ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2018 Справа №914/767/18

За позовом: Першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави, м. Жидачів Львівської області,

до відповідача1: Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, м. Жидачів Львівської області,

до відповідача2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Млин Агро», с. Млиниська Жидачівського району Львівської області,

про визнання недійсним розпорядження голови Жидачівської РДА від 09.02.2017р. №53, договору оренди землі №17 від 17.02.2017р., зобов'язання повернути земельні ділянки площею 30,1 га на території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рада).

Суддя Синчук М.М.

за участю секретаря судового засідання Карась Х.Л.

Представники учасників процесу:

прокуратури: Труш О.Б.

відповідача1: Мельник Р.С.- довіреність від 29.05.2018 р. №02-17/1404;

відповідача2:Квік Х.М.- довіреність від 30.05.2018 р. №86.

Представникам сторін, що з'явились в судове засідання, прокурору роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. 46 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/767/18 за позовом першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави до Жидачівської районної державної адміністрації та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Млин Агро» про визнання недійсним розпорядження голови Жидачівської РДА від 09.02.2017р. №53, договору оренди землі №17 від 17.02.2017р., зобов'язання повернути земельні ділянки площею 30,1 га на території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рада).

Ухвалою суду від 08.05.2018 р. (суддя Крупник Р.В.) відкрито провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 31.05.2018 р. В судовому засіданні 31.05.2018 р. оголошено перерву до 13.06.2018 р. В судовому засіданні 13.06.2018 р. оголошено перерву до 05.07.2018 р.

У зв'язку з закінченням терміну повноважень як вперше призначеного на посаду судді Крупника Р.В., 02.07.2018р. проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №914/767/18 - призначено головуючого суддю Синчука М.М.

Ухвалою суду від 03.07.2018 р. (суддя Синчук М.М.) справу №914/767/18 прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.07.2018 р. підготовче засідання призначено на 18.07.2018 р.В судовому засіданні 18.07.2018 р. оголошено перерву до 03.09.2018 р. Ухвалою суду від 03.09.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі №914/767/18 на 30 днів. В судовому засіданні 03.09.2018 р. оголошено перерву до 17.09.2018 р. В судовому засіданні 17.09.2018 р. оголошено перерву до 01.10.2018 р. Ухвалою суду від 01.10.2018 р. закрито підготовче провадження у справі №914/767/18, розгляд справи №914/767/18 по суті призначено на 22.10.2018 р. В судовому засіданні 22.10.2018 р. оголошено перерву до 29.10.2018 р.

Позиція прокурора (позивача). Підставою для звернення прокурора до суду є задоволення суспільної потреби (інтересу) у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання передачі земельних ділянок у користування, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. Інтерес держави полягає у відновленні правового порядку в частині визнання меж компетенції органу виконавчої влади, відновленні становища, яке існувало до порушення права Українського народу.

Однією з підстав представництва прокурором у суді інтересів держави є порушення або загроза порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

У зв'язку з тим, що Жидачівська районна державна адміністрація, яка уповноважена державою здійснювати відповідні функції у даних правовідносинах, є відповідачем, відсутній орган державної влади, уповноважений на захист інтересів держави, а відтак перший заступник керівника Стрийської місцевої прокуратури звертається до суду і набуває статусу позивача.

