ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2018м. ДніпроСправа № 904/3638/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І.В.

за участю секретаря судового засідання Пономарьов Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРТЕЛЕКОМ" (01601, м.Київ, БУЛЬВАР ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 18; ідентифікаційний код 21560766) в особі ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ФІЛІЇ ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРТЕЛЕКОМ" (49600, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Кіровський район, ВУЛИЦЯ ХЕРСОНСЬКА, будинок 26; ідентифікаційний код 25543196)

до УПРАВЛІННЯ СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ СОБОРНОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ ДНІПРІ РАДИ (49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЯ ЖУКОВСЬКОГО, будинок 39/41; ідентифікаційний код 03192454)

про стягнення 250977,18грн. на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах

Представники:

від позивача Присяжнюк Л.П. довіреність №2781 від 12.12.2017

від відповідача Терещенко О.Ю. довіреність №6685/01-08-01/01-17 від 29.12.2017

СУТЬ СПОРУ:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРТЕЛЕКОМ" в особі ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ФІЛІЇ ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРТЕЛЕКОМ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до УПРАВЛІННЯ СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ СОБОРНОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ ДНІПРІ РАДИ (далі - відповідач), в якій просить суд стягнути 250977,18грн.

Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з січня по грудень 2017 року позивач надав послуги зв'язку на пільгових умовах населенню на території Соборного району міста Дніпра Дніпропетровської області на загальну суму 250977,18грн. Враховуючи, що відповідач не відшкодував спірні грошові кошти позивачу у добровільному порядку останній звернувся до господарського суду з даною позовною заявою.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2018 справу №904/3638/18 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

Ухвалою від 20.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 18.09.2018.

11.09.2018 від відповідача отримано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в їх задоволенні з таких підстав.

По-перше, відповідач зазначає, що з 24.06.2017 Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету не визначає механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо компенсаційних виплат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян.

По-друге, відповідач зауважує, що між сторонами не укладено жодного договору з приводу виплати компенсації за послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, надані в 2017 році.

По-третє, за твердженням відповідача, обов'язковою є наявність у розпорядника бюджетних коштів фактичних надходжень спеціального фонду.

По-четверте, відповідач вказує на те, що територіальні громади несуть відповідальність за шкоду, заподіяну діями органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб і службових осіб відповідно до статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України. На думку відповідача, деліктні зобов'язання є власними зобов'язаннями територіальної громади, Автономної Республіки Крим, оскільки неправомірні дії її органів (службових/посадових осіб) вважаються діями відповідного публічного-правового утворення.

По-п'яте, відповідач зазначає, що позивачем не доведено той факт, що зобов'язання виникли безпосередньо з актів цивільного законодавства, оскільки в позовній заяві немає відповідного обґрунтування з посиланням на чинне законодавство України.

По-шосте, відповідач вказує на те, що позивачем не надано жодного договору, запису про надані телекомунікаційні послуги, будь-які інші докази фактичного надання послуг пільговим категоріям громадян у 2017 році, у зв'язку з чим, на думку відповідача, відсутні правові підстави для задоволення позову.

18.09.2018 від позивача отримано відповідь на відзив, в якій останній заперечив проти доводів відповідача, підтримав позовні вимоги з таких підстав.

По-перше, за твердженням позивача, відсутність договору у даному випадку не може бути підставою для звільнення від виконання господарського зобов'язання, яке передбачене нормами чинного законодавства.

По-друге, позивач зазначає, що до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації на території Соборного району міста Дніпра державної політики у сфері соціального захисту населення. На думку позивача, саме відповідач як головний розпорядник коштів на фінансування державних соціальних програм зобов'язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

По-третє, за твердженням позивача, у нього виникло цивільне право на отримання компенсації витрат, понесених у зв'язку з наданням пільг при наданні послуг зв'язку, передбачених соціальними законами, а у відповідача виник цивільний обов'язок здійснити розрахунок з позивачем за надані послуги певним категоріям громадян.

На думку відповідача, відсутність рішення Соборної районної у місті Дніпрі ради з розподілу бюджетних коштів в рахунок відшкодування наданих пільг з послуг зв'язку в 2017 році на вимогу статті 91 Бюджетного кодексу України в рамках децентралізації бюджетного процесу в умовах реформи міжбюджетних відносин не мають пріоритету над соціальними законами України з питань відшкодування витрат позивача в 2017 році.

По-четверте, позивач вказує на те, що відсутність бюджетних призначень для розпорядження бюджетними коштами на компенсацію пільг та неналежне виконання зобов'язань відповідачем в спірний період не є підставою для скасування державних гарантій та відмови в задоволенні позовних вимог.

Судове засідання, яке було призначено на 18.09.2018, не відбулося у зв'язку з відсутністю судді Петренка Ігоря Васильовича.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2018 призначено підготовче засідання на 11.10.2018. Відповідачу надано строк для подачі заперечень на відповідь на відзив в строк до 11.10.2018.

Станом на 11.10.2018 відповідач не скористався своїм правом на подачу заперечень на відповідь на відзив, у зв'язку з чим господарський суд ухвалою від 11.10.2018 закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 06.11.2018.

В судовому засіданні, яке відбулося 06.11.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явку представника.

На момент розгляду спору відповідач не надав до господарського суду доказів відшкодування позивачу витрат, понесених останнім внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення Соборного району міста Дніпра Дніпропетровської області у січні-грудні 2017 року.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

В судовому засіданні, яке відбулося 06.11.2018, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, -

ВСТАНОВИВ:

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів господарський суд дійшов наступних висновків.

