ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року Справа № 924/195/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Дика А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гефест БДБ" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.06.2018 у справі № 924/195/18 (суддя Димбовський В.В.)

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Канбуд" м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гефест БДБ", Шепетівський район, с.Мокіївці

про стягнення 1141798,38 грн. - основного боргу, 123668,06 грн. - пені, 213562,70 грн. - інфляційних втрат, 12972,49 грн. - 3% річних

за участі представників сторін:

позивача не зявився;

відповідача - не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області 21 червня 2018 року позов ТОВ "Канбуд" до ТОВ "Гефест БДБ" про стягнення 1 141 798,38 грн. - основного боргу, 123 668,06 грн. - пені, 213 562,70 грн. - інфляційних втрат, 12 972,49 грн. - 3% річних - частково задоволено, в частині позовних вимог про стягнення пені - 3185,16 грн, інфляційних втрат - 150203,56 грн та 3% річних 76,54 грн відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Господарського суду Хмельницької області 21 червня 2018 року, відповідач 17 липня 2018 року, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати в частині стягнення пені у розмірі 120 482,90 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір неустойки (пені), а в іншій частині рішення суду просить залишити без змін. Скарга мотивована тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, та допущено порушення норм матеріального і процесуального права при його постановленні. Зокрема, у суді першої інстанції відповідач клопотав зменшити суму розміру нарахованих штрафних санкції, зазначені обставини судом першої інстанції не були взяті до уваги, правовій оцінці не піддавалися та жодним чином не знайшли свого відображення у спірному рішенні суду, а саме: суд першої інстанції не перевірив належним чином обставин, повязаних із з'ясуванням дотримання балансу інтересів сторін, та не дослідив в цьому зв'язку фінансового становища відповідача і позивача з точки зору впливу на них зменшення розміру стягуваної суми неустойки.

Однак апелянт не додав до апеляційної скарги доказів сплати судового збору і доказів надсилання копії скарги іншій стороні спору.

30 липня 2018 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду залишено без руху апеляційну скаргу ТОВ "Гефест БДБ" на рішення господарського суду Хмельницької області від 21 червня 2018 року, ТОВ "Гефест БДБ" надано термін протягом 10 днів із дня отримання зазначеної ухвали для усунення недоліків апеляційної сакрги.

17 серпня 2018 року на адресу суду від ТОВ "Гефест БДБ" надійшло клопотання про долучення до матеріалів апеляційної скарги доказів сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні спору.

20 серпня 2018 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Гефест БДБ" на рішення господарського суду Хмельницької області від 21 червня 2018 року та встановлено учасникам спору строк до 03 вересня 2018 року, протягом якого можуть бути подані письмові відзиви на апеляційну скаргу.

03 вересня 2018 року, на адресу суду від ТОВ "Канбуд" надійшов письмовий відзив, в якому відповідач зазначив, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до абз. 3 п. 3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Указом Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Рівненський апеляційний господарський суд та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку області, з місцезнаходженням у місті Рівному.

Частиною 6 ст.147 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

05.10.2018 в газеті "Голос України" опубліковано оголошення про початок роботи Північно-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №992 від 01.10.2018 Про комісію для передачі судових справ та матеріалів згідно акта здачі судових справ від 03.10.2018 до Північно-західного апеляційного господарського суду передана апеляційна скарга ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гефест БДБ" у справі № 924/195/18.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 924/195/18 у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В., суддя Олексюк Г.Є.

Згідно з ч. 7 ст. 31 ГПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гефест БДБ" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.06.2018 у справі № 924/195/18 прийнято до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В. та призначено розгляд скарги на 13.11.2018 року.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2018 про відкриття провадження у справі було отримано позивачем - 22.10.2018, а відповідачем - 22.10.2018, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 121-123).

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Канбуд" надіслало до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гефест БДБ" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.06.2018 у справі № 924/195/18 залишити без задоволення, а рішення без змін (а.с. 124-125).

Відповідач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гефест БДБ" не забезпечило явку повноважного представника в судове засідання 13.11.2018, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що 11 листопада 2016 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гефест БДБ" (замовник) уклало з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Канбуд" (підрядник) договір підряду №1902 (т.1 а.с. 40-49).

