ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1995/18

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/1995/18

за позовом Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков», м. Черкаси

до Фізичної особи-підприємця Тимошенко Лідії Олексіївни, м. Буча

про стягнення 151 999,18 грн.

Представники:

від позивача: Іванченко І.М., представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Торговий Дім Поляков» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Тимошенко Лідії Олексіївни (відповідач) про стягнення 151 999,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 5351 від 09.08.2016, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 111 054,27 грн., з огляду на наявність якої нараховані 33 316,28 грн. штрафу та 10 370,45 грн. 20 % річних.

При цьому звертаючись до суду, позивач просить здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

На підставі ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд розглянувши матеріали позовної заяви приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» до фізичної особи-підприємця Тимошенко Лідії Олексіївни про стягнення 151 999,18 грн., дійшов висновку, що дану справу можливо розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, так як ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою суду від 17.09.2018 позовну заяву приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.10.2018 відкрито провадження у справі № 911/1995/18; розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження призначений на 24.10.2018; надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

23.10.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла заява № 107 від 22.10.2018 про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній, у зв'язку із частковою оплатою відповідачем заборгованості, просить суд стягнути з відповідача 93 054,27 грн. заборгованості, 10 370,45 грн. 20 % річних та 33 316,28 грн. 30 % штрафу.

Таким чином, судом розглядаються вимоги про стягнення з відповідача 93 054,27 грн. заборгованості, 10 370,45 грн. 20 % річних та 33 316,28 грн. 30 % штрафу.

В судовому засіданні 24.10.2018 представником позивача підтримані позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Відповідач або його представник в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, до суду не надіслав. Відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засіданні, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення щодо ухвали суду від 01.10.2018.

Клопотань про відкладення розгляду справи, з метою надання додаткового часу для подання заперечення до суду не надходило, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження також від відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2016 між приватним підприємством «Торговий Дім Поляков» (позивач, постачальник) та фізичною особою-підприємцем Тимошенко Лідію Олексіївною (відповідач, покупець) укладений Договір поставки № 5351, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2 якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця продукти харчування та інші товари, ціна одиниці, асортимент, кількість товару та дата відвантаження якого визначаються у накладній, яка є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язується прийняти такий товар та оплатити його вартість.

При прийомі товару оформлюється видаткова накладна, яка засвідчує факт прийняття товару по кількості та якості (п. 3.5 договору).

Ціна на товар є вільною та встановлюється постачальником. Ціна товару визначається у національній валюті України - гривні (п. 4.1 договору).

Покупець здійснює розрахунки за отриману кожну поставку товару, шляхом перерахування 100 % вартості отриманого товару на поточний рахунок постачальника або шляхом внесення готівки в касу постачальника на протязі 14 календарних днів з моменту отримання товару (п. 4.2 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору, договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016, а в частині зобов'язань до їх повного виконання. У разі ненадання жодною із сторін за 15 календарних днів до закінчення строку дії договору, письмового повідомлення про намір розірвати договір, договір вважається пролонгованим на наступний рік на тих самих умовах.

Так, позивачем, на підставі видаткових накладних № АКФ-005410 від 23.01.2018 на суму 1 568,86 грн., № АКФ-012381 від 15.02.2018 на суму 786,00 грн., № АКФ-012205 від 15.02.2018 на суму 33 119,96 грн., № АКФ-014019 від 22.02.2018 на суму 38 472,47 грн., № АКФ-014265 від 22.02.2018 на суму 8 579,28 грн., № АКФ-018337 від 08.03.2018 на суму 27 273,48 грн., № АКФ-018303 від 08.03.2018 на суму 3 333,79 грн., № АКФ-021532 від 20.03.2018 на суму 19 352,52 грн. поставлено, а відповідачем прийнято товар, всього на загальну суму 132 486,36 грн.

Відповідні видаткові накладні підписані в двосторонньому порядку представниками від позивача та відповідача.

Проте, вартість переданого позивачем, на підставі видаткових накладних товару, сплачена відповідачем лише частково в сумі 39 432,09 грн., вартість товару в сумі 93 054,27 грн. залишена відповідачем не сплаченою.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

За своєю правовою природою, договір укладений між позивачем та відповідачем є договором транспортного експедирування.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Підписання покупцем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарських операцій і є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзиву на позов, контррозрахунку суми боргу або доказів оплати заборгованості за договором суду не надав. Отже, факт порушення відповідачем зобов'язань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем, в частині своєчасної оплати отриманого товару, за умовами Договору поставки № 5351 від 09.08.2016, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 93 054,27 грн. заборгованості визнається судом та підлягає задоволенню.

Поміж цим, у зв'язку із неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем свого обов'язку щодо оплати отриманого товару, позивач просить суд стягнути з відповідача 33 316,28 грн. 30 % штрафу та 10 370,45 грн. 20 % річних, розраховані від сум заборгованості по кожній накладній окремо.

Пунктом 5.4 договору визначено, що при порушенні покупцем умов оплати товару, на строк 10 днів, покупець несе відповідальність у вигляді 30 % штрафу від простроченої суми заборгованості.

Пунктом 5.2 договору визначено, що при порушенні покупцем умов оплати товару, покупець несе відповідальність у вигляді 20 % річних від простроченої суми заборгованості.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши розрахунок штрафу та річних, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 32 416,28 грн. 30 % штрафу та 10 129,18 грн. 20 % річних, перерахованих судом від сум заборгованості по кожній видатковій накладній окрема, в межах заявленого строку.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тимошенко Лідії Олексіївни (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» (18030, м. Черкаси, вул. Чехова, 41, ) 93 054 (дев'яносто три тисячі п'ятдесят чотири) грн. заборгованості, 32 416 (тридцять дві тисячі чотириста шістнадцять) грн. 18 коп. 30 % штрафу, 10 129 (десять тисяч сто двадцять дев'ять) грн. 18 коп. 20 % річних та 2 034 (дві тисячі тридцять чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 14.11.2018.

Суддя О.О. Христенко