номер провадження справи 18/61/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2018 Справа № 908/1063/18

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (юридична адреса: 02160, м. Київ, проспект Соборності, 19; адреса для листування: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Незалежності, 16, оф. 809-2)

до відповідача приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А; адреса для листування: 03186, м. Київ, вул. Антонова, буд. 5)

про стягнення 48581,51 грн.,

господарський суд Запорізької області у складі судді Носівець В.В.

при секретарі судового засідання Чубар М.В.

учасники справи:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" 48581,51 грн. страхового відшкодування в порядку регресу (суброгації). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ст.ст. 1187, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Ухвалою суду від 11.06.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/1063/18, присвоєно справі номер провадження 18/61/18, розгляд справи по суті призначено на 11.07.2018; судове засідання відкладалось на 02.08.2018.

Ухвалою від 02.08.2018 судом постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі з 02.08.2018, замінено судове засідання 02.08.2018 з розгляду справи по суті підготовчим засіданням, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 12.09.2018.

У зв'язку з перебуванням судді Носівець В.В. з 11.09.2018 на лікарняному, судове засідання, призначене на 12.09.2018 не відбулося. На адресу учасників справи направлено повідомлення про неможливість проведення судового засідання з розгляду справи та перенесення судового засідання на 09.10.2018.

Ухвалою суду від 08.10.2018 строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів, підготовче судове засідання призначено на 09.10.2018; 09.10.2018 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 24.10.2018; підготовче провадження закрито 24.10.2018 та призначено справу до розгляду по суті, судове засідання призначено на 07.11.2018.

В судовому засіданні 07.11.2018 судом постановлено рішення.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, 01.11.2018 до суду надіслав заяву, в якій просив суд здійснювати розгляд справи без участі позивача; зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти розгляду справи без участі відповідача не заперечує, додаткові клопотання, заяви з боку позивача відсутні.

Підставою для звернення з позовом до суду є несплата відповідачем шкоди (в порядку регресу), завданої особою, винною у ДТП, відповідальність якої застраховано відповідачем. Спричинення шкоди сталося внаслідок скоєння 20.02.2017 дорожньо-транспортної пригоди в місті Київ за участю автомобіля «BMW X1 XDRIVE20D» державний номер НОМЕР_6 та автомобіля «БМВ» державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва, дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 Позивачем, на підставі Страхового акту № 0258.206.17.01.01 від 01.03.2017, рахунку № 110 та розрахунку суми страхового відшкодування, виплачено 48581,51 грн. страхового відшкодування за договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0961630.104 від 16.03.2016. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «БМВ» державний номер НОМЕР_3 застрахована в ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», що підтверджується полісом обов'язкового страхування № АК/4958073. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (суброгації) у сумі 48581,51 грн., проте відповідачем заяву позивача залишено без задоволення. Отже, позивач має право вимоги в порядку регресу (суброгації) в тій частині, що страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, а саме на суму 48581,51 грн.

У письмових поясненнях, що надійшли до суду 10.09.2018, позивач зазначив про надання розрахунку суми страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу стосовно автомобіля BMW X1 державний номер НОМЕР_6, здійснений фахівцем ПрАТ «СК «Альфа страхування», згідно якого розмір збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 42325,29 грн., а вартість ремонту складає 56298,68 грн. Додатково повідомив, що пошкодження, зазначені в Протоколі огляду в розділі «інша інформація», як такі, що не мають відношення до страхового випадку, не вплинули на розмір страхового відшкодування. Також позивач повідомив, що заперечує проти проведення автотоварознавчої експертизи, оскільки позивачем надається суду розрахунок суми страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Від позивача 23.10.2018 на електронну адресу та 30.10.2018 поштою до суду направлено заяву б/н від 23.10.2018 про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: звіту № 87 від 23.02.2017 про оцінку автомобіля ВМW X1, державний номер НОМЕР_5. При цьому позивач повідомив, що ним помилково не долучено доказ, запитуваний судом, а саме Звіт про оцінку матеріального збитку, оскільки даний документ був відсутній у паперовому вигляді в матеріалах страхової справи. На даний час цей доказ знаходиться у позивача після його повторного отримання від експерта.

