РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.11.2018Справа № 910/9943/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М. за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Герц»
ДоПублічного акціонерного товариства «Київенерго»
Про стягнення 3 659 121,28 грн

Представники сторін:

від позивача: Веренчук В.О.;

від відповідача: Телюк С.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Герц» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення 3 644 914,93 грн заборгованості за договором № 1632-17 від 29.12.2017 з приймання платежів від населення, а також три проценти річних в розмірі 14 206,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором № 1632-17 від 29.12.2017 з приймання платежів від населення в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою суду від 01.08.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕРЦ» залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕРЦ» строк на усунення недоліків позовної заяви - не пізніше 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали.

09.08.2018 від Товариства з обмеженою «Фінансова компанія «ГЕРЦ» надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 29.05.2018.

Ухвалою суду від 10.08.2018 було відкрито провадження у справі № 910/9943/18 та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 07.09.2018.

У зв'язку з перебуванням судді Спичака О.М. 07.09.2018 на лікарняному, судове засідання призначене на 07.09.2018 не відбулося.

Ухвалою суду від 13.09.2018 розгляд справи № 910/9943/18 призначено на 24.09.2018.

У судовому засіданні 24.09.2018 представником відповідача подано клопотання про відкладення підготовчого засідання та продовження строку для надання відповіді на відзив.

Судом розглянуто та задоволено клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання по справі.

У судовому засіданні 24.09.2018 було відкладено підготовче засідання у справі до 08.10.2018.

У судовому засіданні 08.10.2018 представник відповідача заявив усне клопотання про мирне врегулювання спору та відкладення розгляду справи.

Позивач в даному судовому засіданні навів заперечення щодо клопотання відповідача про мирне врегулювання спору та про відкладення розгляду справи.

Судом було розглянуто та відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні, призначеному на 08.10.2018, суд вчинив всі дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Зважаючи на наведене, за результатами підготовчого засідання, призначеного на 08.10.2018, судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.11.2018.

В судовому засіданні 05.11.2018 судом розпочато розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 05.11.2018 судом було заслухано вступне слово позивача та відповідача-1, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до статей 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів у відповідності до статей 217, 218 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача не визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, з підстав, викладених ним у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, подих сторонами.

У судовому засіданні 05.11.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Герц» (надалі - виконавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (замовник, відповідач), було укладено Договір № 1632-17 (надалі - договір), предметом якого є надання виконавцем замовнику фінансових послуг з приймання та переказу коштів, сплачених платниками через «Автоматизовану систему прийому та обліку комунальних платежів» («АСОКП»), що належить виконавцю, з організації прийому та обліку платежів населення у пунктах прийому платежів «АСОКП» за надані замовником послуги, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити такі послуги, згідно умов цього Договору.

Відповідно до п. 3.1. договору, вартість послуг, наданих виконавцем за цим договором, встановлюється у розмірі 0,9% за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання та 1,0% за послугу електроенергії (але не більше 10 000 000 грн. на період дії договору) від сум, що надійшли через «АСОКП» від платників через банківські установи, у розрахункових пунктах приймання платежів «АСОКП», за надані Замовником послуги.

Відповідно до умов договору виконавець, зокрема, зобов'язується:

- організувати та забезпечувати цілодобове приймання сум платежів від платників, згідно з Договором та подальше їх перерахування на рахунки замовника (п. 4.3.1.);

- щоденно (при наявності операцій) формувати електронні реєстри про зареєстровані платіжні доручення за послугу централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в електронному вигляді згідно Додатку №4, за електроенергію - згідно Додатку №10 (п. 4.3.5.);

- надавати замовнику деталізацію в електронному вигляді про невідповідності в електронних реєстрах, сформованих про зареєстровані в «АСОКП» платіжні доручення та про проведені на поточні рахунки замовника оплати (п. 4.3.6.);

- надавати щомісяця, до 5-го робочого дня наступного за місяцем, в якому надавалися послуги, з приймання платежів за централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води та електроенергію погоджені та підписані Акти прийому-здачі виконаних послуг у двох примірниках (п. 4.3.10.).

Відповідно до розділу 4.1 замовник зобов'язався здійснювати оплату послуг виконавцю за договором, у розмірі 0,9% (за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання) та 1,0% (за електроенергію) від загальної суми прийнятих та перерахованих платежів за місяць та сплачувати згідно Актів прийому-здачі виконаних послуг, щомісяця, наступного за місяцем, в якому надавалися послуги з приймання платежів, протягом тридцяти банківських днів з дня підписання актів обома сторонами (але у будь-якому разі не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним).

Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем відповідно до Акту прийому-здачі виконаних фінансових послуг по рахунку із спеціальним режимом використання згідно Договору №1632-17 від « 29» грудня 2017 за квітень 2018 року, підписаного сторонами « 30» квітня 2018 року, та аналогічного Акту за травень 2018 року, підписаного сторонами « 31» травня 2018 ТОВ «ФК «ГЕРЦ» було прийнято платежів за централізоване опалення та центральне постачання гарячої води на суму 276 301 845,31 грн та на суму 128 688 702.28 грн відповідно.

Загальна сума вартості фінансових послуг, яку замовник повинен був сплатити виконавцю, відповідно до вищезгаданих актів склала 2 486 716,61 грн за квітень 2018 року та 1 158 198,32 грн за травень 2018 року.

Однак, незважаючи на наявність підписаних актів прийому-здачі виконаних фінансових послуг, відповідно до яких ПАТ «Київенерго» фактично погоджується з послугами, наданими ТОВ «ФК «ГЕРЦ» за договором, та, відповідно, не має до них жодних заперечень, станом на дату складання цієї позовної заяви, відповідач, всупереч умовам договору, не здійснив оплату фінансових послуг виконавця, передбачену умовами договору, та має заборгованість на загальну суму 3 644 914,93 грн.

13.06.2018 позивачем була відправлена на адресу відповідача претензія (вих. № 18/06-13/01 від 13.06.2018) щодо сплати боргу за договором за березень 2018 року та квітень 2018 року, яку відповідач отримав 18.06.2018 копія претензії, а також докази її відправлення та отримання надаються у Додатку №5 до цієї позовної заяви.

ПАТ «Київенерго» було частково задоволено вказану претензію, сплативши 27.06.2018 суму боргу лише за фінансові послуги, надані за договором у березні 2018 року. Інша частина заборгованості за надані в квітні-травні 2018 року послуги на суму 3 644 914,93 грн оплачена не була.

Враховуючи вищезазначене на розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Герц» до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення 3 644 914,93 грн вартсоті та 14 206,35 грн три відсотки річних, у зв'язку з простроченням виконання зобов'язань.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір № 1632-17 з приймання платежів від населення від 29.12.2017, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.1. договору, вартість послуг, наданих виконавцем за цим договором, встановлюється у розмірі 0,9% за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання та 1,0% за послугу електроенергії (але не більше 10 000 000 грн. на період дії договору) від сум, що надійшли через «АСОКП» від платників через банківські установи, у розрахункових пунктах приймання платежів «АСОКП», за надані Замовником послуги.

Відповідно до розділу 4.1 замовник зобов'язався здійснювати оплату послуг виконавцю за договором, у розмірі 0,9% (за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання) та 1,0% (за електроенергію) від загальної суми прийнятих та перерахованих платежів за місяць та сплачувати згідно Актів прийому-здачі виконаних послуг, щомісяця, наступного за місяцем, в якому надавалися послуги з приймання платежів, протягом тридцяти банківських днів з дня підписання актів обома сторонами (але у будь-якому разі не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним).

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідно до акту прийому-здачі виконаних фінансових послуг по рахунку із спеціальним режимом використання згідно Договору №1632-17 від « 29» грудня 2017 за квітень 2018 року, підписаного сторонами « 30» квітня 2018 року, та аналогічного Акту за травень 2018 року, підписаного сторонами « 31» травня 2018 ТОВ «ФК «ГЕРЦ» було прийнято платежів за централізоване опалення та центральне постачання гарячої води на суму 276 301 845,31 грн та на суму 128 688 702.28 грн відповідно.

Також згідно зазначених актів сума вартості фінансових послуг, яка сплачується замовником виконавцю за звітній період, з 01.04.2018 по 30.04.2018 становить суму у розмірі 2 486 716,61 грн, а за звітній період з 01.05.2018 по 31.05.2018 становить 1 158 198,32 грн.

Таким чином вартість наданих послуг у квітні та травні 2018 року становить суму у розмірі 3 644 914,93 грн.

Проте з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідачем послуги передбачені умовами вищезазначеного договору оплачені не були, у зв'язку з чим заборгованість відповідача складає 3 644 914,93 грн.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 3 644 914,93 грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок трьох відсотків річних, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних підлягають повному задоволенню у розмірі 14 206,35 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б підтвердили заявлені позовні вимоги та свідчили про їх обґрунтованість, а також наявність у відповідача обов'язку відшкодувати збитки, пов'язані з пошкодженням транспортного засобу.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку передбаченому ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 31, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Герц» (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 2А, ) 3 644 914,93 грн основного боргу, 14 206,36 грн 3 % річних та судовий збір у розмірі 54 886,82 грн.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено та підписано 14.11.2018

Суддя Спичак О.М.