Згідно умов вказаного вище договору (п.2.1), замовник доручає, а підрядник зобовязується за рахунок замовника, на власний ризик, власними та/або залученими силами, засобами, матеріалами виконати та здати замовнику відповідно до умов договору, проектної документації, дизайн-проекту та чинного в Україні законодавства комплекс ремонтно-будівельних робіт, в тому числі супутні загально-будівельні роботи, безпосередньо повязані з підрядними роботами, а також роботи з поліпшення обєкту, а замовник зобовязується надати підряднику фронт робіт, забезпечити підрядника проектною документацією, дизайн-проектом здійснити приймання та сплатити вартість виконаних підрядником робіт та використаних ним при цьому матеріалів, комплектуючих виробів, обладнання, за винятком наданих замовником, відповідно до умов договору.

Обєктом будівництва, згідно пп.1.1.6 договору, є приміщення на 19 поверсі нежилого будинку торговельно-офісного центру з підземним та надземним паркінгами "IQ BUSINESS CENTER", розташованого за адресою: Україна, місто Київ, вулиця Болсуновська (колишня ОСОБА_2), 13-15, на якому підрядник виконує роботи за даним договором.

Склад, вартість, обсяги, строки (терміни) та режим виконання робіт, робіт з поліпшення обєкту, вартість та кількість матеріалів, необхідних для виконання робіт, їх якісні та інші характеристики, інші додаткові умови визначаються в угодах до договору та уточнюються сторонами у актах (п. 2.2 договору).

Порядок приймання робіт сторони обумовили в розділі 6 договору. Так, згідно п. 6.1 датою прийняття замовником виконаних підрядником робіт є дата підписання сторонами актів окремо по кожній угоді. Підрядник не пізніше 1 (першого) числа місяця наступного за звітним надає замовнику підписані та скріплені печаткою підрядника акти і довідки про вартість виконання робіт (форма №КБ-3), а замовник зобов'язаний протягом 10 робочих днів розглянути та у випадку відсутності обґрунтованих заперечень їх підписати або надати свої обґрунтовані заперечення протягом 10 робочих днів з моменту отримання актів.

Оплату виконаних робіт замовник здійснює згідно підписаних сторонами щомісячних актів, протягом 7 банківських днів з моменту підписання актів сторонами, якщо інше не передбачено відповідними угодами до договору (пп. 3.8.2 договору).

За прострочення замовником строків оплати робіт (за виключенням авансових платежів), згідно умов договору та угод до нього, замовник на письмову вимогу підрядника сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно неоплаченої суми за кожний прострочений день (п. 10.2 договору).

В рамках договору підряду сторони уклали угоди до нього, погодивши в них окремі види робіт та їхню вартість. При цьому, з метою визначення вартості окремих видів робіт сторони склали локальні кошториси, відобразивши всі витрати у договірних цінах. У той же час, в договорі підряду, в пункті 3.2, сторони передбачили, що остаточна вартість робіт, яку має сплатити замовник на користь підрядника, визначається на підставі актів, підписаних сторонами на виконання цього договору.

В угодах до договору підряду сторони також передбачили порядок розрахунків, який є однаковим у всіх угодах, а саме: авансування відбувається на підставі письмових запитів підрядника, які попередньо погоджуються із замовником. Сплата авансу здійснюється протягом 5 банківських днів від дати отримання замовником такого запиту. Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 7 банківських днів від дати відповідного акту приймання виконаних робіт за фактично виконані підрядником та прийняті замовником роботи на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних робіт з урахуванням авансів, відповідно до умов цієї угоди.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань та умов договору (п. 13.1 договору). Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

На виконання умов договору підряду №1902 сторонами було укладено угоду №190201 від 11.11.2016, згідно якої позивачем виконано перелік робіт з улаштування перегородок з ГКЛ на обєкті на суму 738499,72 грн., а відповідачем їх прийнято, про що свідчать підписані між сторонами акти приймання виконаних poбіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форми КБ-3), а саме: акт №30 від 31.08.2017р. на суму 24882,83 грн., довідка за серпень 2017 року; акт №17 від 30.09.2017р. на суму 676629,57 грн., довідка за вересень 2017 року; акт №16 від 28.02.2018р. на суму 36987,32 грн., довідка за лютий 2018 року.

