УХВАЛА

м. Київ

07.11.2018Справа № 910/13084/18

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І. О., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Кабінету Міністрів України

про стягнення в рахунок відшкодування завданої шкоди в розмірі 6 633 860 000,00 грн,

за участі

представників позивача: Куницького В. В., Сидорченка В. В., Думчева Т. Б. (за довіреностями),

представників відповідача: Крижановської І. М., Польця Д. М., Божка В. Г. (за довіреностями)

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач, Компанія) звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач, Кабмін) про стягнення в рахунок відшкодування завданої шкоди в розмірі 6 633 860 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Кабмін своєю бездіяльністю, яка полягає у не визначенні джерел фінансування та порядку визначення компенсації, що надається суб'єктам ринку природного газу, завдав Компанії шкоди на суму 6 633 860 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі № 910/13084/18 для розгляду справи за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 22.10.2018.

08.10.2018 через відділ автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярію) суду (далі - канцелярія суду) від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів.

22.10.2018 через канцелярію суду представником відповідача було подано заперечення на клопотання про приєднання доказів, клопотання про продовження процесуального строку для надання відзиву та відкладення підготовчого засідання, два клопотання про закриття провадження у справі.

За наслідками судового засідання 22.10.2018 судом була постановлена ухвала, якою задоволено клопотання відповідача про продовження процесуального строку для надання відзиву та продовжено Кабінету Міністрів України строк для надання відзиву на позовну заяву в справі № 910/13084/18 до 31.10.2018.

У судовому засіданні 22.10.2018 судом була оголошена перерва до 07.11.2018.

02.11.2018 через канцелярію суду Кабміном був поданий відзив на позовну заяву.

05.11.2018 Компанію через канцелярію суду надані заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження в справі на підставі положень пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та положень пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Через канцелярію суду 06.11.2018 до суду від відповідача надійшло клопотання про колегіальний розгляд справи, а також клопотання про зупинення провадження у справі.

07.11.2018 до початку судового засідання від позивача надійшло клопотання про продовження строку на подання відповіді на відзив та клопотання про залучення до участі в справі співвідповідача - Державну казначейську службу України.

До судового засідання 07.11.2018 прибули представники позивач та відповідача.

Під час судового засідання 07.11.2018 суд, заслухавши думку представників позивача, щодо заявлених 22.10.2018 Кабміном клопотань про закриття провадження у справі, дійшов висновку про наступне.

По-перше, відповідач просить суд закрити провадження в справі на підставі положень пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України, якими передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Вказане клопотання Кабмін обґрунтовує тим, що цей спір про стягнення шкоди підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Такого висновку відповідач дійшов з огляду на те, що Кабінет міністрів України не може виступати як суб'єкт господарювання, адже не здійснює господарську діяльність, а тому правовідносини в яких виник спір не мають господарський характер. Крім того, Кабмін зазначає, що предмет цього спору не належить до категорії справ, які розглядаються в порядку господарського судочинства.

У свою чергу, в своїх письмових запереченнях на вказане клопотання про закриття провадження в справі позивач зауважує, що оскільки учасниками цього спору є юридичні особи, а характер спірних правовідносин, пов'язаний із здійсненням господарської діяльності, то відповідно до положень статті 20 ГПК України, спір відноситься до юрисдикції господарських судів. При цьому, Компанія, посилаючись на положення статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), стверджує, що цей спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Суд відзначає, що предметом спору в межах цієї справи є стягнення шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами державної влади.

Так, положеннями частини 5 статті 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

У той же час, положеннями пункту 15 частини 1 статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, інші справи у спорах між суб'єктами господарювання.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що Кабінет міністрів України в розумінні статей 3, 8 Господарського кодексу України, не може бути суб'єктом господарювання у зв'язку із чим спір не має господарський характер, оскільки для розмежування справи в розумінні юрисдикцій слід виходити не лише зі суб'єктного складу, а й характеру спірних правовідносин, які в цьому позові за своєю правовою природою є деліктними правовідносинами.

При цьому, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства; і, по-друге, - спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію ГПК України.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративної юрисдикції України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 909/760/17 від 07.06.2018.

Беручи до уваги викладене, враховуючи, що у межах цього позову підлягає розгляду вимога про відшкодування шкоди та не ставиться на вирішення суду публічно-правовий спір, суд дійшов висновку про те, що ця справа підсудна господарському суду, а тому відсутні підстави закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України та задоволення клопотання Кабміну.

