УХВАЛА

м. Київ

16.11.2018Справа № 910/12487/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Окко-Рітейл"
до Антимонопольного комітету України
про визнання частково недійсним рішення Антимонопольного комітету України

Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Ярмоленко С.М.

Представники сторін:
від позивача:Карпа П.С. - адвокат; Полянська І.Я. - представник за довіреністю;
від відповідача:Данилов К.О. - представник за довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОККО-РІТЕЙЛ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним Рішення Антимонопольного комітету України № 315-р від 21.06.2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-Рітейл", а саме:

- пункт 1 резолютивної частини Рішення Антимонопольного комітету України № 315-р від 21.06.2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" в частині визнання дій Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-Рітейл" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та частиною 3 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді анти конкурентних узгоджених дій, які полягали у схожому підвищенні цін на СВГ при його реалізації у роздріб у серпні 2017 року при тому, що аналіз ситуації на ринку спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій, що призвело до обмеження конкуренції;

- підпункт 2.13 пункту 2 резолютивної частини Рішення Антимонопольного комітету України № 315-р від 21.06.2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" щодо накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "ОККО-Рітейл" штрафу у розмірі 2 882 011, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Антимонопольний комітет України в Оскаржуваному рішенні неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, не довів обставини, які мають значення для справи і які в Рішенні визнано встановленими, неправильно застосував норми Закону України "Про захист економічної конкуренції" (зокрема ч. 3 ст. 6), а висновки Комітету, викладені в Оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи та є в багатьох випадках взаємосуперечливими.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні 16.11.2018 року звернувся до суду із клопотанням про об'єднання справ №910/12487/18, №910/12490/18, №910/12464/18 в одне провадження.

У свою чергу, позивач щодо вищевказаного клопотання заперечував, надав усні пояснення по справі.

Розглянувши клопотання відповідача, вислухавши думку представників сторін, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання Антимонопольного комітету України про об'єднання справи в одне провадження відмовити з наступних підстав.

Частиною 3 статті 173 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що об'єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

У відповідності до частини 2 статті 173 Господарського процесуального кодексу України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об'єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Так, клопотання відповідача мотивоване тим, що у провадженні господарського суду міста Києва перебувають та розглядаються позовні заяви, які пов'язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, оскільки їх вимоги полягають у тому, що позивачі не погоджуються з висновками, встановленими у рішенні Комітету від 21.06.2018 №315.

При цьому, частиною 2 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України передбачено саме право суду, а не обов'язок, об'єднати в одне провадження декілька справ за клопотанням учасника справи за позовами.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Проте, виконання передбачених ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завдань щодо своєчасного вирішення судом спору та ефективного захисту порушених прав позивача буде значно ускладнено у разі об'єднання в одне провадження декількох справ та передання на розгляд таких справ одному судді господарського суду міста Києва, оскільки в рамках однієї справи суд буде зобов'язаний дослідити 3 (три) окремих спори, відмінні докази, надані сторонами на підтвердження своєї правової позиції, та надати їм відповідну правову оцінку, що унеможливить розгляд даної справи у визначений процесуальним законом строк.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про недоцільність об'єднання в одне провадження справ № 910/12487/18, № 910/12490/18 та № 910/12464/18, а тому відмовляє у задоволенні відповідного клопотання представника відповідача.

Керуючись ст. ст. 173, 234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Антимонопольного комітету України про об'єднання справ № 910/12487/18, № 910/12490/18, № 910/12464/18 в одне провадження відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Ю.О. Підченко