Відповідач зобов'язання в частині здійснення оплати робіт з улаштування перегородок виконав 14.11.2016 частково в розмірі 500000,00 грн. внаслідок чого по угоді №190201 від 11.11.2016 утворилась заборгованість в сумі 238499,72 грн.

На виконання умов договору підряду №1902 сторонами було укладено угоду №190202 від 15.11.2016, на підставі якої, з урахуванням додаткової угоди №1 від 15.02.2017, сторони погодили виконання робіт з улаштування системи опалення на обєкті.

Вказані роботи позивачем виконано, а відповідачем прийнято на суму 1157212,07 грн., про що свідчать підписані між сторонами акти приймання виконаних poбіт (форми КБ-2в), а саме: акт №10 від 30.06.2017 на суму 1088364,11 грн.; акт №34 від 31.08.2017 на суму 68847,96 грн.

Відповідач зобов'язання в частині здійснення оплати робіт з улаштування системи опалення виконав на суму 1145218,98 грн. (27.01.2017 на суму 848500,00 грн., 22.03.2017 на суму 140000,00 грн., 09.08.2017 на суму 99864,11 грн., 24.10.2017 на суму 56854,87 грн.), внаслідок чого по угоді №190202 утворилась заборгованість в сумі 11993,09 грн.

На виконання умов договору підряду №1902 сторонами було укладено угоду №190203 від 15.11.2016, на підставі якої сторони погодили виконання робіт з улаштування систем вентиляції та кондиціювання на обєкті, з урахуванням додаткової угоди №1 від 20.12.2016.

Вказані роботи позивачем виконано, а відповідачем прийнято на суму 536577,32 грн., про що свідчать підписані між сторонами акти приймання виконаних poбіт (форми КБ-2в) та довідка про вартість виконаних робіт (форми КБ-3), а саме: акт №14 від 31.07.2017 на суму 493584,67 грн.; акт №38 від 28.02.2018 на суму 42992,65 грн., довідка за лютий 2018 року.

Відповідач зобов'язання в частині здійснення оплати робіт з улаштування систем вентиляції та кондиціювання виконав на суму 493584,67 грн. (27.01.2017 на суму 475800,00 грн., 09.08.2017 на суму 17784,67 грн.), внаслідок чого по угоді №190203 утворилась заборгованість в сумі 42992,65 грн.

На виконання умов договору підряду №1902 сторонами було укладено угоду №190204 від 15.11.2016, на підставі якої сторони погодили виконання робіт з улаштування металоконструкцій примикання підлоги до віконного прорізу на обєкті, з урахуванням додаткової угоди №1 від 15.08.2017.

Вказані роботи позивачем виконано, а відповідачем прийнято на суму 236594,56 грн., про що свідчать підписані між сторонами акти приймання виконаних poбіт (форми КБ-2в) та довідка про вартість виконаних робіт (форми КБ-3), а саме: акт №1 від 31.01.2017 на суму 2718,18 грн.; акт №14 від 31.08.2017 на суму 233876,38 грн., довідка за серпень 2017 року.

Відповідач зобов'язання в частині здійснення оплати робіт з улаштування металоконструкцій примикання підлоги до віконного прорізу виконав 27.01.2017 на суму 86400,00 гривень, внаслідок чого по угоді №190204 утворилась заборгованість в сумі 150194,56 грн.

На виконання умов договору підряду №1902 сторонами було укладено угоду №190205 від 30.12.2016, на підставі якої сторони погодили виконання робіт з улаштування підлоги на обєкті, з урахуванням додаткової угоди №1 від 15.08.2017.

Вказані роботи позивачем виконано, а відповідачем прийнято на суму 1127431,45 грн., про що свідчать підписані між сторонами акти приймання виконаних poбіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форми КБ-3), а саме: акт №13 від 31.08.2017 на суму 842760,61 грн., довідка за серпень 2017 року; акт №31 від 31.08.2017 на суму 284670,84 грн., довідка за серпень 2017 року.

