ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Справа № 903/296/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П. , суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Левчук І.О.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «БС ГЛОБАЛ Україна» на рішення господарського суду Волинської області від 07.08.2018 р. у справі №903/296/18 (суддя Слободян О.Г., повний текст складено 07.08.2018 р.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БС ГЛОБАЛ Україна» м. Київ

до приватного підприємства «АЖУР» м. Луцьк

про стягнення 31733,19 грн.

за участю представників:

від позивача - Островська В.В., договір про надання юридичних послуг №08/08-18 від 08.08.2018 р.

від відповідача - не з'явився;

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Волинської області від 07.08.2018 р. у справі №903/296/18 у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "БС ГЛОБАЛ Україна" до приватного підприємства "АЖУР" про стягнення 31733 грн. 19 коп. відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.09.2018р. (гол.суддя Мельник О.В., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "БС ГЛОБАЛ Україна" на рішення господарського суду Волинської області від 07.08.2018р. у справі №903/296/18. Вирішено розглянути апеляційну скаргу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Запропоновано відповідачу подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.263 ГПК України протягом 7 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Роз'яснено учасникам справи про їх право подати до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи згідно абз.2 ч.10 ст.270 ГПК України.

У відповідності до абз.3 п.3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. ліквідовано Рівненський апеляційний господарський суд та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку області, з місцезнаходженням у місті Рівному.

Частиною 6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

05.10.2018 р. в газеті "Голос України" опубліковано оголошення про початок роботи Північно-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №992 від 01.10.2018р. "Про комісію для передачі судових справ та матеріалів" згідно акта здачі судових справ від 03.10.2018 до Північно-західного апеляційного господарського суду передана апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "БС ГЛОБАЛ Україна" на рішення господарського суду Волинської області від 07.08.2018р. у справі №903/296/18.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №903/296/18 у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П., суддя Коломис В.В.

В апеляційній скарзі представник ТзОВ «БС ГЛОБАЛ Україна» зокрема зазначає, що на виконання умов договору поставки №070/2016 від 15.02.2016 року позивач передав, а відповідач прийняв товар на суму 28092,96 грн., що підтверджується видатковою накладною №161 від 31.03.2017р.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав вчасно та в повному обсязі, поставивши відповідачу товар на загальну суму 28092,96 грн. Відповідач не виконав зобов'язання за договором щодо оплати отриманого товару належним чином, здійснивши лише часткову оплату: 06.06.2017 р. на суму 5000,00 грн.

Пізніше відповідачем, після направлення позивачем претензій, щодо погашення заборгованості, відповідач здійснив лише часткову оплату: 16.01.2018 р. на суму 4000,00 грн., 30.01.2018 року на суму 2000,00 грн. та 15.02.2018 р. на суму 1500,00 грн., що підтверджується відповідними виписками по рахунку. У зв'язку із зверненням позивача до господарського суду Волинської області з позовною заявою від 12.04.2018р. про стягнення заборгованості відповідач частково сплатив суму основного боргу у розмірі 1500,00 грн., що підтверджується квитанцією, тому розмір позовних вимог було зменшено.

Однак, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач зазначив, що жодних матеріальних цінностей не було отримано згідно видаткової накладної №161 від 31.03.2017р., оскільки ОСОБА_2 може бути будь - яка інша особа, яка жодного відношення до відповідача не має, з чим і погодився суд першої інстанції не дослідивши фактичних обставин та не здійснивши належної оцінки доказів.

Проте, апелянт звертає увагу, що відповідно до умов п.3.3 договору поставки №070/2016, постачальник може на прохання покупця здійснити доставку товару. В цьому випадку ціна товару визначається з урахуванням відшкодування витрат на транспортування, або витрати на перевезення сплачуються покупцем додатково.

У зв'язку із вищезазначеним, за попередньою домовленістю та відповідно до договору поставки №070/2016 від 15.02.2016р., поставка товару здійснювалася компанією перевізника «Нова Пошта». Зазначені умови перевезення були погоджені сторонами відповідно до укладеного договору.

Для підтвердження скаржник надає докази копію видаткової накладної №39 від 15.02.2016р. виписаної відповідно до договору поставки №070/2016 від 15.02.2016р. та копію квитанції №8350 компанією перевізника «Нова Пошта», які свідчать, що у відповідності до укладеного договору відповідач отримував товар та заборгованості перед позивачем не має.

