РІШЕННЯ

12 листопада 2018 року Справа № 913/482/18

Провадження №17/913/482/18

Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», м. Сєвєродонецьк Луганської області, в особі філії Марківського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства, смт. Марківка Луганської області,

до відповідача ОСОБА_1 управління Національної поліції в Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про стягнення 23322 грн 74 коп.

Секретар судового засідання Медуниця Р.І.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача представник не прибув.

Обставини справи: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою №01-02-43/1710 від 04.10.2018 до ОСОБА_1 управління Національної поліції в Луганській області (відповідач у справі) про стягнення 23322,74 грн заборгованості за спожитий у березні квітні 2018 року природний газ.

Ухвалою суду від 09.10.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.10.2018.

23.10.2018 від відповідача до відділу документального забезпечення суду надійшов відзив на позов від 17.10.2018 №740/111/28-2017, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача про стягнення 23322,74 грн, вказуючи на наступне.

28.03.2017 між позивачем та відповідачем був узгоджений договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (для забезпечення потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 11411430NHBB017/136, відповідно до умов якого передбачалося постачання природного газу у розмірі 34100 куб.м протягом 2017 року на загальну суму 376718,05 грн.

Відповідно до п.5 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922-VIII дію вказаного договору було продовжено на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 % суми, визначеної в договорі в 2017 році, та було збільшено ціну договору до суми 439170,50 грн.

23.02.2018 відповідачем було оголошено процедура відкритих торгів і закупівлі природного газу через портал державних закупівель «Прозоро», які не відбулися у звязку з відсутністю учасників.

13.03.2018 було повторно оголошено відкриті торги на закупівлю природного агу, у яких переможцем стало ТОВ «Газенергопроект», з яким укладено договір на постачання природного газу з 04.05.2018 № 172 від 04.05.2018. У період проведення відкритих торгів постачання газу на опалення приміщень підпорядкованих підрозділів здійснювалося позивачем, при чому 20 % від суми минулорічного договору вистачило лише на січень лютий 2018 року.

Відповідач наполягає, що договір № 11411430NHBB017/136 від 28.03.2017 було повністю виконано і в частині поставки заявлених обсягів газу, і в частині розрахунку за ці обсяги.

Відповідач зазначив, що з метою уникнення відключення будівель, які знаходяться у його розпорядженні, розташованих на території Луганської області та недопущення перемерзання систем опалення, з 01.03.2018 виникло перевищення обсягів постачання природного газу, які були визначені у договорі, що, в свою чергу, призвело до створення кредиторської заборгованості.

Відповідач вважає, що законом України «Про публічні закупівлі» не передбачено інших випадків збільшення суми минулорічного договору ніж збільшення на 20 % ціни договору, тому можливість сплатити обсяги газу, який постачався протягом березня квітня 2018 року на підставі умов договору № 11411430NHBB017/136 від 28.03.2017 відсутня.

Крім того, відповідач просить розглянути справу без участі його представника.

Суд, розглянувши клопотання відповідача, дійшов висновку про його задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні 29.10.2018 підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.11.2018.

Представник позивача в судовому засіданні 12.11.2018 підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» в особі філії Марківського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства (далі позивач), як Постачальником, та ОСОБА_1 управлінням Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач), як Споживачем, був укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (для забезпечення потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 11411430NHBB017/136 від 28.03.2017 (далі Договір).

Згідно з п.1.1 Договору, Постачальник зобов'язався передати Споживачу у 2017 році товар: природний газ (код за ДК 021:2015-09120000-6 Газове паливо) (далі - газ), в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а Споживач зобов'язався приймати газ та оплачувати Постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Умови Договору відповідають змісту тендерної пропозиції конкурсних торгів Постачальника (у тому числі ціни за одиницю товару), що подана в рамках здійснення/проведення процедури закупівлі Споживачем згідно Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VIII (п.1.2 Договору).

Відповідно до п.1.3 Договору, Постачальник передає Споживачу у період з лютого по грудень (включно) 2017 року природний газ в планових обсягах до 34100 м3 природного газу, які визначаються як сума місячних планових обсягів, зазначених у п.1.4 цього Договору.

Постачання газу здійснюється для потужностей Споживача за наступними адресами: вул. Центральна, 27, смт. Марківка Луганської області та провулок Південний, 5А, смт. Марківка Луганської області (п.1.4 Договору).

