ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2018 р. м. Київ Справа№ 910/22027/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Разіної Т.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Григораш Н.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 08.11.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "ХОРС" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 про відмову в задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (повний текст ухвали складений 04.09.2018)

у справі №910/22027/16 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "ХОРС"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державне підприємство "Завод 410 Цивільної Авіації"

про стягнення 798146, 24 грн.

В судовому засіданні 15.11.2018 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 у справі №910/22027/16 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "ХОРС" про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала мотивована положеннями статей 11, 18, 326, 327 ГПК України, ст.ст. 4, 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням яких господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "ХОРС" про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "ХОРС" 12.09.2018 звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, визнати наказ Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 таким, що не підлягає виконанню, стягнути з позивача 110 314,80 грн. безпідставно одержаних коштів.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконної ухвали, яка підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

На переконання апелянта, відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» трьохмісячний строк для виконання рішення починається не з дня видачі судового наказу, а з наступного дня після набрання рішенням законної сили, тобто у даній справі №910/22027/16 - з 13.03.2018 (з наступного дня після ухвалення постанови Київським апеляційним господарським судом 12.03.2018) та закінчується 13.06.2018.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву оригінал наказу Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у справі №910/22027/16 отримало лише 18.06.2018, та 15.08.2018 стягувач звернувся до Печерського районного ВДВС м. Києва з заявою про відкриття виконавчого провадження, а тому у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2018 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Зеленіну В.О., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Зеленін В.О., судді Мартюк А.І., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/22027/16, призначено розгляд справи на 23.10.2018.

25.06.2018 на виконання Указу Президента України №454/2017 від 29.12.2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті "Голос України" №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Відповідно до акту прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу № 910/22027/16 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2018 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Разіна Т.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2018 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, розгляд справи № 910/22027/16 призначено на 08.11.2018.

29.10.2018 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2018 у справі №910/22027/16 відкладено розгляд справи на 15.11.2018, приймаючи до уваги неявку представника третьої особи.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 15.11.2018 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, визнати наказ Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у даній справі таким, що не підлягає виконанню, стягнути з позивача 110 314,80 грн. безпідставно одержаних коштів.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 15.11.2018 заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Представник третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції 15.11.2018 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника третьої особи в судове засідання обов'язковою не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2017 позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" до Державного бюджету України 608 957,35 грн. заборгованості, 105 342,38 грн. пені, 65 577,79 грн. інфляційних втрат, 18 268,72 грн. штрафу, 11 972,20 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" залишено без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 23.10.2017 у справі № 910/22027/16 залишено без змін.

23.04.2018 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2017 видано накази.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2018 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "ХОРС" залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2017 у справі №910/22027/16 залишено без змін.

08.08.2018 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «ХОРС» подано заяву про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 таким, що не підлягає виконанню, у якій заявник також просить зупинити виконання на підставі наказу до розгляду заяви про визнання його таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якої зазначає, що стягувачем, як державним органом, пропущено трьохмісячний строк, встановлений ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 23.04.2017 у справі №910/22027/16.

03.09.2018 представником боржника подано клопотання про стягнення на користь боржника безпідставно одержаних стягувачем грошових коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 155 ГПК України судовий наказ складається і підписується суддею у двох примірниках, один з яких залишається у суді, а другий видається під розписку або надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу, або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладення після набрання ним законної сили у разі відсутності електронної офіційної адреси.

05.05.2018 Регіональне відділення Фонду державного майна України зверталось до суду з клопотанням про видачу оригіналу наказу.

15.05.2018 Регіональне відділення Фонду державного майна України повторно зверталось до суду з клопотаннями про видачу оригіналів наказів.

Супровідним листом від 14.06.2018 Господарський суд міста Києва надіслав наказ Господарського суду міста Києва №910/22027/16 від 23.04.2018 на адресу Державної судової адміністрації України 15.06.2018.

22.05.2018 відповідно до листів Державної судової адміністрації України №10-9403/18 від 22.05.2018, №10-9404 від 22.05.2018 накази Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у справі №910/22027/16 було повернуто суду з посиланням на те, що ДСА України не є стягувачем за вказаними виконавчими документами.

12.06.2018 та 13.06.2018 Регіональне відділення Фонду державного майна України вкотре звернулось до Господарського суду міста Києва із заявами про видачу стягувачу оригіналів зазначених наказів Господарського суду міста Києва або повідомити про причини, які перешкоджають видачі вищезазначеного виконавчого документа.

12.07.2018 Регіональним відділенням Фонду державного майна України до суду подана заява №30-10 від 10.07.2018 про заміну стягувача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2018 у справі №910/22027/16 заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України про виправлення помилки в наказі від 23.04.2018 у справі №910/22027/16 задоволено. Виправлено помилку, допущену в наказі Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у справі №910/22027/16.

Вирішено вважати вірним найменування стягувача - «Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву (01032, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 50-Г; ідентифікаційний код: 19030825)».

Як зазначає позивач, оригінал наказу Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у даній справі надійшов на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву лише 18.06.2018.

Таким чином стягувач лише з 18.06.2018 отримав можливість звернутись до органів Державної виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 21.08.2018 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57050253.

В силу ст. 124 Конституції України та ст.ст. 18, 326 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "ХОРС" про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 таким, що не підлягає виконанню.

Щодо клопотання апелянта про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, колегія суддів зазначає наступне.

29.10.2018 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, а саме копії постанови державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Боголей І.Ю. від 11.09.2018 про зняття арешту з коштів ТОВ "Авіакомпанія "ХОРС", накладеного у зв'язку з примусовим виконанням наказу Господарського суду м. Києва від 23.04.2018 у справі №910/22027/16, копії постанови державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Боголей І.Ю. від 11.09.2018 про зняття арешту з майна ТОВ "Авіакомпанія "ХОРС", накладеного у зв'язку з примусовим виконанням наказу Господарського суду м. Києва від 23.04.2018 у справі №910/22027/16, копії повідомлення державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Боголей І.Ю. від 11.09.2018 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів зазначає, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції поданих апелянтом суду апеляційної інстанції документів не існувало, оскільки вони датовані 11.09.2018, тоді як оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції 03.09.2018 і на час її прийняття була чинною постанова органу ДВС про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 328 ГПК України про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Оскільки відсутні підстави для визнання наказу у даній справі таким, що не підлягає виконанню, клопотання відповідача, викладене в апеляційній скарзі, щодо стягнення на користь боржника - ТОВ "Авіакомпанія "ХОРС", одержаних стягувачем - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву грошових коштів в сумі 110 314,80 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття оскаржуваної ухвали у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "ХОРС" про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "ХОРС" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 про відмову в задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №910/22027/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 про відмову в задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №910/22027/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/22027/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 20.11.2018.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Т.І. Разіна

Ю.Б.Михальська