По-друге, Кабмін, посилаючись на положення пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, просить закрити провадження у зв'язку із відсутнім предметом спору.

Відповідач в обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що мало місце припинення зобов'язання відповідно до статті 606 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) - поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Таке твердження відповідача ґрунтується на тому, що засновником та єдиним акціонером Компанії є держава, а функції з управління корпоративними правами держави в статутному капіталі позивача здійснює Кабінет міністрів України. Водночас, Кабмін зазначає, що покриття збитків товариства здійснюється з резервного капіталу, який за твердження відповідача формується з грошових активів єдиного акціонера - держави.

У свою чергу, Компанія, заперечуючи проти задоволення клопотання відповідача в своїх запереченнях та під час судового засідання зауважувало, що Компанія існує як окрема юридична особа, яка протягом спірного періоду не була реорганізована, в тому числі шляхом злиття або приєднання до відповідача. З огляду на вказане позивач зазначає про відсутність підстав вважати, що мало місце припинення зобов'язання на підставі 606 ЦК України.

Суд критично оцінює доводи відповідача з огляду на те, що у межах цього позову Компанією заявлено до стягнення шкоду, обґрунтовуючи вказану вимогу положеннями статті 1173 ЦК України, у той час як законодавець розмежовує поняття збитків та шкоди.

Водночас, суд відзначає, що поєднання (збіг) боржника і кредитора в одній особі має місце у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної в законі підстави зобов'язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки. Поєднання боржника і кредитора в одній особі може відбуватись для юридичних осіб - при реорганізації шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, пов'язаних між собою взаємним зобов'язанням. Отже, при такому поєднанні боржника і кредитора (двох суб'єктів) один із цих суб'єктів правовідносин повинен зникнути, у зв'язку з цим і припиняється зобов'язання. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду № 334/10417/14-ц від 11.07.2018.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Беручи до уваги викладене вище, враховуючи, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження факту поєднання боржника і кредитора в межах деліктного зобов'язання щодо відшкодування шкоди, а також те, що позивачем в судовому засіданні не спростовано факту наявності спору, суд дійшов висновку про відсутність підстав закриття провадження в справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, атому клопотання Кабміну задоволенню не підлягає.

Надалі в судовому засіданні 07.11.2018 судом розглянуте та задоволене клопотання позивача про продовження строку для подання відповіді на відзив з огляду на те, що положеннями статті 166 ГПК України передбачено, що відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Так, ухвалою суду від 03.10.2018 та ухвалою суду від 22.10.2018 судом було запропоновано Компанії у строк не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив. Так, оскільки відзив Кабміну отриманий позивачем 02.11.2018, що підтверджується інформацією на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» за номером поштового відправлення 431, п'ятиденний строк встановлений судом на подання відповіді на відзив спливає 07.11.2018.

За приписами статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина 1 статті 119 ГПК України).

Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав поновлення строку для подання відповіді на відзив.

Також у судовому засіданні судом заслухано думку представників обох сторін щодо заявленого відповідачем клопотання про колегіальний розгляд справи та ухвалено відкласти розгляд цього клопотання на наступне судове засідання, беручи до уваги, що процесуальним законом не передбачене обмеження щодо строку розгляду поданого клопотання.

Надалі під час судового засідання 07.11.2018 суд заслухав матеріально-правове обґрунтування клопотання позивача про залучення до участі в справі в якості співвідповідача - Державну казначейську службу України.

Обґрунтовуючи подане клопотання, Компанія зазначила, що відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання цих органів, про що в казано у рішенні Конституційного Суду України № 12/рп-2001 від 03.10.2001. Також, позивач в обґрунтування поданого клопотання посилався на положення статей 25, 43 Бюджетного кодексу України.

У свою чергу, відповідач у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що в цьому позові вимог до Державної казначейської служби України не заявлено.

Дослідивши подане клопотання Компанії, заслухавши думку представників обох сторін, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно статті 25 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

При виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України (частина 1 статті 43 Бюджетного кодексу України).

Водночас, при розгляді справ за позовами про відшкодування шкоди, заподіяної діями (бездіяльністю) органів влади, судам слід враховувати, що співвідповідачами у таких справах є відповідні органи Державної казначейської служби України. До того ж, не вимагається наявність порушення вказаними органами прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду в справі № 907/769/17 від 26.07.2018.

