ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"21" листопада 2018 р. Справа № 907/400/18

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Галушко Н.А.,

суддів: Желіка М.Б.,

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Тирба» б/н від 19.09.2018,

на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 21.06.2018 про забезпечення позову, суддя: Ремецькі О.Ф., м. Ужгород, (повний текст ухвали складено та підписано 21.06.2018),

за заявою ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Термінал», м. Тячів,

у справі №907/400/18

за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Термінал», м. Тячів, Тячівський р-н., Закарпатської обл.,

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Тирба», с. Кричово, Тячівський р-н., Закарпатської обл.,

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 21.06.2018 (суддя Ремецькі О.Ф.) у справі №907/400/18 задоволено заяву ТОВ «Термінал» про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ТОВ «Тирба» у межах суми заявлених позовних вимог.

ТОВ «Тирба» подано апеляційну скаргу б/н від 19.09.2018, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Закарпатської області від 21.06.2018про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.10.2018 з підстав, що визначені ч. 3 ст. 260 ГПК України, залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Тирба» б/н від 19.09.2018 на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 21.06.2018 про забезпечення позову в справі №907/400/18 та запропоновано скаржнику протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, вказавши інші підстави для поновлення строку.

16.11.2018 на адресу Західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Тирба» на виконання ухвали від 29.10.2018 надійшло клопотання про усунення недоліків зазначеної апеляційної скарги.

В цьому клопотанні, апелянт, як на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, зазначає, що оскільки оскаржувана ухвала на його адресу не надходила, а про її прийняття йому стало відомо 13.09.2018 через представника апелянта адвоката ОСОБА_3, після ознайомлення з матеріалами справи, то він не мав обєктивної можливості ознайомитись зі змістом оскаржуваної ухвали, йому не було відомо про наявність процесуального права на оскарження ухвали суду та, відповідно, не міг реалізувати ці процесуальні права.

В підтвердження наведеного, апелянтом до вказаного клопотання додано:

1)довідку ТОВ «Тирба» №7 від 12.11.2018 про те, що за штатним переліком працездатних осіб, які перебувають у трудових відносинах з ТОВ «Тирба», відсутня посада спеціаліста правознавця та юриста;

2)ордер серії ЗР №33436 від 06.07.2018 та договір від 06.07.2018 про надання правничої допомоги, згідно яких адвокат ОСОБА_4 прийняв зобовязання по вчиненню конкретно визначених дій у справі №907/400/18, які полягають у підготовці та поданні клопотання про зустрічне забезпечення.

Пунктом 2 ст. 124 та ст. 129 Конституції України визначено право особи на захист судом його прав та передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження.

Частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Відповідно до частин третьої і сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

21.11.2018 на виконання запиту апеляційного господарського суду від Господарського суду Закарпатської області надійшла копія списку реєстру рекомендованих поштових відправлень від 22.06.2018, де відображено факт надсилання ухвали господарського суду Закарпатської області від 21.06.2018 про забезпечення позову в справі №907/400/18 на адресу апелянта ТОВ «Тирба»: 90511, с. Кричово, вул. Лесі Українки, 9.

Західним апеляційним господарським судом встановлено, що ця адреса відповідає адресі, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та вказана в апеляційній скарзі.

Таким чином, вищенаведені обставини спростовують доводи апелянта, що про оскаржувану ухвалу про забезпечення позову йому не було відомо та він не мав обєктивної можливості ознайомитися з її змістом.

Також апеляційний господарський суд зазначає, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 21.06.2018 про забезпечення позову в справі №907/400/18 було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 23.06.2018 (http://reestr.court.gov.ua/Review/74809805).

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов'язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Щодо посилань ТОВ «Тирба» на довідку №7 від 12.11.2018 згідно якої за штатним переліком працездатних осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах відсутня посада спеціаліста правознавця та юриста, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, вищенаведені норми процесуального закону регламентують принцип диспозитивності судового процесу, згідно з яким особа самостійно або через уповноваженого представника здійснює свої процесуальні права та обов'язки.