У пункті 3.5 Договору визначено, що загальна сума Договору становить 376718,05 грн, у тому числі ПДВ 62786,34 грн.

Згідно з п. 4.2 Договору, оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок, визначений Постачальником з урахуванням вимог чинного законодавства, згідно рахунків Постачальника та з урахуванням підписаних актів приймання передачі природного газу в наступному порядку:

- вартість фактично спожитого природного газу за період з 01 по 24 числа місяця, в якому здійснюється постачання природного газу сплачується не пізніше 25 числа поточного місяця споживання на підставі рахунку наданого Постачальником;

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості фактично спожитого газу здійснюється до 5 (пятого) числа місяця наступного за розрахунковим місяцем на підставі рахунку наданого Постачальником.

Відповідно до п.10.1 Договору, цей Договір набуває чинності з дати підписання та, відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами в частині постачання природного газу з 01.02.2017 до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Дія договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному у попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (п. 10.2 Договору).

Між сторонами за Договором підписана Додаткова угода № 3 від 19.01.2018, згідно якої сторони, у звязку з необхідністю проведення процедури закупівлі природного газу на 2018 рік, домовилися внести у Договір № 11411430NHBB017/136 від 28.03.2017 зміни та викласти пункт 3.5 у наступній редакції:

«Загальна сума Договору становить 452061,66 грн, у тому числі ПДВ 75343,61 грн, з якої:

на 2017 рік: 376718,05 грн, у тому числі ПДВ 62786,34 грн;

на січень березень 2018 року: 75343,61 грн, у тому числі 12557,27 грн».

Згідно з п.2 Додаткової угоди № 3 від 19.01.2018, вона набирає чинності з моменту її підписання Сторонами і діє до 31.03.2018, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (а.с.27).

Станом на 01.03.2018 обсяг природного газу, передбачений Додатковою угодою від 19.01.2018 № 3 був використаний. Так, на виконання умов Договору позивач у січні 2018 року передав у власність відповідача природний газ на суму 40167 грн 12 коп., у лютому 2018 року - на суму 56199 грн 91 коп.

За спожитий природний газ за Договором № 11411430NHBB017/136 від 28.03.2017 з урахуванням обсягу природного газу визначеного у Додатковій угоді № 3 від 19.01.2018 відповідач розрахувався у повному обсязі.

Переплата станом на 01.03.2018 становила 08 грн 74 коп.

У лютому 2018 року відповідач звернувся до позивача з листом від 28.02.2018 вих. № 108/11с/22-2018, у якому просив не відключати його обєкти від системи газопостачання на час проведення тендерної процедури щодо закупівлі природного газу у повному обсязі та гарантував повне відшкодування коштів за спожитий газ (а.с.28).

У звязку з тим, що Головне управління національної поліції в Луганській області є соціально значимим обєктом, ПАТ «Луганськгаз», в особі його філії - Марківського міжрайонного управління експлуатації газового господарства взяло на себе зобовязання постачати природний газ відповідачу без укладання договору на час проведення останніми процедури відкритих торгів для укладення нового договору (лист від 12.03.2018 № 03-01-16/160-Т - а.с.29).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно домовленостей він передав у власність відповідача природний газ у період з 01.03.2018 по 30.04.2018 обсягом 1918 куб. м за ціною 12164 грн 48 коп. за 1000 куб. м. на загальну суму 23331 грн 48 коп., що підтверджується актами приймання-передачі №МРК00000476 від 31.03.2018 та №МРК00000561 та технічними актами про фактичне споживання природного газу за березень 2018 року від 31.03.2018 та за квітень 2018 від 30.04.2018.

У серпні 2018 року позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою від 22.08.2018 № 03-01-16/491 щодо необхідності проведення розрахунків за спожитий природний газ у період березень квітень 2018 року (а.с.39).

У листі від 10.09.2018 № 6400/111/22/03/2018 відповідач повідомив, що у березні 2018 року, відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922-VIII, він розпочав процедуру закупівлі природного газу, яка тривала до кінця квітня 2018 року. Переможцем відкритих торгів став інший оператор ринку природного газу ТОВ «Газенергопроект», з яким відповідач уклав договір на поставку природного газу з травня 2018 року.