Прокурор позовні вимоги обґрунтовує тим, що головою Жидачівської районної державної адміністрації прийнято незаконне розпорядження від 09.02.2017 р. №53 «Про передачу не витребуваних земельних часток (паїв) в оренду ТзОВ «Млин Агро» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рада)», яке підлягає визнанню недійсним. Оскільки Жидачівською районною державної адміністрацією, при прийнятті оскаржуваного розпорядження, не враховано той факт, що серед осіб, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) та зазначені у списку (списку осіб, земельні частки (паї) яких визнані невитребуваними земельними частками (паями) та території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рад) на 2017 р.), є померлі громадяни, спадкоємці яких на час прийняття розпорядження стали власниками земельних ділянок після виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) чи успадкували права на земельну частку (пай), тобто у списку зазначені особи, які реалізували своє право на земельну частку (пай), а відтак, земельні ділянки, на час прийняття розпорядження, не відносились до категорії невитребуваних (нерозподілених), в порушення вимог ст. 9, ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Разом з тим, прокурор просить визнати недійсним договір оренди землі №17, який укладено між Жидачівською районною державною адміністрацією та ТзОВ «Млин Агро», на основі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 09.02.2017 р. №53 «Про передачу не витребуваних земельних часток (паїв) в оренду ТзОВ «Млин Агро» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рада)» та повернути земельні ділянки загальною площею 30,1га на території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рада) Жидачівського району Львівської області, які передані йому Жидачівською районною державною адміністрацією відповідно до акту приймання-передачі від 17.02.2017.

Позиція відповідача - 1. Відповідач - 1, в поданому відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь від 25.06.2018 р. №02-17/1688, вважає вимоги позивача про визнання розпорядження голови райдержадміністрації від 09.02.2017 р. №53, договору оренди землі від 17.02.2017 р. №17, укладеного між Жидачівською райдержадміністрацією та ТзОВ «Млин Агро» недійсними та вимогу повернути земельні ділянки площею 30,1 га, безпідставними. Земельними ділянками пайового фонду, які є нерозподіленими чи невитребуваними, тобто до оформлення тією чи іншою особою державного акта, розпоряджається районна державна адміністрація. Отже, може приймати рішення про надання таких земельних ділянок в оренду і не залежно від того, хто спадкував право по сертифікату на середню земельну частку (пай), адже згідно інформаційних довідок начальника відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області спадкоємці за №№1,4,6,10 та 14 в додатку до розпорядження голови райдержадміністрації від 09.02.2017 р. №53 успадкували право на земельну частку (пай), а оформили право власності на земельні ділянки після прийняття розпорядження.

Позиція відповідача - 2. Відповідач - 2, в поданому відзиві на позовну заяву від 07.08.2018 №120, заперечив позовні вимоги в повному обсязі. Оскільки, з моменту розподілення земельних часток (паїв) до моменту оформлення спадкоємцями держаних актів на право власності на земельну ділянку або Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ділянки класифікуються як невитребувані (нерозподілені). Серед осіб, які зазначені у списку в додатку до оскаржуваного розпорядження голови районної державної адміністрації від 09.02.2017 №53, зазначені громадяни, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай), є померлі громадяни, спадкоємці яких на час прийняття розпорядження не реалізували своє право на земельну частку (пай), відповідно ці земельні ділянки, на час прийняття розпорядження, відносились до категорії невитребуваних (нерозподілених).

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

Розпорядженням голови Жидачівської районної державної адміністрації від 09.02.2017 № 53 «Про передачу невитребуваних земельних часток (паїв) в оренду ТзОВ «Млин Агро» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рада)» визнано на території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рада) земельні ділянки (частки) як невитребувані земельні частки (паї) 17 осіб загальною площею 30,1 га згідно списку в додатку до розпорядження. (а.с.20, 21)

Згідно розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації передано в оренду вказані невитребувані земельні частки (паї) загальною площею 30,1 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель пайового фонду на території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рада) ТзОВ «Млин Агро» строком на 7 років з врахуванням сівозміни сільськогосподарських культур.

На підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 09.02.2017 № 53 між Жидачівською районною державною адміністрацією та ТзОВ «Млин Агро» 17.02.2017 р. укладено договір оренди землі № 17, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації договорів оренди землі Ходорівської міської ради 19.04.2017 за № 16 відповідно до Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого постановою КМУ від 24.01.2000 р. № 119. (а.с. 22-24)

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 09.02.2017 р. № 53 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 30,1 га із нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок, що розташовані на території Ходорівської (Отиневицька) міської ради Жидачівського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Перелік осіб, невитребувані земельні частки (паї) яких передаються в оренду, відображено в додатку 1 до договору.

