РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018 м. Київ Справа № 910/12353/18

За позовом: приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО";

до: приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА";

про: стягнення 74.622,79 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА" (далі - відповідач) про стягнення 74.622,79 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно пошкодження транспортному засобу, який є предметом договору добровільного страхування, укладеного між позивачем і страхувальником.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/12353/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом сторонам процесу на адресу їх місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи містяться повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженим особам сторін процесу поштових відправлень суду.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як страховиком, та гр. ОСОБА_1, як страхувальником, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту від 19.07.2017 № 4-01 (далі - Договір добровільного страхування).

Відповідно до предмету Договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу, що належить страхувальникові, а саме "AUDI A5" з державним знаком НОМЕР_1 (далі - застрахований автомобіль).

Як стверджує позивач, 17.10.2017 приблизно о 15:30 поблизу будинку № 75 по вулиці Жилянській у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та транспортного засобу "Daewoo Lanos" із державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_2

Виходячи з приписів ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).

В подальшому, позивач на підставі рахунку-фактури від 24.10.2017 № 37102444, страхового акту від 30.10.2017 № 9494-02, здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 74.622,79 грн., з яких: 50.028,39 грн. сплачено відповідно до платіжного доручення від 30.10.2017 № 24423, а 24.594,40 грн. - зараховано в якості несплаченого страхового платежу.

Спір між сторонами судового процесу, як стверджує позивач, виник внаслідок порушення відповідачем його грошового зобов'язання за Договором обов'язкового страхування. Наведена обставина призвела до звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 74.622,79 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

З документів доданих позивачем до позовної заяви а саме: Договір добровільного страхування, рахунку-фактури від 24.10.2017 № 37102444, страхового акту від 30.10.2017 № 9494-02 вбачається, що вказані документи підтверджують виплату страхового відшкодування за застрахованим автомобілем позивача ("AUDI A5" з державним знаком НОМЕР_1).

Проте, вказаний застрахований автомобіль не має жодного відношення до дорожньо-транспортної пригоди, яку позивач вказує в позовній заяві, оскільки відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2017 у справі № 752/22007/17 (провадження № 3/752/8434/17) 17.10.2017 приблизно о 15:30 поблизу будинку № 75 по вулиці Жилянській у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "AUDI A5" з державним знаком НОМЕР_1, а не автомобіля, який застрахований позивачем відповідно до Договору добровільного страхування ("AUDI A5" з державним знаком НОМЕР_1).

Матеріали даної справи не містять доказів оскарження позивачем вказаної вище постанови або внесення до неї виправлень.

Враховуючи викладені вище обставини, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем здійснено виплату страхового відшкодування щодо транспортного засобу, який немає жодного відношення до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.10.2017 приблизно о 15:30 поблизу будинку № 75 по вулиці Жилянській у м. Києві, відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2017 у справі № 752/22007/17 (провадження № 3/752/8434/17).

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя С.В. Балац