ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"19" листопада 2018 р.м. Одеса справа № 916/2536/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

розглянувши заяву позивача приватного підприємства «Влахос» про забезпечення позову /вх. № 2-5736/18 від 16.11.2018 року/ у справі № 916/2536/18

за позовом: приватного підприємства "Влахос" /68671, Одеська обл., Ізмаїльський р., с. Багате, вул. Центральна, 28-А, , адреса листування - 65009, м. Одеса, вул. Академічна, 5-а, міське відділення поштового зв'язку № 9, а/с № 56/

до відповідача: сільськогосподарського виробничого кооперативу "Буджак" /68821, Одеська обл., Ренійський р., с. Нагірне, вул. Леніна, 21, /

про стягнення 374 400,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Буяклу Н.Я., довіреність в матеріалах справи;

від відповідача: не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

ВСТАНОВИВ:

13.11.2018 року приватне підприємство "Влахос" звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № 2737/18) до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Буджак" про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 374 400,00 грн., судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що акт приймання-передачі на виконання умов п.п. 5.2 та 7.2 договору суборенди земельної ділянки від 01.10.2012 року між сторонами не підписано. Проте позивачем внаслідок допущеної помилки було перераховано на рахунок відповідача кошти у розмірі 374 400,00 грн. з призначенням платежу: "плата за суборенду землі згідно договору № б/н від 01.10.2012 року".

Позов пред'явлено на підставі ст.ст. 210, 638, 640 ЦК України, ст.ст. 125, 126 ЗК України, Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Ухвалою суду від 16.11.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2536/18; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 12.12.2018 р.

16.11.2018 року через канцелярію на адресу суду надійшла заява позивача приватного підприємства "Влахос" про забезпечення позову /вх. № 2-5736/18/, в якій позивач просить накласти арешт на грошові кошти відповідача у сумі 374 400,00 грн., що знаходяться на поточних рахунках СВК «Буджак» у установах банку, на суму заявлених позовних вимог.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що відповідачем безпідставно набуто значну суму грошових коштів позивача, які СВК "Буджак" у добровільному порядку не повертає. Вказані обставини, на думку позивача, викликаю цілком логічне та обґрунтоване побоювання, що спірне майно може бути втрачено відповідачем для задоволення потреб господарства, що в свою чергу може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених майнових прав.

Позивач зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову необхідне як гарантія відновлення порушених майнових прав позивача та як спонукання відповідача до вирішення сторонами спірних правовідносин у позасудовому порядку шляхом мирного врегулювання спору.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст. 137 ГПК України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Частиною 4 ст. 137 ГПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9).

Судом встановлено, що предметом справи є стягнення коштів у розмірі 374 400,00 грн., які за словами позивача, внаслідок допущеної помилки було перераховано на рахунок відповідача з призначенням платежу: "плата за суборенду землі згідно договору № б/н від 01.10.2012 року".

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стосовно вимог позивача про забезпечення позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, суд зазначає наступне.

Проаналізувавши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти відповідача суд не вбачає всупереч положень ч. 1 ст. 74 ГПК України посилань на те, які докази вказують на наявність обставин, з якими пов'язується застосування цього заходу до забезпечення позову, та в чому саме вбачається неможливість чи утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

При цьому, всупереч положенням статей 74, 136 Господарського процесуального кодексу України заява позивача про забезпечення позову базується лише на власних припущеннях.

Суд зауважує, що факт помилкового зарахування коштів не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, а невиконання зобов'язань відповідачем є предметом спору, що потребує доведення, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову.

Згідно з ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

З урахуванням вказаного, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення заяви позивача та вжиття заходів забезпечення позову, оскільки саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви позивача приватного підприємства «Влахос» про забезпечення позову /вх. № 2-5736/18 від 16.11.2018 року/ у справі № 916/2536/18.

Керуючись ст. ст. 136, 137 , ч. 8 ст. 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у повному обсязі у задоволенні заяви позивача приватного підприємства «Влахос» про забезпечення позову /вх. № 2-5736/18 від 16.11.2018 року/ у справі № 916/2536/18.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.11.2018 р.

Ухвала набрала законної сили 19.11.2018 року та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали господарського суду Одеської області.

Суддя Н.Д. Петренко