Додаток 1 до договору містить список із 17 осіб, земельні частки (паї) яких визнані невитребуваними земельними частками (паями) на території Ходорівської (Отиневицька) міської ради на 2017 рік на загальну площу 30,1 га.

Відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок від 17.02.2017 р., згідно договору оренди землі від 17.02.2017, орендодавець - Жидачівська районна державна адміністрація передала, а орендар - ТзОВ «Млин Агро» отримав в оренду земельні ділянки за межами населених пунктів Ходорівської (Отиневицької) міської ради Жидачівського району Львівської області площею 30, 1 га із нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок Ходорівської (Отиневицької) міської ради (а.с. 26).

Вважаючи розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 09.02.2017 № 53 «Про передачу невитребуваних земельних часток (паїв) в оренду ТзОВ «Млин Агро» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рада)» незаконним та прийнятим всупереч вимог закону, прокурор звернувся до суду з позовом про визнання недійсним розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 09.02.2017 № 53 «Про передачу невитребуваних земельних часток (паїв) в оренду ТзОВ «Млин Агро» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рада)», визнання недійсним договору оренди землі від 17.02.2017 № 17, укладеного між Жидачівською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Млин Агро», зареєстрованого в Книзі записів реєстрації договорів оренди землі Ходорівської міської ради 19.04.2017 за № 16 та про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Млин Агро» повернути земельні ділянки загальною площею 30,1га на території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рада) Жидачівського району Львівської області, які передані йому Жидачівською районною державною адміністрацією відповідно до акту приймання-передачі від 17.02.2017 р.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", Законом України "Про оренду землі" та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно з ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Водночас, за змістом ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, а також вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Як встановлено судом, розпорядженням голови Жидачівської районної державної адміністрації від 09.02.2017 № 53 «Про передачу невитребуваних земельних часток (паїв) в оренду ТзОВ «Млин Агро» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рада)» визнано на території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рада) земельні ділянки (частки) як не витребувані земельні частки (паї) 17 осіб загальною площею 30,1 га згідно списку в додатку до розпорядження.

Зазначеним розпорядженням голови Жидачівської районної державної адміністрації передано в оренду вказані невитребувані земельні частки (паї) загальною площею 30,1 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель пайового фонду на території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рада) ТзОВ «Млин Агро» строком на 7 років з врахуванням сівозміни сільськогосподарських культур.

На підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 09.02.2017 № 53 між Жидачівською районною державною адміністрацією та ТзОВ «Млин Агро» 17.02.2017 р. укладено договір оренди землі № 17, який договір зареєстрований в Книзі записів реєстрації договорів оренди землі Ходорівської міської ради 19.04.2017 за № 16 відповідно до Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого постановою КМУ від 24.01.2000 р. № 119.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 09.02.2017 р. № 53 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 30,1 га із нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок, що розташовані на території Ходорівської (Отиневицька) міської ради Жидачівського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Перелік осіб, невитребувані земельні частки (паї) яких передаються в оренду, відображено в додатку 1 до договору, який містить список із 17 осіб, земельні частки (паї) яких визнані невитребуваними земельними частками (паями) на території Ходорівської (Отиневицька) міської ради на 2017 рік на загальну площу 30,1 га.

Відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок згідно договору оренди землі від 17.02.2017, орендодавець - Жидачівська районна державна адміністрація передала, а орендар - ТзОВ «Млин Агро» отримав в оренду земельні ділянки за межами населених пунктів Ходорівської (Отиневицької) міської ради Жидачівського району Львівської області площею 30, 1 га із нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок Ходорівської (Отиневицької) міської ради.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначає, що невитребувані (нерозділені) паї - це паї, власники яких не отримали сертифікати або іншим чином не заявили про свої права на відповідний сертифікат.