Відповідач зобов'язання в частині здійснення оплати робіт з улаштування підлоги виконав 27.01.2017 на суму 893200,00 гривень, внаслідок чого по угоді №190205 утворилась заборгованість в сумі 234231,45 гривень.

На виконання умов договору підряду №1902 сторонами було укладено угоду №190206 від 15.01.2017, на підставі якої сторони погодили виконання робіт з улаштування металоконструкцій на обєкті, з урахуванням додаткових угод №1 від 10.05.2017, №2 від 15.05.2017, №3 від 04.12.2017 року.

Вказані роботи позивачем виконано, а відповідачем прийнято на суму 133410,41 грн, про що свідчать підписані між сторонами акти приймання виконаних робіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форми КБ-3), а саме: акт №2 від 28.02.2017 на суму 144,46 грн., акт №3 від 28.02.2017 на суму 32505,18 грн., акт №5/1 від 30.06.2017 на суму 16835,00 грн., акт №9 від 30.06.2017 на суму 11199,10 грн., акт №15 від 31.08.2017 на суму 51440,30 грн., довідка за серпень 2017 року; акт №37 від 28.02.2018 на суму 21286,37 грн., довідка за лютий 2018 року.

Відповідач зобов'язання в частині здійснення оплати робіт з улаштування металоконструкцій виконав на суму 60683,74 грн. (22.03.2017 на суму 32649,64 грн., 09.08.2017 на суму 28034,10 грн.), внаслідок чого по угоді №190206 утворилась заборгованість в сумі 72726,67 гривень.

На виконання умов договору підряду №1902 сторонами було укладено угоду №190210 від 03.03.2017, на підставі якої сторони погодили виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт систем вентиляції та кондиціювання на обєкті.

Вказані роботи позивачем виконано, а відповідачем прийнято на суму 1815093,17 грн., про що свідчать підписані між сторонами акти приймання виконаних робіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форми КБ-3), а саме: акт №13 від 31.07.2017 на суму 1070025,07 грн.; акт №15 від 31.07.2017 на суму 209469,58 грн.; акт №18 від 31.08.2017 на суму 54947,40 грн., довідка за серпень 2017 року; акт №19 від 31.08.2017 на суму 316963,09 грн., довідка за серпень 2017 року; акт №39 від 28.02.2018 на суму 163688,03 грн., довідка за лютий 2018 року.

Відповідач зобов'язання в частині здійснення оплати робіт з виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт систем вентиляції та кондиціювання на обєкті виконав на суму 1651405,14 грн. (22.03.2017 на суму 1178200,00 грн., 09.08.2017 на суму 101294,65 грн., 24.10.2017 на суму 371910,49 грн), внаслідок чого по угоді №190210 утворилась заборгованість в сумі 163688,03 гривень.

На виконання умов договору підряду №1902 сторонами було укладено угоду №190212 від 03.03.2017, на підставі якої сторони погодили виконання робіт з улаштування систем димовидалення на обєкті.

Вказані роботи позивачем виконано, а відповідачем прийнято на суму 52930,43 гривень, про що свідчать підписані між сторонами акт приймання виконаних poбіт (форми КБ-2в) №20 від 31.08.2017 на суму 52930,43 грн. та довідка про вартість виконаних робіт (форми КБ-3) за серпень 2017 року.

Відповідач зобов'язання в частині здійснення оплати робіт з улаштування систем димовидалення на обєкті виконав 29.03.2017 на суму 45900,00 грн.; внаслідок чого по угоді №190212 утворилась заборгованість в сумі 7030,43 гривень.

На виконання умов договору підряду №1902 сторонами було укладено угоду №190213 від 03.03.2017, згідно якої сторони погодили виконання робіт з улаштування внутрішніх систем водопостачання та водовідведення на обєкті.

Вказані роботи позивачем виконано, а відповідачем прийнято на суму 317491,35 гривень, про що свідчать підписані між сторонами акти приймання виконаних poбіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форми КБ-3), а саме: акт №11 від 30.06.2017 на суму 99267,18 грн.; акт №32 від 31.08.2017 на суму 10825,57 грн., довідка за серпень 2017 року; акт №33 від 31.08.2017 на суму 207398,60 грн., довідка за серпень 2017 року.