Тобто, відповідач отримував попередній товар, обліковував в бухгалтерському обліку та погоджувався з зазначеними умовами перевезення.

Крім цього позивач звертає увагу на те, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний у встановленні терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (зазначене передбачено пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України). Саме таким вимогам відповідає податкова накладна №183 від 31.03.2017р., що засвідчує встановлений факт здійснення господарської операції та договірні відносини.

З-за таких обставин позивач просить Північно-західний апеляційний господарський суд скасувати рішення господарського суду Волинської області від 07.08.2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТзОВ «БС ГЛОБАЛ Україна» - задоволити в повному обсязі.

19.09.2018р. на адресу апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ПП «Ажур», в якій останній, щодо доводів апеляційної скарги заперечує.

Так, згідно зі статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За змістом пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 5 №88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Підпунктом 2.5 пункту 2 Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Тобто, письмовими свідоцтвами, що фіксують та підтверджують господарські операції, є первинні документи, які для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати, як обов'язкові реквізити, так і додаткові реквізити в залежності від характеру операції, зокрема, підставу для здійснення господарських операцій, дані про документ, що засвідчує особу -одержувача, номер документу, ідентифікаційний код підприємства тощо.

Таким чином, для надання первинним документам доказової сили при розгляді справ у суді необхідні повні дані про конкретні господарські операції, що здійснюються за конкретним договором, укладеним між сторонами.

Жодних матеріальних цінностей ПП «Ажур» згідно видаткової накладної №161 від 31 березня 2017 року не одержував, вказану накладну не підписував. Як чітко видно з доданих позивачем до позовної заяви документів видаткова накладна №161 від 31 березня 2017 року ПП «Ажур» не підписана.

Експрес-накладна №1123 від 31.03.2017 р. є супровідними документами на товар та не може вважатися окремо від видаткової накладної як належний доказ поставки товару. Також Експрес-накладна №1123 не може слугувати всупереч вищевказаних вимогам закону доказом одержання товару, оскільки, як чітко видно з вказаної експрес-накладної оголошена вартість її складає всього 200 грн., а вартість товару згідно видаткової накладної №161 від 31 березня 2017 року складає 28092,96 грн. Крім того одержувачем по експерт-накладній є приватна особа, а не ПП «Ажур».

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2018р. відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 07.11.2018р.

07.11.2018 року у судове засідання представник товариства з обмеженою відповідальністю «БС ГЛОБАЛ Україна» з'явився, доводи викладені в апеляційній скарзі підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ТзОВ «БС ГЛОБАЛ Україна» в даному судовому засіданні, оскільки явка повноважних представників у судове засідання не визнавалася обов'язковою.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

15.02.2016 року між ТзОВ "БС ГЛОБАЛ Україна" (постачальник) та ПП "Ажур" (покупець) укладено договір поставки №070/2016.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2 договору постачальник зобов'язується в порядку та строки, встановлені договором, передати товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти й оплатити його на умовах, визначених у цьому договорі. Найменування товару: спеції та харчові добавки в асортименті.

Згідно п.1.3 товар поставляється партіями. Найменування, асортимент, кількість і ціна кожної партії товару вказується у видатковій накладній, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.4.1. договору, загальна вартість договору визначається загальною вартістю товару, що поставляється за цим договором.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що покупець зобов'язаний здійснити оплату згідно виставленого рахунку впродовж 14 календарних днів.

Згідно п.7.1. за несвоєчасну або неповну оплату продукції покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від сукупної суми вартості товару за кожен день прострочення оплати.

Як вказує позивач, згідно видаткової накладної №161 від 31 березня 2017 року ТзОВ "БС ГЛОБАЛ Україна" поставив відповідачу товар на загальну суму 28092,96грн. Поставку товару позивач підтверджує експрес-накладною №1123 від 31.03.2017 р. компанії перевізника ТзОВ «Нова Пошта».

Також, позивач зазначає, що ним було виставлено відповідачу рахунок на оплату №178 від 31.03.2017 року на суму 28092,96 грн. Отриманий товар відповідачем було оплачено частково, а саме: 06.06.2017р. на суму 5000грн.; 16.01.2018 р. на суму 4000 грн.; 30.01.2018 р. на суму 2000 грн., 15.02.2018 р. на суму 1500грн. та 22.05.2018р. на суму 1500грн., в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість на суму 13 844,84грн.