Заяви позивача про розгляд справи без участі його представника та про долучення доказів до матеріалів справи судом задоволені.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач надіслав лише заяву про відкладення судового засідання, призначеного на 02.08.2018, у зв'язку з неможливістю явки його представника.

Згідно ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. &?а;…&gп; Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п'ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Цей термін може бути скорочений судом у випадку, коли цього вимагає терміновість вчинення відповідної процесуальної дії. &?в;…&?а; Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. &?к;…&?д;

Копію ухвали суду у справі від 11.06.2018, що направлялась на адресу відповідача, отримано уповноваженим представником відповідача 14.06.2018, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Копії ухвали від 24.10.2018 щодо призначення розгляду справи по суті також направлено на адреси сторін.

Зазначене свідчить, що судом вжиті всі заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, місце і час розгляду справи та його обізнаність про розгляд судової справи.

Зважаючи на належне повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вирішив за доцільне розглянути справу за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю в судовому засіданні представника відповідача.

Вивчивши наявні матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з довідкою № 846398 про дорожньо-транспортну пригоду, о 12 год. 45 хв. 20.02.2017 по вул. Антоновича, 8 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода: зіткнення; учасники транспортної пригоди: транспортний засіб BMW X1, номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2 (водій ОСОБА_1) та транспортний засіб BMW, номерний знак НОМЕР_6, що належить ОСОБА_3 (водій ОСОБА_3).

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.03.2017 у справі №752/4596/17 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_1 та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Власником транспортного засобу BMW X1 XDRIVE20D, державний номер НОМЕР_6, 2009 року випуску, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 є ОСОБА_3.

Згідно з договором № 046.0961630.104 від 16.03.2016 добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу (далі - договір), на момент ДТП автомобіль BMW X1 XDRIVE20D, державний номер НОМЕР_6, був застрахований ОСОБА_3 у ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» (позивач).

Відповідно до п. 2.1.1 договору страхові ризики за договором визначаються відповідно до обраної програми страхування та можуть включати пошкодження та/або знищення чи втрата визначеного ТЗ та/або ДО внаслідок, зокрема, ДТП.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що страховий випадок - передбачена договором подія (ризик, визначений обраною страхувальником програмою страхування та зазначений в частині І договору (КАСКО), що відбулася в період дії договору, з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику/вигодонабувачу на умовах договору.

Згідно п. 7.1 частини першої договору зазначено, що знос не враховується.

Пунктами 5.1 договору встановлено, що дія договору припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у випадку закінчення строку дії договору. Строк дії договору - з 17.03.2016 по 16.03.2017.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 8 зазначеного Закону страхова компанія при настанні страхового випадку зобов'язана здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Судом встановлено, що страхувальник (ОСОБА_3) 20.02.2017 звернулась до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (арк.с. 20-21).

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля BMW X1 XDRIVE20D, державний номер НОМЕР_6, проведено його огляд, про що складено Протокол огляду пошкодженого ТЗ, та складено рахунок № 110 від 23.02.2017, згідно якого вартість ремонту складає 51331,51 грн.

ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» 01.03.2017 складено страховий акт №0258.206.17.01.01, відповідно до якого зазначене вище ДТП визнано страховим випадком, за яким розмір збитку складає 51331,51 грн., франшиза - 2750,00 грн., процент виплати - 100%, страхове відшкодування складає 48581,51 грн., які належить перерахувати ФОП ОСОБА_4 згідно рахунку № 110 від 23.02 2017 (арк.с. 26).

Суму страхового відшкодування в розмірі 48581,51 грн. сплачено позивачем 10.03.2017, що підтверджується платіжним дорученням № 6155 (арк.с. 27).

Так, статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Вказана стаття, яка дублює положення ст. 27 Закону «Про страхування», надає страховикові право звернутися з вимогою до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Такий перехід права вимоги до страховика в науці та практиці цивільного права отримав назву суброгація.

Суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування. Якщо страхові виплати спрямовані на покриття збитків, що виникли у зв'язку із завданням шкоди здоров'ю страхувальника, право вимоги до винної особи до страховика не переходить.

Право вимоги страховик отримує тільки в разі, якщо він виплатив страхове відшкодування.

