч двісті шістнадцять) грн. 79 коп., судовий збір у розмірі 313 568 (триста тринадцять тисяч п’ятсот шістдесят вісім) грн. 86 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 17.10.2018р.

Суддя Л.В. Ніколаєва