Також, до категорії нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), за визначенням прокурора, належать: земельні частки (паї), на які громадяни мають право, але не отримали відповідного документа, що підтверджуватиме таке право, або іншим чином не заявили свої права на земельну частку (пай); земельна частка (пай), власник якої не з 'явився на збори і не взяв участь у розподілі земельних ділянок через хворобу або з інших причин;

земельна частка (пай), власник якої не встиг до моменту проведення зборів щодо розподілу земельних ділянок оформити право на успадковану земельну частку (пай).

Однак, при винесенні вищезгаданого розпорядження та подальшого укладення на його підставі договору оренди землі, в порушення вимог ст.9, ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» Жидачівською районною державною адміністрацією не враховано той факт, що серед осіб, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) та зазначені у списку, є померлі громадяни, спадкоємці яких на час прийняття розпорядження стали власниками земельних ділянок після виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) чи успадкували права на земельну частку (пай), тобто у списку зазначені особи, які реалізували своє право на земельну частку (пай), а відтак земельні ділянки на час прийняття розпорядження не відносились до категорії не витребуваних (нерозподілених).

Так, згідно інформації Жидачівської районної державної адміністрації № 02-17/887 від 03.04.2018 зазначені в додатку до розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 09.02.2017 № 53 громадяни отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) (додається а.с. 28).

Щодо вказаного суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з статті 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Відповідно до п. 17 розділу Х «Перехідних положень», сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

З наведено вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай), посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, а не визначає право власності на конкретну земельну ділянку.

За змістом положень Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", Указу Президента України від 08.08.1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» нерозподілена (не витребувана) земельна ділянка - це земельна ділянка, що була запроектована в складі єдиного земельного масиву без визначення меж в натурі (на місцевості), проте не була розподілена на зборах власників часток (паїв) через неявку на збори осіб - власників права на земельну частку (пай) чи їх спадкоємців.

Частина 2 статті 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачає, що особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Після подання заяви про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) проводився розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв) відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок проводився відповідно до ст. 9 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)" від 04.02.2004 N 122.

Законодавець визначив, що з моменту розподілення земельної частки (паю) власник має право оформити державний акт на право власності на земельну ділянку ( з 01.01.2013 р. - отримання Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності), проте земельні ділянки до моменту отримання власником державного акта є нерозподіленими чи не витребуваними.

Статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

З Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», земельні частки (паї), на які підтверджувальний документ уже отриманий, але власник не розпорядився ним належним чином (не подав заяву про виділення в натурі (на місцевості) для передання в оренду чи сумісного обробітку), а також земельні частки (паї), власники яких не оформили право власності або померли, а їх спадкоємці не прийняли спадщину, до якої входять земельні частки (паї), відносяться до категорії нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв).

Таким чином, твердження прокурора про те, що земельні частки (паї) яких безпідставно визнані оспорюваним розпорядженням невитребуваними, а саме: у п. 10 - земельна ділянка ОСОБА_3 (1,70 га раллі та 0,13 га сінокоси), п. 6 - земельна ділянка ОСОБА_4 (1,16 га ріллі та 0,13 га сінокоси) , п. 1 - земельна ділянка ОСОБА_5 (2,01 га ріллі та 0,13 га сінокоси), п. 4 - земельна ділянка ОСОБА_6, п. 5 - земельна ділянка ОСОБА_7, п. 8 - земельна ділянка ОСОБА_8, є необґрунтовані. Оскільки, згідно, Інформаційних довідок із спадкового реєстру та інформації наданої начальником відділу Держгеокадастру у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівської області, поданих позивачем до суду, у списку в додатку до розпорядження від 09.02.2017 р. №53, спадкоємці, отримали правовстановлюючі документи після видачі оскаржуваного розпорядження та договору оренди землі від 17.02.2017 р. №17.

Відтак, на час прийняття оскаржуваного розпорядження голови Жидачівської районного державної адміністрації та укладення спірного договору оренди землі, земельні частки (паї) в кількості 17 (рілля) ділянок та 17 (сінокіс) ділянок із загальною площею 30,1 га відносились до категорії невитребуваних або нерозділених, так як право власності на згадувані земельні ділянки було оформлено після прийняття розпорядження.