Відповідач також зазначив, що з метою забезпечення безперебійного опалення на початку 2018 року між ПАТ «Луганськгаз» в особі - філії Марківського МРУЕГГ та ГУНП в Луганській області була укладена додаткова угода на продовження дії минулорічного договору № 11411430NHBB017/136 від 28.03.2017 до кінця 1 кварталу 2018 року на суму, що не перевищує 20 % зазначеного договору, але за підсумками споживання природного газу було встановлено перевищення обсягів визначених у Договорі, що призвело до виникнення заборгованості. У звязку з тим, що Законом України «Про публічні закупівлі» не передбачено інших випадків збільшення суми минулорічного договору ніж, той що зазначено вище, відповідач немає можливості сплатити заборгованість (а.с.40).

Як зазначає позивач, у звязку з тим, що по результатам тендерної процедури на постачання природного газу відповідачу виграв інший постачальник, відповідач може сплатити борг позивачу тільки за рішенням суду.

Отже, оскільки відповідач свої зобовязання щодо повної оплати спожитого природного газу у березні квітні 2018 року не виконав, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 23322 грн 74 коп., за стягненням якої позивач звернувся до суду.

Відповідачем було надано відзив на позовну заяву №740/111/28-2017 від 17.10.2018, згідно якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених вище.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Як встановлено статтею 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами Договору №11411430NHBB017/136 від 28.03.2017 з урахуванням обсягу природного газу визначеного у Додатковій угоді № 3 від 19.01.2018 позивач поставив відповідачу у січні лютому 2018 року природний газ на суму 96367,03 грн, що підтверджується актами прийому-передачі природного газу. Вказана вартість газу відповідачем була оплачена, переплата станом на 01.03.2018 становила 08 грн 74 коп.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязки першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивач поставив відповідачу у березні 2018 року природний газ обсягом 770 куб. м за ціною 12164 грн 48 коп. за 1000 куб. м. на загальну суму 9366 грн 65 коп. та у квітні 2018 року природний газ обсягом 1148 куб. м за ціною 12164 грн 48 коп. за 1000 куб. м. на загальну суму 13964 грн 83 коп., що підтверджується актами приймання-передачі № МРК00000476 від 31.03.2018 та № МРК00000561 та технічними актами про фактичне споживання природного газу за березень 2018 року від 31.03.2018 та за квітень 2018 від 30.04.2018, які підписані сторонами належним чином (а.с.31-34). Враховуючи переплату позивача за попередній період у сумі 08,74 грн, борг склав 23322, 74 грн.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України на загальних умовах, встановлених ст. 526 ЦК України, а припиняються виконанням, здійсненим належним чином (ст. 599 ЦК України).

Тому, суд погоджується з доводами позивача про фактичне укладання договірних відносин між сторонами у спрощений спосіб, шляхом обміну листами та виникнення зобовязання з оплати природного газу у відповідача.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Оскільки між сторонами у справі не було чітко визначено строку оплати спожитого природного газу, позивач обґрунтовано звернувся до відповідача з листом - вимогою від 22.08.2018 №03-01-16/491, який є вимогою про сплату боргу у відповідності до ч.2 ст. 530 ЦК України, якою передбачено, якщо строк /термін/ виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповіді на вимогу позивача відповідач листом № 6400/111/22/03/2018 від 10.09.2018 повідомив про відсутність можливості розрахуватись.

Отже, відповідач свої зобовязання щодо повної оплати спожитого природного газу не виконав, у звязку з чим в нього утворилась заборгованість у сумі 23322 грн 74 коп., яка підтверджується належними доказами, є обґрунтованою, такою, що не спростована відповідачем, а тому підлягає до стягнення в повному обсязі.

У звязку з зазначеним, позов підлягає задоволенню в повному обсязі з віднесенням судових витрат, відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, на відповідача.

Керуючись п.2 ч.1 ст.129, ст.ст.232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 управління Національної поліції в Луганській області, вул. Партизанська, 16, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93404, ідентифікаційний код 40108845, на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», вул. Гагаріна, 87, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, ідентифікаційний код 05451150 в особі Марківського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства філії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», вул. 20 років Перемоги, 50, смт. Марківка Луганської області, 92400, ідентифікаційний код 20188313, борг у сумі 23322,74 грн та судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні 12.11.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.11.2018.

Суддя О.С. Фонова