Відповідач зобов'язання в частині здійснення оплати робіт з улаштування внутрішніх систем водопостачання та водовідведення виконав 29.03.2017 на суму 226700,00 грн, внаслідок чого по угоді №190213 утворилась заборгованість в сумі 90791,35 гривень.

На виконання умов договору підряду №1902 сторонами було укладено угоду №190214 від 03.03.2017, згідно якої сторони погодили виконання робіт з улаштування протипожежних систем на обєкті, з урахуванням додаткової угоди №1 від 15.10.2017 року.

Вказані роботи позивачем виконано, а відповідачем прийнято на суму 649486,69 грн., про що свідчать підписані між сторонами акти приймання виконаних poбіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форми КБ-3), а саме: акт №26 від 31.08.2017 на суму 31828,87 грн., довідка за серпень 2017 року; акт №23 від 31.08.2017 на суму 92869,94 грн., довідка за серпень 2017 року; акт №24 від 31.08.2017 на суму 60461,72 грн., довідка за серпень 2017 року; акт №25 від 31.08.2017 на суму 5075,09 грн., довідка за серпень 2017 року; акт №21 від 30.09.2017 на суму 391652,95 грн., довідка за вересень 2017 року; акт №22 від 30.09.2017 на суму 67598,12 грн., довідка за вересень 2017 року.

Відповідач зобов'язання в частині здійснення оплати робіт з улаштування протипожежних систем виконав на суму 640300,00 грн. (19.04.2017 на суму 370000,00 грн., 25.04.2017 на суму 270300,00 грн.); внаслідок чого по угоді №190214 утворилась заборгованість в сумі 9186,69 гривень.

На виконання умов договору підряду №1902 сторонами було укладено угоду №190215 від 03.03.2017, згідно якої сторони погодили виконання робіт з улаштування холодопостачання фанкойлів на обєкті.

Вказані роботи позивачем виконано, а відповідачем прийнято на суму 711563,74 грн., про що свідчать підписані між сторонами акти приймання виконаних poбіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форми КБ-3), а саме: акт №35 від 31.08.2017 на суму 679332,76 грн., довідка за серпень 2017 року; акт №36 від 31.08.2017 на суму 32230,98 грн., довідка за серпень 2017 року.

Відповідач зобов'язання в частині здійснення оплати робіт з улаштування холодопостачання фанкойлів виконав на суму 591100,00 грн. (19.04.2017 на суму 370000,00 грн., 25.04.2017 на суму 221100,00 грн.); внаслідок чого по угоді №190215 утворилась заборгованість в сумі 120463,74 гривень.

Як встановлено судом першої інстанції та стверджується матеріалами справи, загальна вартість виконаних позивачем та прийнятих відповідачем робіт за всіма угодами, укладеними в рамках договору підряду №1902 від 11.11.2016, склала 7476290,91 гривень, а загальна сума всіх проплат відповідача за виконані роботи склала 6334492,53 гривень, що підтверджується довідкою ПАТ "Альфа-Банк" №20498-28.1-222145 від 13.03.2018 року.

Відповідач взяті на себе зобовязання в частині проведення з позивачем розрахунків по оплаті за виконані роботи (у порядку та строки, визначені договором №1902 від 11.11.2016 та додатковими угодами) виконував неналежним чином, що в свою чергу призвело до виникнення боргу в сумі 1141798,38 гривень, про що свідчать підписані між сторонами акти звіряння розрахунків за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, зокрема, акт звірки про наявність боргу станом на 28.02.2018 в сумі 1141798,38 гривень.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про сплату боргу, які залишені останнім без виконання, а саме: претензія №377 від 12.09.2017, претензія №410 від 25.09.2017, претензія №433/2 від 04.10.2017, претензія №504/1 від 14.11.2017, претензія №22 від 26.01.2018, про що свідчать описи вкладення у цінний лист та фіскальні чеки від 15.09.2017 №5405, №5406; від 27.09.2017 №6827, №6828; від 06.10.2017 №5972, №5973; від 17.11.2017 №8538; від 01.02.2018 №5732. Вказані претензії відповідачем отримані, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправленнь 18.09.2017, 19.09.2017, 02.10.2017, 12.10.2017, 23.11.2017, 06.02.2018 року.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Канбуд", з метою захисту своїх прав та законних інтересів, 16.03.2018 року звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гефест БДБ" боргу в сумі 1141798,38 грн., 123668,06 грн. - пені, 213562,70 грн. - інфляційних, 12972,49 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Положеннями статтей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Дослідивши зміст укладеного між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Канбуд" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гефест БДБ" договору, суд дійшов правомірного висновку, що даний правочин №1902 від 11.11.2018 за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, оскільки позивач зобовязався виконати комплекс ремонтно-будівельних робіт на 19 поверсі нежитлового будинку торговельно-офісного центру, а відповідач зобовязався прийняти роботи та розрахуватись за них. При цьому, вказаний договір є рамковим, оскільки містить загальні умови виконання робіт по обєкту та порядок їх оплати, в той час, як узгодження окремих видів робіт, їхня вартість та порядок оплати погоджувалась сторонами шляхом укладення відповідних угод до договору.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк обєкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно повязаних з місцезнаходженням обєкта.