Відповідно до п.36.4 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

З огляду на те, що п.36.2 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 48581,51 грн.

Отже, до позивача як страховика за договором майнового страхування після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Матеріалами справи підтверджується, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу BMW X1, державний номер НОМЕР_3, страхувальником якого є ОСОБА_5, застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія АСКА» (відповідач у справі), що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4958073. Строк дії зазначеного полісу - з 20.08.2016 до 19.08.2017. Встановлений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн., розмір франшизи - 0,00 грн.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (суброгації) вих. № 0258/2017 від 17.10.2017, згідно з якою позивач просив відповідача компенсувати в порядку регресу (суброгації) суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 48581,51 грн. (арк.с. 38). Зазначену заяву відповідачем залишено без задоволення.

Внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації) у повному обсязі, позивач за захистом порушених прав звернувся з позовом до суду, предметом якого є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача 48581,51 грн. страхового відшкодування.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки, зокрема, є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який є спеціальним законом та регулює правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з п. 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Крім того, Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежує розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала шкоду, зокрема, сумою франшизи (ст. 12), вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством (ст. 29).

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми - ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахування зносу на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановленні вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов'язковим.

Пунктом 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів встановлено, що значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для фототехніки.

Як встановлено судом, транспортний засіб BMW X1 XDRIVE20D, державний номер НОМЕР_6, 2009 року випуску, тобто строк експлуатації зазначеного автомобіля станом на момент ДТП перевищував 7 років. Отже, застосування коефіцієнту фізичного зносу при встановленні вартості відновлювального ремонту автомобіля є обов'язковим.

Судом досліджено копію звіту № 87 від 23.02.2017 про оцінку автомобіля ВМW X1, державний номер НОМЕР_5, який здійснений суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «ЕКЛІС» за зверненням ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування".

Відповідно до висновку, викладеного у зазначеному звіті, ринкова вартість автомобіля BMW X1, державний номер НОМЕР_6 на момент пошкодження складає 559368,05 грн., вартість відновлюваного ремонту складає 56298,68 грн., коефіцієнт фізичного зносу складає - 0,4236, а вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,4236 складає - 35471,12 грн. Також у звіті зазначено, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 2273,67 грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів становить 4857,03 грн., вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту, становить 49167,98 грн.

Визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля здійснено експертом на підставі п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів за формулою:

Сврз = Ср + См + Сс (1-Ез)

де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;

Ез - коефіціент фізичного зносу складників, що підлягають заміні.

Таким чином, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,4236 становить 35471,12 грн. = 2273,67 + 4857,03 + 49167,98* (1-0,4236), тобто для розрахунку відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу експертом була врахована саме вартість нових складових - запчастин (49167,98 грн.).

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що до позивача, який сплатив страхове відшкодування за договором страхування транспортного засобу, перейшло право вимоги, в порядку суброгації, з відповідача сплаченого страхового відшкодування, у межах фактичних витрат, оскільки транспортний засіб BMW X1, державний номер НОМЕР_3, застрахований ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (відповідач), однак з урахуванням обмеження розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала шкоду, зокрема, сумою франшизи та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством.

Тобто, позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування.

Отже, позивачем сплачене страхове відшкодування в сумі 48581,51 грн., однак вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 35471,12 грн. Франшиза встановлена полісом № АК/4958073 в розмірі 0,00 грн., ліміт відповідальності - 100000,00 грн. Таким чином, до стягнення з відповідача належить сума шкоди в розмірі 35471,12 грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України, не надав суду доказів сплати страхового відшкодування в добровільному порядку.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині 35471,12 грн.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А; адреса для листування: 03186, м. Київ, вул. Антонова, буд. 5, ідентифікаційний код 13490997) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (юридична адреса: 02160, м. Київ, проспект Соборності, 19; адреса для листування: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Незалежності, 16, оф. 809-2, ідентифікаційний код 30968986) 35471,12 грн. (тридцять п'ять тисяч чотириста сімдесят одну грн. 12 коп.) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 1286,50 грн. (одну тисячу двісті вісімдесят шість грн. 50 коп.) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 15.11.2018.

Суддя В.В. Носівець