Для досудового врегулювання спору позивач на адресу відповідача надіслав претензію №005/2018 від 15.01.2018 р. щодо оплати отриманого товару, проте зазначена претензія була повернута позивачу без вручення адресату.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1, 7 ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Абзацом другим частини першої ст.530 ЦК України передбачено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Положення ч.2 ст.251 та ч.2 ст.252 ЦК України передбачають, що термін визначається вказівкою на подію, яка повинна неодмінно настати, тобто має об'єктивний характер. Особливість такого визначення терміну полягає у тому, що учасники господарських відносин не знають заздалегідь точної дати його настання.

Відповідно до договору поставки №070/2016 від 15.02.2016 року покупцем є ПП "Ажур".

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що відповідно до даних, наведених у експрес-накладній №1123 від 31.03.3017р., на яку посилається позивач як на доказ отримання товару відповідачем, вартість відправлення становить 200грн., одержувачем відправлення є фізична особа, а не відповідач - ПП "Ажур".

Крім того, в експрес-накладній відсутня конкретна інформація, що саме надсилалося на адресу одержувача, вказано лише, що це харчові добавки.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що право власності на товар (у разі поставки товару частинами/партіями - на кожну його частину /партію) переходить до покупця з моменту передачі товару (кожної його частини, партії) постачальником покупцю на складі постачальника. Передача товару оформляється за допомогою позначки про отримання товару на примірнику видаткової накладної на товар, підписаної уповноваженим представником покупця.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що як вбачається з видаткової накладної №161 від 31 березня 2017р., у вказаній накладній відсутня позначка про отримання товару в графі "отримав(ла)", що не може бути належним доказом отримання товару відповідачем.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Кожною стороною (підприємством), що брала участь у здійсненні господарської операції, мають бути отримані первинні документи для записів у регістрах бухгалтерського обліку, інформація в яких ідентично засвідчує зміст господарської операції. Первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами і відомствами України.

Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За змістом пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 №88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Підпунктом 2.5 пункту 2 Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що письмовими свідоцтвами, що фіксують та підтверджують господарські операції, є первинні документи, які для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати, як обов'язкові реквізити, так і додаткові реквізити в залежності від характеру операції, зокрема, підставу для здійснення господарських операцій, дані про документ, що засвідчує особу одержувача, номер документу, ідентифікаційний код підприємства тощо.

Відповідач також зазначає, що жодних матеріальних цінностей від позивача згідно видаткової накладної №161 від 31 березня 2017р. не отримував.

Крім того, пунктом 4.2. договору передбачено, що покупець зобов'язаний здійснити оплату згідно виставленого рахунку впродовж 14 календарних днів.

Доказів виставлення (надіслання) рахунку на оплату №178 від 31.03.2017р. на суму 28092,96грн. позивачем не вказано та суду не надано. Відмітка про отримання такого рахунку відповідачем або докази його надіслання відповідачу в матеріалах справи відсутні.

Разом з цим, як вбачається з виписок банку про оплату ПП "Ажур" отриманого товару від позивача, оплата відповідачем здійснювалась згідно накладної №20 від 20.12.2016р., а не по накладній №161 від 31.03.2017р., на яку посилається позивач.

Доводи апелянта про те, що договір поставки виконаний, оскільки він здійснив поставку товару, що підтверджується також наданим до суду податковою накладною, а відповідач, в свою чергу, прийняв податковий кредит, не можуть прийматися судом, оскільки податкова накладна є звітними і одночасно розрахунковими документами у розумінні податкового обліку підприємства та відображає у ньому господарську операцію, проте, ці документи не засвідчують факт передання товару, оскільки складаються в односторонньому порядку та не передбачають наявності підпису отримувача, отже, не можуть підтверджувати факт здійснення сторонами господарської операції з відчуження майна. їх складання безпосередньо не призводить до змін у майновому статусі сторін.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу приписів ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Пронін проти України», «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії»).

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення господарського суду Волинської області від 07.08.18р. у справі №903/296/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «БС ГЛОБАЛ Україна» - без задоволення.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 272, 273, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «БС ГЛОБАЛ Україна» на рішення господарського суду Волинської області від 07.08.18 р. у справі №903/296/18 - залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складений "09" листопада 2018 р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.