ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"12" листопада 2018 р. м. Вінниця Cправа № 902/568/18
СУДОВИЙ НАКАЗ
Господарський суд Вінницької області у складі судді Колбасова Ф.Ф., розглянувши
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 14 825 грн 99 коп. за договором банківського обслуговування Б/Н від 28.09.2015 р.
10.09.2018 р. до суду надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" з вимогою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛДАРС УКРАЇНА" 14 825 грн 99 коп., з яких: 3 702 грн 10 коп. заборгованість за кредитом, 4 807 грн 59 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 149 грн 71 коп. пеня, 2 166 грн 59 коп. комісії за договором банківського обслуговування Б/Н від 28.09.2015 р.
Заяву обґрунтовано невиконанням зі сторони боржника умов договору банківського обслуговування Б/Н від 28.09.2015 р. в частині повернення грошових коштів.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2018 р. заяву б/н від 23.07.2018 р. передано для розгляду судді Банаську О.О.
Розглянувши заяву про видачу судового наказу, судом не виявлено підстав передбачених статтею 152 Господарського процесуального кодексу України для відмови у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення 3 702 грн 10 коп. заборгованість за кредитом, 4 807 грн 59 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 166 грн 59 коп. комісії виходячи з такого.
У відповідності до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачі відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк у свою чергу має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами на власний розсуд .
За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 1072 Цивільного кодексу України та частиною 22.9. ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк повинен виконати розпорядження клієнта виключно в межах залишку грошей на рахунку платника.
Разом з цим, у відповідності до ч. 1 та 2 ст. 1069 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, норми чинного законодавства надають сторонам договору банківського рахунку можливість передбачити в ньому положення про надання банком клієнту овердрафту - короткострокового кредиту, який надається понад залишок грошових коштів на поточному рахунку клієнта в цьому банку в межах заздалегідь обумовленої суми шляхом дебетування його рахунка, що має місце у спірних правовідносинах, які склались між сторонами у справі з приводу виконання укладеного між ними договору.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (Кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).
Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1 762 грн 00 коп.
В той же час зі змісту поданої заяви про видачу судового наказу б/н від 23.07.2018 р. вбачається, що предметом повернення грошових коштів в розмірі 14 825 грн 99 коп., з яких: 3 702 грн 10 коп. заборгованість за кредитом, 4 807 грн 59 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 166 грн 59 коп. комісії за умовами письмового договору банківського обслуговування Б/Н від 28.09.2015 р..
При цьому, ухвалою від 13.09.2018 р. відмовлено у видачі наказу в частині стягнення 4 149 грн 71 коп. пені.
Враховуючи викладене, відповідно до ст.ст. 526, 1049, 1054, 1066, 1069, 1072, Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, заявлені вимоги про видачу судового наказу підлягають задоволенню частково.
Згідно із ч.1 ст.154 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п'яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Частиною 3 статті 152 ГПК України встановлено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою пов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.
Згідно із ч.1 ст.154 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п'яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.147, 148, 150, 154, 155, 159 Господарського процесуального кодексу України, -
2. Суд повідомляє, що у відповідності до п.7 ч.1 ст.155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
3. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
4. Згідно із ч. 1 ст. 159 ГПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п'яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
7. Копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами, надіслати боржнику.
9. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
10. Дата набрання судовим наказом законної сили "12" листопада 2018 року.
11. Строк пред'явлення судового наказу до виконання протягом трьох років.
12. Дата видачі судового наказу стягувачу "12" листопада 2018 року.
Суддя Ф.Ф. Колбасов
Згідно із ч.1 ст.157 ГПК України, боржник має право протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.
Відповідно до ч. 1 ст. 159 ГПК України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п'яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз'яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 333 ГПК України (ч.3 ст.158 ГПК України).