У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

14 листопада 2018 року

м. Чернігів

справа № 927/832/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Федоренко Ю.В., розглянувши заяву про видачу судового наказу від 10.11.2018

Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ Системи санітарні»

про стягнення з боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Тріобуд»

6570 грн. боргу.

ВСТАНОВИВ:

13.11.2018 до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ Системи санітарні» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Тріобуд» 6570 грн боргу.

Заяву обґрунтовано заборгованістю за договором оренди №88-к від 05.05.2017, не оплатою у повному обсязі наданих орендарю послуг в зв’язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 6570 грн.

Ознайомившись зі змістом заяви та доданими до неї доказами суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу з урахуванням такого.

Так, статтею 150 ГПК України встановлені обов’язкові вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу, зокрема, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (п. 5 ч. 2). До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3).

Відповідно до ст. ст. 76-78 ГПК України, належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із приписів наведених вище норм, при зверненні заявника до господарського суду із заявою про видачу судового наказу, останнім мають бути надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази, на підтвердження заявлених ним вимог.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2, 3.3 , 3.5 договору оренди №88-к від 05.05.2017, укладеного між сторонами, розмір плати за кожен місяць оренди однієї біокабіни з чотирьохразовим обслуговуванням складає 960 грн. (у тому числі ПДВ 160 грн), що включає орендну плату кабіни 360 грн., та кожне обслуговування кабіни становить 150 грн. Вартість обслуговування 2 біокабін складає 1920 грн.

Додаткове обслуговування становить 204 грн.

Орендна плата за договором сплачується наступним чином: за перший місяць оренди – шляхом попередньої сплати повної вартості орендної плати за місяць; у випадку, якщо орендар до 10 числа поточного місяця на отримав рахунок-фактуру на сплату оренди орендар зобов’язаний самостійно сплатити орендну плату не пізніше 15 числа ( у такому випадку сплата орендної плати здійснюється на підставі цього договору та замовлення).

Сторони встановлюють, що у випадку зростання індексу інфляції (згідно офіційних даних Державного комітету статистики України) більше ніж на 10%, за письмовою заявою орендодавця розмір орендної плати підлягає збільшенню.

До заяви додано додаток №1 до договору – замовлення оренди та обслуговування кабін (туалетів) на об’єкті за яким обслуговування однієї кабіни має проводитися 4 рази на протязі 1 місяця. Вартість оренди з чотирьохразовим обслуговуванням однієї кабіни встановлюється в розмірі 960 грн., включаючи ПДВ 20%. Загальна вартість оренди та обслуговування 2 кабін складає 1920 грн., включаючи ПДВ 20%.

Згідно з доданого до заяви додатку №3 до договору акту приймання-передачі, боржнику було передано в оренду дві санітарні кабіни.

В заяві наведено розрахунок по операціям між сторонами протягом 2017-2018 років за яким 31.12.17 заявником здійснено продаж на суму 3 960 грн., а 31.01.18 на суму 2610 грн., що в загальній сумі складає 6570 грн. та зазначено, що боржник на вказану суму не оплатив надані йому послуги.

До заяви заявником не додано рахунків на оплату на підставі яких виникла заборгованість, доказів про збільшення розміру орендної плати в погодженому договором порядку.

При цьому судом враховується, що загальна вартість оренди двох кабін з їх обслуговуванням відповідно до договору та додатку №1 до нього складає 1920 грн. в місяць, а заявлено до стягнення станом на 31.12.17 3960 грн., станом на 31.01.18 2610 грн., що більше від погодженого розміру орендної плати, доказів про надання додаткових послуг на суму різниці погодженого розміру орендної плати та заявленої до стягнення суми не надано.

За таких обставин у суду відсутня можливість перевірити правильність здійсненого позивачем розрахунку суми боргу та дійти до висновку про виникнення або порушення прав грошової вимоги на заявлену до стягнення суму.

Судом встановлено, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам, встановленим до її форми та змісту, оскільки в порушення вимог п. 5 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України заявником не зазначено повного переліку доказів, на яких ґрунтуються його вимоги до боржника та не надано достатніх документів на підтвердження зазначених обставин.

Відповідно до пунктів 1 частини 1 статті 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу. Окрім того, п.8 ч.1 ст.152 ГПК України визначено як підставу для відмови у видачі судового наказу якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги.

Враховуючи, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ Системи санітарні» про видачу судового наказу про стягнення 6570 грн. боргу складена з порушенням приписів п. 5 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги на суму 6570 грн., суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Заявнику роз’яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктами 1 та 8 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.148, 149, 150, ч. 1 ст. 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ Системи санітарні» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія «Тріобуд» 6570 грн боргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвалу підписано 14.11.2018.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України, та в порядку з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ “Перехідні положення” Господарського процесуального кодексу України.

З текстом даної ухвали можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Ю.В. Федоренко