Додані апелянтом ордер серії ЗР №33436 від 06.07.2018 та договір від 06.07.2018 про надання правничої допомоги, згідно яких адвокат ОСОБА_4 прийняв зобовязання по вчиненню конкретно визначених дій у справі №907/400/18, які полягають у підготовці та поданні клопотання про зустрічне забезпечення, навпаки свідчать про реалізацію апелянтом своїх процесуальних прав шляхом подання зустрічного забезпечення. Зокрема, процесуальні наслідки реалізації апелянтом своїх прав у такий спосіб відображено в постанові Львівського апеляційного господарського від 30.07.2018 у справі №907/400/18, якою скасовано ухвалу господарського суду Закарпатської області від 19.07.2018 про зустрічне забезпечення позову, які, в свою чергу заявлялись ТОВ «Тирба» на противагу існуючим заходам забезпечення позову, які вжиті ухвалою, що є предметом заявленої апеляційної скарги відповідача

Вищенаведене, додатково підтверджує, що апелянту ще 13.07.2018 було достеменно відомо про ухвалу суду першої інстанції від 21.06.2018 про забезпечення позову.

З цих підстав відхиляються доводи апелянта про те, що йому не було відомо про наявність процесуального права на оскарження ухвал суду, а тому такі аргументи розцінюються апеляційним господарським судом як неповажні причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Окрім того, апеляційний господарський суд зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за свою природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, а також права на оскарження судового рішення (фактично права на виправлення судової помилки) з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду та строку на оскарження у розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у звязку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи «Рябих проти Росії», «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).

При цьому у кожному випадку прийняття національними судами рішення про поновлення строків на звернення до суду або на оскарження судового рішення, ЄСПЛ наголошує на необхідності перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні у підставах для поновлення строків (справа «Пономарьов проти України»), а також, чи є обмеження права особи на доступ до суду пропорційним (справа «Мельник проти України»).

Отже, згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному звязку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та обєктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Що стосується забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення у контексті пропуску строку на таке оскарження, у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо: 1) пропуск строку є поважний, обєктивно незалежний від волі та поведінки скаржника, а тим більше, якщо пропуск строку стався з вини судів попередніх інстанцій, зокрема, у звязку з несвоєчасним врученням повного тексту судового рішення при одночасній добросовісній поведінці скаржника та вчиненні останнім усіх залежних від нього дій з метою отримання такого рішення; 2) оскарження судового рішення здійснюється не з метою перегляду остаточного рішення, а обумовлене метою виправлення судової помилки, яка має суттєве значення для захисту прав та інтересів особи або становить значний суспільний або у, виняткових випадках, державний інтерес.

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обовязковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, Західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що причини пропуску строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції, які наведені у клопотанні про усунення недоліків слід визнати неповажними, відмовити в задоволенні клопотання скаржника про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, апеляційний господарський суд, з посиланням на підстави, які визначені п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України, дійшов до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Тирба» б/н від 19.09.2018 на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 21.06.2018 про забезпечення позову в справі №907/400/18.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 261 ГПК України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше пяти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Таким чином, судовий збір підлягатиме поверненню апелянту, у випадку подання ним відповідного клопотання.

Керуючись статтями 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ

причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які зазначені в клопотанні ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Тирба» про усунення недоліків визнати неповажними.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Тирба» про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Закарпатської області від 21.06.2018 про забезпечення позову в справі №907/400/18.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Тирба» б/н від 19.09.2018 на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 21.06.2018 про забезпечення позову в справі №907/400/18.

Скаржнику надіслати копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 ГПК України.

Копію апеляційної скарги залишити в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Н. А. Галушко

Судді: М. Б. Желік

ОСОБА_1

Дата підписання ухвали 21.11.2018.