ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Черкаси справа № 925/871/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Сахно І.В., за участю представників сторін:

від позивача - Фетісов Д.В., за довіреністю,

від відповідача - представники не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БМК Тріада", м. Черкаси

до ОСОБА_2, м. Черкаси

про стягнення 1121009,52 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БМК Тріада" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 755000,00 грн, 37750,00 грн штрафу, 117870,76 грн пені, 191015,00 грн втрат від інфляції, 50166,04 грн процентів річних, що виникли внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №144 поворотної фінансової допомоги від 01 липня 2015 року, а також відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування вимог позивач вказав на неповернення відповідачем у строк, встановлений у договорі №144 поворотної фінансової допомоги від 01 липня 2015 року, частини наданих коштів.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25 вересня 2018 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25 вересня 2018 року розгляд справи у підготовчому судовому засіданні відкладено на 11 жовтня 2018 року.

10 жовтня 2018 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій просить суд: стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 755000,00 грн, 37750,00 грн штрафу, 105162,19 грн пені, 177425,00 грн втрат від інфляції, 45672,33 грн процентів річних; повернути позивачу зайво сплачений судовий збір у сумі 461,89 грн.

Підстави зменшення позовних вимог обґрунтовані помилкою у розрахунках сум пені, інфляційних та процентів річних при складанні позовної заяви.

Заява про зменшення позовних вимог від 10 жовтня 2018 року відповідає вимогам ст. 46 ГПК України та була прийнята господарським судом до розгляду.

Відповідач у підготовче засідання не з'явився, відзив на позов до господарського суду не надав, про причини неявки не повідомив. Відповідачу за вказаною у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою його місцезнаходження Господарський суд Черкаської області надіслав рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвалу від 30 серпня 2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі. Згідно з повернутим до суду поштовим повідомленням, дружина відповідача отримала ухвалу про відкладення розгляду підготовчого засідання (а.с. 47).

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 08 листопада 2018 року, повернуто позивачу із Державного бюджету України частину сплаченого ним за платіжним дорученням від 16.08.2018 № 425 судового збору у сумі 461 грн. 89 коп. у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини. Копія ухвали Господарського суду Черкаської області від 11 жовтня 2018 року була надіслана господарським судом відповідачу, однак не повернута підприємством зв'язку.

Відповідно до пункту 20.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

В пункті 3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. До повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Відповідно до п. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином, тому відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду відзив на позов, а також необхідні докази, що обґрунтовують заперечення по суті позовних вимог, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Також, згідно з відомостями сайту Міністерства юстиції України за запитом суду щодо інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.07.2018 було припинено підприємницьку діяльність відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (а.с. 33-35).

Відповідно до чинної редакції Господарського процесуального Кодексу України якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією із сторін у справі, господарський суд не може закрити провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки така підстава для закриття провадження у справі відсутня.

Дана позиція відповідає висновкам Великої палати Верховного Суду про правильне застосування норм права, зокрема, щодо юрисдикції господарського суду у вирішенні спору між юридичною особою та особою, що втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, викладеній у постанові від 05.06.2018 у справі №338/180/17.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 08 листопада 2018 року проголошена вступна та резолютивна частини рішення суду.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступні обставини справи.

01 липня 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (сторона-1 за договором, відповідач у справі) та Товариство з обмеженою відповідальністю "БМК Тріада" (сторона-2 за договором, позивач у справі) уклали договір №144 поворотної фінансової допомоги, далі - Договір, за умовами якого (п.1.) сторона-2 зобов'язується надати стороні-1 грошову поворотну фінансову допомогу, а остання зобов'язується повернути допомогу у визначений договором строк. Допомога стороні-1 надається на безпроцентній основі (а.с. 9).

Відповідно до п. 2.1. Договору сума допомоги за цим договором становить 810 000,00 гривень.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що допомога передається шляхом перерахування відповідних грошових коштів на рахунок сторони-1.

Пунктами 4.1., 4.2. Договору сторонами встановлено: строк допомоги розпочинається з моменту набрання чинності цим договором і становить одинадцять місяців (п.4.1.). Строк, визначений у п.4.1. Договору, може бути продовжений за домовленістю сторін (п.4.2.).

Відповідно до п. 5.1. Договору після закінчення строку, визначеного п. 4.1. цього договору, сторона-1 зобов'язується протягом трьох днів повернути стороні-2 залишок неповернутої допомоги.

У пунктах 5.2., 5.3. Договору встановлено, що допомога повертається на розрахунковий рахунок позивальника. Допомога вважається повернутою стороні-2 в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його рахунок.

Згідно з пунктом 6.1. цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання допомоги стороні-1.

У пункті 7.1. Договору сторони встановили, що у випадку не повернення суми позики або її частини в строк, визначений п. 6.2., сторона-1 сплачує штраф у розмірі 5% від неповернутої суми допомоги та пеню у розмірі 0,1% від суми допомоги за кожний день прострочення.

Договір підписаний та скріплений печатками обох сторін.

На виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу, а відповідач отримав поворотну фінансову допомогу на загальну суму 910000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №1187 від 06.07.2015 на суму 100 000,00 грн, №2842 від 07.12.2015 на суму 50 000,00 грн, №2706 від 13.11.2015 на суму 50 000,00 грн, №2572 від 02.11.2015 на суму 10 000,00 грн, № 2051 від 18.09.2015 на суму 50 000,00 грн, № 2007 від 15.09.2015 на суму 50 000,00 грн, № 1956 від 08.09.2015 на суму 100 000,00 грн, №1945 від 07.09.2015 на суму 100 000,00 грн, № 1725 від 21.08.2015 на суму 300 000,00 грн, № 1257 від 13.07.2015 на суму 100 000,00 грн (а.с. 10, 17 -25).

Відповідач з отриманих від позивача коштів повернув 155000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №16 від 29.04.2016 на суму 30 000,00 грн, №15 від 21.04.2016 на суму 10 000,00 грн, № 13 від 15.04.2016 на суму 15000,00 грн, № 11 від 31.03.2016 на суму 15000,00 грн, № 10 від 25.03.2016 на суму 20000,00 грн, № 9 від 22.03.2016 на суму 15000,00 грн (а.с. 11-16), меморіальним ордером №@2PL031134 від 01.12.2015 на суму 50 000,00 грн (а.с. 26).

Отже, борг відповідача за поворотною фінансовою допомогою становить 755 000,00 грн.

22 вересня 2017 року позивач цінним листом направив відповідачу письмову вимогу від 14 вересня 2017 року про повернення фінансової допомоги, штрафних санкцій, індексу інфляції, процентів річних (а.с. 27-28).

Письмова вимога виконана не була, докази сплати боргу у сумі 755 000,00 грн відповідачем суду не надані.

Крім боргу у сумі 755 000,00 грн, позивач за прострочення повернення поворотної фінансової допомоги нарахував відповідачу до сплати:

37750,00 грн штрафу, передбаченого п. 7.1. Договору, у розмірі 5% від неповернутої суми допомоги (5% х755 000,00 грн = 37750,00 грн);

105162,19 грн пені, передбаченої п. 7.1. Договору, за період прострочення з 05.10.2016 по 04.04.2017 від суми боргу 755 000,00 грн у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у вказаний період прострочення;

177425,00 грн втрат від інфляції, на підставі ст. 625 ЦК України, за сумою боргу 755000,00 грн, за період прострочення з жовтня 2016 року по квітень 2018 року;

45672,33 грн три проценти річних, на підставі ст. 625 ЦК України, від суми боргу 755000,00 грн, за період прострочення з 05.10.2016 по 10.10.2018.

На день прийняття господарським судом цього рішення відповідач борг у сумі 755000, 00 грн. та нараховані позивачем суми штрафу, пені, інфляційних, 3 % річних не сплатив.

Згідно з статтею 2 Господарського кодексу України учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Частина 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським зобов'язанням визнає зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зазначена стаття узгоджується з приписами ст. 526 Цивільного кодексу України.

За юридичним змістом укладений між сторонами договір поворотної фінансової допомоги є договором позики та відповідає змісту ст.1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання.

За змістом ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір від 01.07.2015 №144 поворотної фінансової допомоги сторонами виконувався, однак відповідач свої зобов'язання у повному обсязі не виконав, не повернувши позивачу решту коштів в сумі 755 000,00 грн. за отриманою позикою у встановлений у Договорі строк.

У ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб'єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства господарський суд дійшов до таких висновків.

Відповідач не виконав своїх грошових зобов'язань, що виникли з господарського договору від № 144 поворотної фінансової допомоги, щодо повернення в установлений у Договорі строк отриманої ним від позивача за платіжними дорученнями фінансової допомоги у сумі 755000, 00 грн і тим самим порушив права позивача на своєчасне повернення, наданої поворотної фінансової допомоги у вказаній сумі.

Зобов'язання для відповідача по проведенню повного розрахунку за отриманою поворотною фінансовою допомогою є таким, що настало 02.10.2016 і протягом трьох днів після завершення строку для повернення фінансової допомоги відповідач мав перерахувати ці кошти відповідачу. Однак, доказів проведення розрахунку за позовними вимогами відповідачем суду не надано, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 755 000,00 грн. заборгованості за отриманою поворотною фінансовою позикою, а також, передбачених п. 7.1. Договору, штрафу, пені, та, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, інфляційних і три проценти річних, нарахованих на суму боргу за вказані вище періоди прострочення виконання грошового зобов'язання.

Стягувана суми основного боргу у розмірі 755000,00 грн відповідає його фактичній сумі невиконаного зобов'язання.

Стягувані суми штрафу, пені, інфляційних та трьох процентів річних нараховані позивачем у відповідності з умовами Договору, фактичними обставинами виконання сторонами умов цього договору та вимогами чинного законодавства, тобто нараховані правильно.

Позивачем дотримано вимогу ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України щодо припинення нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання , якщо інше не встановлено законом або договором, через шість місяців, коли зобов'язанння мало бути виконано та дотримано вимогу статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне викоання грошових зобов'язань» , згідно з якою розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписом статті 86 цього кодексу Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а отже підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесений позивачем судовий збір в сумі 16815,14 грн підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БМК Тріада" (м. Черкаси, вул. Благовісна, 269, оф. 344, ідентифікаційний код 34503363) - 755000,00 грн основного боргу, 37750,00 грн штрафу, 105162,19 грн пені, 177425,00 грн втрат від інфляції, 45672,33 грн три проценти річних та 16815, 14 грн витрат зі сплати судового збору.

Сторони мають право подати апеляційну скаргу на рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 12 листопада 2018 року.

Суддя О.В. Чевгуз