ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2018

Справа № 910/11753/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/11753/18

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Горпреса”;

До

Товариства з обмеженою відповідальністю “Наш продукт плюс”;

Про

стягнення 62 900,00 грн.

без повідомлення учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Горпреса” звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Наш продукт плюс” 62 900,00 грн. заборгованості з оплати послуг за договором від 14.07.2017 № 8-155і.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем договірних зобов’язань у частині своєчасної оплати спожитих послуг. Так, у позовній заяві вказується, що позивач у період з серпня по жовтень 2017 року надавав відповідачеві послуги з розміщення торгового обладнання у торгівельних точках (кіосках) позивача у м. Одесі, які зобов’язався оплачувати по ціні 1 700,00 грн. за кожну в місяць та підписувати відповідні акти надання послуг. Оскільки строк виконання грошового зобов’язання у договорі сторони не встановили, позивач звернувся до відповідача з вимогою про оплату боргу в сумі 62 900,00 грн. у серпні 2018 року за послуги, що були надані у період з 16.09.2017 по 16.10.2017. Зважаючи на те, що така вимога виконана не була, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2018 було відкрито провадження у справі № 910/11753//18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у зв'язку з малозначністю в порядку п. 1 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч .1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив.

В установлений законодавством строк відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає та просить у позові відмовити у зв’язку з тим, що строки оплати вартості послуг в розмірі 62 900,00 грн. не наступили, так як акт наданих послуг за жовтень 2017 року позивач належним чином відповідачу не передав, зокрема, не надіслав за погодженою у договорі адресою.

Позивач у встановлений строк надав відповідь на відзив, в якій заперечує доводи позивача, вказуючи на правомірність позовних вимог та настання строку оплати.

Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Вивчивши матеріали позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, повно і всебічно з'ясувавши обставин, дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Наш продукт плюс” в якості замовника та Товариство з обмеженою відповідальністю “Горпреса” в якості виконавця уклали договір про надання послуг № 8-155і, за яким виконавець зобов’язався надавати замовнику послуги, а замовник – оплачувати їх. Детальний перелік та опис послуг погоджено сторонами у п. 1.3 договору, серед яких, здійснення викладки (розміщення) товару на торговельному обладнанні, встановленому у місцях роздрібної торгівлі, як-то розміщення в тематичній зоні, на стелажі, в диспенсері, вітринна викладка, викладка в прикасовій зоні і підвісній кишені, викладка три обкладинки у ряд та ін.

Строк дії цього договору встановлено до 31.12.2017 з можливістю подальшої пролонгації (п. 6.2, п. 6.3).

Відповідно до п. 1.2 договору вид послуг, що надаються замовнику , місце та строк їх надання, вартість, порядок оплати та інші, необхідні умови узгоджуються сторонами у додатках до договору, які є його невід’ємною частиною.

У п. 3 договору стосовно ціни та порядку розрахунків сторони погодили наступне:

- ціна договору дорівнює загальній вартості послуг, наданих за ним (п. 3.1);

- замовник сплачує вартість послуг шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок виконавця у розмірі та в порядку, узгодженому сторонами у відповідному додатку до цього договору (п. 3.2);

- у разі надання послуг частково, їх вартість оплачується пропорційно фактично наданій частині, якщо інше не передбачено договором (п. 3.3);

- моментом виконання грошових зобов’язань замовника за цим договором вважається момент зарахування грошових коштів на кореспондентський рахунок банка, що обслуговує виконавця (п. 3.4);

- валютою цього договору і розрахунків за ним є національна грошова одиниця України - гривня (п. 3.5);

- у разі ненадходження до виконавця підписаного замовником акта або вмотивованої письмової відмови від його підписання в строки, визначені у п. 2.1.5 цього договору (з урахуванням поштового обігу), послуги вважаються наданими належним чином і підлягають оплаті у повному обсязі, а акт вважається підписаним замовником (п. 3.6).

Матеріалами справи підтверджується, що 14.07.2017 сторони склали додаток № 1 до договору, в якому визначити порядок надання послуг, місце, ціну за місяць з розрахунку за одну торгівельну точку у м. Одесі (у т.ч. в м. Чорноморську) – 1 700,00 грн., період надання послуг – з 14.07.2017 по 14.10.2017, вартість щомісячної плати – 62 900,00 грн.

За своєю правовою природою укладений договір слід віднести до договорів про надання послуг, під яким ст. 901 Цивільного кодексу України розуміється договір, за яким одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, з викладеного слідує, що між ними виникла правовідносини з договору про надання послуг, що підпадає під правове регулювання як загальних положень Цивільного та Господарського кодексів України про зобов’язання, так і під спеціальних норм про договір з надання послуг.

