ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
12.11.2018р. Справа №913/498/18
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником своїх зобовязань за означеним договором в частині своєчасної оплати за спожиту електричну енергію.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 24.10.2018 заяву б/н від 12.10.2018 Луганського міжрайонного управління водного господарства про видачу судового наказу та додані до неї документи передано для розгляду за підсудністю до господарського суду Донецької області.
Дослідивши вищевказану заяву та додані до неї документи, судом встановлено наступне.
Частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Характерними ознаками наказного провадження є зокрема те, що обєктом судового захисту є безспірне право та інтерес кредитора, відсутність спору про право.
Оскільки наказне провадження є документарним, ця специфічна форма захисту вимагає і особливостей документальних доказів:
докази мають бути безспірними: вони повинні свідчити про безспірність стягнення і відсутність потреби у їх дослідженні. Тобто ознака документарності наказного провадження підтверджує те, що йдеться про очевидність та переконливість доказів з боку стягувача;
докази мають бути лише письмовими;
докази мають підтверджувати не лише факт виникнення права вимоги стягувача, але і розмір обовязків боржника;
відсутність публічного дослідження доказів (ця ознака зумовлена відсутністю у наказному провадженні судового засідання як такого);
особливості моменту початку і закінчення процесу доказування для субєктів.
Характер і кількість письмових документів впливають безпосередньо на встановлення судом наявності спору про право, який є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Таке питання вирішується суддею у кожному конкретному випадку, враховуючи характер та обґрунтованість заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.
Наявність спору, як підставу для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.
З доданих до заяви б/н від 12.10.2018 документів вбачається, що заявником не надано суду доказів на підтвердження заборгованості, а саме рахунків, на які є посилання в самій заяві.
Пунктом 8 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України визначено що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
За таких обставин, враховуючи недоведеність заявником виникнення в нього права грошової вимоги щодо стягнення боргу у заявленому розмірі за визначений ним період, або порушення цього права відповідачем, суд відмовляє в задоволенні заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Шахтобуріння» про видачу судового наказу.
Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч.2 ст.152 ГПК України).
При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень частини 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Керуючись ст.ст.12, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
Ухвала набрала чинності з моменту її підписання - 12.11.2018.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Суддя Н.В. Величко