Разом з тим, у відзиві Жидачівської районної державної адміністрації від 24.05.2018 р. №02-17/1376 на позовну заяву та відзиві ТзОВ «Млин Агро» від 17.08.2018 р. №120 на позовну заяву, зазначалось про те, що у списку в додатку до оскаржуваного розпорядження помилково було включено земельні ділянки, площею 1,60га (рілля) та 0,13га (сіножаті), які належали ОСОБА_9 на праві власності.

Проте, в клопотанні відповідача - 1 про приєднання доказів до матеріалів справи від 17.09.2018 р. №54-155/0/2-18, відповідачем - 1 долучено завірену у встановленому порядку копію запису реєстрації Державних актів, який містить інформацію про те, що ОСОБА_9 (кадастровий номер НОМЕР_1) згідно Книги записів реєстрації Державних актів отримала Державний акт №264, НОМЕР_2 від 20.07.2009 р., реєстраційний номер НОМЕР_3, а не ОСОБА_9, яка є в додатку до оскаржуваного розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 09.02.2018 р. №53 «Про передачу невитребуваних земельних часток (паїв) в оренду ТзОВ «Млин Агро» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ходорівської міської ради (Отиневицька сільська рада)».

Пунктом 12 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №122 від 04.02.2004, нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Зважаючи на те, що земельними ділянками пайового фонду, які є нерозділеними чи не витребуваними, тобто до оформлення тією чи іншою особою державного акта, розпоряджається районна державна адміністрація і може приймати рішення про надання таких земельних ділянок в оренду і не залежно від того, хто спадкував право по сертифікату на середню земельну частку (пай).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Жидачівська районна державна адміністрація вправі була розпоряджатися спірними земельними ділянками та передавати їх в оренду відповідачу - 2, а тому протилежні доводи прокурора є не обґрунтованими.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 393 Цивільного кодексу України встановлено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Наведені положення є реалізацією частини першої статті 55 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та частини другої статті 124 Конституції України, відповідно до якої юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

До господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто, в контексті норми статті 1 Господарського процесуального кодексу України має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. При цьому, заінтересована особа вправі звертатись до суду за захистом не будь-якого, а виключно охоронюваного законом інтересу, законного інтересу (абз.3 п.3.5 мотивувальної частини Рішення КСУ №18-рп/2004 від 01.12.2004 року у справі про охоронюваний законом інтерес).

З наведеного вбачається, що для задоволення позовних вимог про визнання незаконним акту органу місцевого самоврядування недостатньо встановити лише обставини суперечності цього акту вимогам закону. Для задоволення вимог потрібно також встановити, що незаконний акт органу місцевого самоврядування порушує права позивача. У випадку, якщо акт органу місцевого самоврядування прав позивача не порушує, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог про визнання його незаконним.

Як вбачається з позовної заяви, прокурор звернувся із даним позовом в інтересах держави. Державним інтересом для звернення до суду із даним позовом є задовлення суспільної потреби (інтересу) у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання передачі земельних ділянок у користування, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. Інтерес держави полягає у відновленні правового порядку в частині визнання меж компетенції органу виконавчої влади, відновленні становища, яке існувало до порушення права Українського народу.

Суд не погоджується з доводами прокурора про порушення оскаржуваним розпорядженням відповідача - 1 прав та інтересів держави, оскільки цим розпорядженням в оренду було передано невитребувані (нерозділені) земельні частки (паї) і на підставі даного розпорядження укладено договір оренди землі від

З огляду на викладене, суд розглянувши позовні вимоги прокурора вважає такі не обґрунтовані та відмовляє у задоволенні таких повністю.

Частиною 1 ст.74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України вказано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак судовий збір залишається за позивачем.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись ст.ст.10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 08.11.2018.

Суддя Синчук М.М.