Вище викладеним спростовуються доводи відповідача, покладені в основу заперечень щодо залучення до участі в справі Державної казначейської служби України.

За приписами статті 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги, що позивачем дотримані вимоги статті 48 ГПК України, суд дійшов висновку про залучення до участі в справі в якості співвідповідача - Державну казначейську службу України, а тому клопотання Компанії підлягає задоволенню.

Також, судом заслухана позиція Кабміну щодо заявленого клопотання про зупинення провадження в справі.

Відповідач, посилаючись на положення пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України, просить суд зупинити провадження в справі до моменту винесення рішення Верховним Судом за наслідками розгляду справи № 826/6064/17, оскільки рішення в даній справі покладено в основу цього господарського спору.

Позивач проти задоволення клопотання заперечував з підстав того, що рішення в справі Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/6064/17 набрало законної сили, а тому відсутні підстави для зупинення провадження у справі № 910/13084/18.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи та Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в справі № 826/6064/17 від 10.04.2018 було оскаржене до апеляційного суду та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2018 залишене без змін.

Нормами статті 255 КАС України передбачено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття (частина 1 статті 325 КАС України).

З огляду на вказане, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в справі № 826/6064/17 від 10.04.2018 набрало законної сили 03.07.2018, що свідчить про відсутність підстав з якими законодавець передбачає імперативний обов'язок суду зупинити провадження в справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України, у зв'язку із чим клопотання Кабміну задоволенню не підлягає.

Частиною 2 статті 183 ГПК України передбачено, що суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження, зокрема, у випадках, визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу; а також в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Отже, враховуючи вищезазначене, беручи до уваги залучення до участі в справі в якості співвідповідача Державну казначейську службу України, необхідність надання пояснень сторонами, з метою належної підготовки справи для розгляду по суті, дотримання процесуальних прав сторін, рівності сторін перед законом і судом, змагальності, дотримання принципів диспозитивності та пропорційності, закріплених положеннями статей 7-8, 13-15 ГПК України та виконання завдань підготовчого провадження, суд дійшов обґрунтованого висновку про відкладення підготовчого засідання.

Відповідно до частини 2 статті 181 ГПК України, дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Керуючись статтями 2, 46, 48, 118-121, 178, 181-182, 183, 227, 231 ГПК України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Кабінету Міністрів України про закриття провадження в справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України - відмовити.

2. У задоволенні клопотання Кабінету Міністрів України про закриття провадження в справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України - відмовити.

3. У задоволенні клопотання Кабінету Міністрів України про зупинення провадження в справі № 910/13084/18 - відмовити.

4. Продовжити Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" строк для подання відповіді на відзив до 19.11.2018.

5. Залучити до участі в справі в якості співвідповідача - Державну казначейську службу України (01601, місто Київ, вулиця Бастіонна, 6).

6. Відкласти підготовче засідання в справі на 20.11.18 о 15:30 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 4 .

7. Викликати для участі у підготовчому засіданні представників учасників справи, повноваження яких оформити відповідно до вимог, викладених у статті 60 ГПК України, та надати суду документи, що підтверджують повноваження представників. Явку представників сторін визнати обов'язковою! Попередити учасників справи про наслідки неявки в судове засідання відповідно до вимог статті 202 ГПК України.

8. Позивачу надати:

- докази направлення Державній казначейській службі України копію позовної заяви із додатками.

9. Запропонувати Державній казначейській службі України:

- надати суду відзив на позовну заяву та докази направлення відзиву з доданими до нього документами на адресу позивача.

10. Повідомити сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення, необхідно подати у строк до 19.11.2018.

11. Попередити учасників судового процесу, що при ухиленні від виконання вимог суду до них можуть бути застосовані заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, передбаченого статтею 135 ГПК України.

12. Нагадати, що сторони відповідно статті 192 ГПК України, можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

13. Звернути увагу учасників процесу на те, що документи подаються через відділ діловодства та документообігу суду за умови їх оформлення належним чином (кожна сторінка має бути належним чином засвідчена, документи прошиті та подане клопотання про приєднання зазначених документів до матеріалів справи).

14. Звернути увагу сторін, що інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://ki.arbitr.gov.ua

15. Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості забезпечення учасникам справи права брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

16. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повна ухвала складена 13.11.2018

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