Спір у справі виник у зв’язку з неналежним виконання відповідачем обов’язку з оплати прийнятих послуг, що надавалися позивачем з 16.09.2017 по 16.10.2017 в сумі 62 900,00 грн.

Як вказує позивач, у спірний період відповідачу було надано послуг на загальну суму 188 700,00 грн., з яких він оплатив 125 800,00 грн, заборгувавши 62 900,00 грн.

Відповідач позовні вимоги заперечує та стверджує, що строк оплати не настав, оскільки позивач не довів належними доказами надіслання на його адресу, визначену у договорі, акту надання послуг на спірну суму.

Суд не погоджується з доводами відповідача та вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню. Так, у матеріалах справи містяться наступні докази:

- оформлений сторонами (підписи, печатки)акт надання послуг № БУ000038985 від 14.08.2017 на суму 62 900,00 грн. (послуги розміщення торгового обладнання), оформлений сторонами акт надання послуг № БУ000044387 від 15.09.2017 на суму 62 900,00 грн. (послуги розміщення торгового обладнання), оформлений позивачем акт надання послуг № БУ000045649 від 16.10.2017 на суму 62 900,00 грн. за період з 16.09.2017 по 16.10.2017;

- докази надіслання відповідачеві 06.07.2018 за адресою його місцезнаходження актів від 14.08.2017, 15.09.2017 та 16.10.2017, податкових накладних до вказаних актів, розрахунків корегувань кількісних і вартісних показників до податкової накладної до 14.08.2017, лист з вимогою підписати акти наданих послуг;

- докази надіслання відповідачеві 10.08.2018 за адресою його місцезнаходження вимоги про сплату заборгованості за актом від 16.10.2017 на суму 62 900,00 грн. і рахунку на оплату від 30.09.2017;

- довідка банківської установи від 20.08.2017 № 36-24471БТ щодо надходження позивачеві коштів від відповідача за договором за період з 01.07.2017 по 20.08.2018.

Судом встановлено, що поштове відправлення за 06.07.2018 було повернуто відправнику у зв’язку із закінченням встановленого терміну зберігання, тобто, відповідач свідомо не отримав лист позивача у відділенні зв’язку.

Поштове відправлення за 10.08.2018 відповідачеві було вручено 13.08.2018.

За даними банківської установи надходження коштів від відповідача становило 125 800,00 грн., а саме: 62 900,00 грн. 22.09.2017 та 62 900,00 грн. 24.10.2017.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 663 Цивільного кодексу України передбачається, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу,

У ст. 610 Цивільного кодексу України вказується, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки у договорі від 14.07.2017 сторони не визначили строк виконання обов’язку замовника з оплати послуг, такий строк необхідно обраховувати за правилами ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Проаналізувавши подані докази у їх сукупності, приймаючи до уваги положення п. 3.6 договору, суд вважає відповідача таким, що порушив грошове зобов’язання в сумі 62 900,00 грн. згідно з актом від 16.10.2017, оскільки як замовник за договором він спожив послуги, що надані позивачем, але не оплатив їх на вимогу виконавця. При цьому, суд зауважує, що відповідач жодним чином не заперечив факту надання позивачем йому послуг та факту їх споживання, а лише вказував на ненастання строку оплати, що може свідчити про небажання виконувати прийняті зобов’язання.

Посилання відповідача на наявність у договорі поштової адреси, на яку позивач повинен був висилати йому кореспонденцію судом враховано. На думку суду, наявність у розділі договору з реквізитами сторін поштової адреси контрагента не прирівнюється до обов’язку вести листування саме за такою поштовою адресою. Крім того, використання позивачем для надіслання відповідачеві ділової переписки адреси, що відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань є правомірним та таким, що відповідає чинному законодавству, оскільки така адресі відповідає місцезнаходженню юридичної особи, без наявності якого реєстрація і діяльність юридичної особи є неможливою. Також, суд приймає до уваги подані позивачем докази того, що за вказаною у договорі поштовою адресою відповідач не обслуговується загальнодержавним підприємством поштового зв’язку, а тому посилання відповідача у цій частині здебільшого видаються такими, що направлені на небажання виконувати прийняте на себе грошове зобов’язання.

Оскільки станом на час звернення позивача до суду з цим позовом (вересень 2018 року) строк, визначений у ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України завершився, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

У зв’язку із задоволенням позову судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73-80, 129, 236-241, 252, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Горпреса” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Наш продукт плюс” про стягнення 62 900,00 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Наш продукт плюс” (02121, м. Київ, вул. Колекторна, 3, ідентифікаційний код 39375744) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Горпреса” (65026, м. Одеса, Приморський бульвар, 14, ідентифікацій код 33567218) 62 900 (шістдесят дві тисячі дев’ятсот) грн боргу та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя                                                                                    О.В. Мандриченко