Предметом діяльності позивача є надання телекомунікаційних послуг, в тому числі послуг фіксованого місцевого, міжміського, міжнародного та рухомого (мобільного) зв'язку, комп'ютерного зв'язку, радіозв'язку (з використанням радіочастот), послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг (підпункт 2.2.1 пункту 2.2 Статуту Позивача).

Відповідно до приписів чинного законодавства України публічне акціонерне товариство "Укртелеком" надає телекомунікаційні послуги споживачам.

Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно статті 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та Закону України "Про охорону дитинства" для певних категорій споживачів встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку.

Отже, між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг зв'язку окремим категоріям споживачів на пільговій основі.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Матеріалами справи підтверджено, що в період з січня 2017 року по грудень 2017 року позивач надав телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення Соборного району міста Дніпра Дніпропетровської області на загальну суму 250977,18грн.

Протягом лютого 2017 року - січня 2018 року на виконання пункту 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003, позивач щомісячно направляв на адресу відповідача розрахунки щодо вартості послуг, фактично наданих громадянам пільгових категорій у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга", що підтверджується додатками до позовної заяви, які є підставою для проведення відповідачем розрахунків на відшкодування понесених позивачем витрат.

Відповідні звернення позивача залишені без відповіді і задоволення.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться і у частині 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Вимогу про оплату спірної заборгованості в сумі 250977,18грн. позивач направив відповідачу листом від 11.07.2018, що підтверджується описом вкладення до листа з оголошеною цінністю від 11.07.2018 і накладною № 690 від 11.07.2018.

Вимогу про оплату спірної заборгованості в сумі 250977,18грн. відповідач отримав 13.07.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового перекладу № 690.

Всупереч вимог законодавства відповідач зобов'язання не виконав і не погасив заборгованість перед позивачем.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 97 Бюджетного кодексу України).

За змістом частини першої статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок), відповідно з вказаним порядком встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів і здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету України. Пунктом 2 постанови, встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ним щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктами 3, 4 Порядку передбачено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевий держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення; а перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів мм. Києва та Севастополя;

Згідно з пунктами 5, 7, 8 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення); Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати. Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів. Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби; отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг, у тому числі на оплату пільг з послуг зв'язку, зокрема безпровідного доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За своїм правовим статусом позивач є особою приватного права, суб'єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність на власний ризик та має право на оплату наданих ним споживачам послуг у повному обсязі.

Обсяг наданих позивачем послуг, як і розмір понесених витрат на надання послуг на пільгових умовах підтверджено наявними у справі документальними доказами.

Відповідно до положень наведеного вище законодавства відшкодування понесених витрат на надання послуг на пільгових умовах повинно здійснюватися розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з Державного бюджету, якими фінансуються відповідні видатки місцевого бюджету.

Отже, положеннями чинного законодавства передбачено відшкодування позивачу понесених витрат на надання послуг на пільгових умовах, яке повинно здійснюватись головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів ї виконання державних програм соціального захисту населення і таким розпорядником є відповідач.

Згідно частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, матеріалами справи підтверджено існування боргу відповідача перед позивачем з компенсації витрат за надання послуг зв`язку на пільговій основі в розмірі 250977,18грн.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

Відповідно до частини першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та статті 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з пунктом 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/374/2013 від 18.02.2013 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р. та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Господарський суд дійшов висновку, що витрати за надані на пільгових умовах телекомунікаційні послуги споживачам, які проживають на території Соборного району міста Дніпра Дніпропетровської області мають бути відшкодовані головним розпорядником коштів місцевого бюджету, яким є відповідач.

Згідно з частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

У листі від 30.06.2011 №31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що "...деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Суд відхиляє посилання відповідача на відсутність укладеного між сторонами договору на проведення розрахунків за надані пільги у 2017 році. Не є підставою для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов'язання і відсутність бюджетних призначень на відповідні видатки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №906/621/17, від 07.05.2018 у справі 921/442/17-г/7).

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 1762,00грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРТЕЛЕКОМ" (01601, м.Київ, БУЛЬВАР ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 18; ідентифікаційний код 21560766) в особі ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ФІЛІЇ ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРТЕЛЕКОМ" (49600, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Кіровський район, ВУЛИЦЯ ХЕРСОНСЬКА, будинок 26; ідентифікаційний код 25543196) до УПРАВЛІННЯ СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ СОБОРНОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ ДНІПРІ РАДИ (49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЯ ЖУКОВСЬКОГО, будинок 39/41; ідентифікаційний код 03192454) про стягнення 250 977,18 грн. на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з УПРАВЛІННЯ СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ СОБОРНОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ ДНІПРІ РАДИ (49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЯ ЖУКОВСЬКОГО, будинок 39/41; ідентифікаційний код 03192454) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРТЕЛЕКОМ" (01601, м.Київ, БУЛЬВАР ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 18; ідентифікаційний код 21560766) в особі ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ФІЛІЇ ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРТЕЛЕКОМ" (49600, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Кіровський район, ВУЛИЦЯ ХЕРСОНСЬКА, будинок 26; ідентифікаційний код 25543196) 250977,18грн. (двісті п'ятдесят тисяч дев'ятсот сімдесят сім грн. 18 коп.) на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах; 1762,00грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення - 09.11.2018

Суддя І.В. Петренко