Окрім того, як встановлено судом першої інстанції, між сторонами укладено 11 угод до договору, в яких погоджено виконання позивачем окремих видів робіт по обєкту, а саме: роботи з улаштування перегородок з ГКЛ, системи опалення, систем вентиляції та кондиціювання, з улаштування металоконструкцій примикання підлоги до віконного прорізу, улаштування підлоги, металоконструкцій, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт систем вентиляції та кондиціювання, улаштування систем димовидалення, протипожежних систем, внутрішніх систем водопостачання та водовідведення, улаштування холодопостачання фанкойлів.

При цьому, з метою визначення вартості кожного з видів робіт сторони склали локальні кошториси, відобразивши всі витрати у договірних цінах. У той же час, в договорі підряду, в пункті 3.2, сторони передбачили, що остаточна вартість робіт, яку має сплатити відповідач на користь позивача, визначається на підставі актів, підписаних сторонами на виконання договору.

Стаття 882 ЦК України встановлює правила передання та прийняття робіт за договором будівельного підряду. Так, згідно ч.ч. 4, 6 вказаної статті, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Зазначене правило сторони відобразили в договорі, з якого вбачається, що позивач надає відповідачу підписані та скріплені печаткою акти і довідки про вартість виконання робіт, а відповідач зобовязаний розглянути та у випадку відсутності обґрунтованих заперечень їх підписати або надати свої обґрунтовані заперечення протягом 10 робочих днів з моменту отримання актів. Датою прийняття відповідачем виконаних позивачем робіт є дата підписання сторонами актів окремо по кожній угоді.

Тобто, зобов'язання позивача за умовами договору та угод до нього вважаються виконаними та прийнятими відповідачем, з дати підписання сторонами актів виконаних робіт та довідок про їхню вартість.

Як зазначалося вище, на підтвердження належного виконання позивачем умов договору підряду та угод до нього в частині виконання передбачених робіт в матеріалах справи наявні підписані відповідачем без зауважень акти приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт за формою №КБ-3, чим останній підтвердив, що роботи виконано в повному обсязі та погодив їх вартість.

Частина 4 ст. 879 ЦК України передбачає правило про оплату робіт, згідно з яким вона здійснюється після прийняття замовником виконаних робіт, якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, існує загальне правило: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Строк виконання обов'язку відповідача з оплати робіт сторони погодили в договорі підряду та в окремих угодах до нього; цей строк складає 7 банківських днів від дати підписання актів приймання виконаних робіт. При цьому, в угодах сторони також передбачили можливість авансування робіт.

Наявна в матеріалах справи довідка банку свідчить про те, що відповідач свої зобовязання з оплати прийнятих робіт, у строк, встановлений договором, належним чином не виконав, оплату по кожному виду робіт згідно угод здійснив лише частково. Тобто, факт неналежного виконання станом на 28.02.2018 відповідачем договірних зобов'язань підтверджується матеріалами справи.

Крім того, наявність підписаного між сторонами акту звірки розрахунків також свідчить про визнання відповідачем факту наявності заборгованості за договором та угодами, що укладені в рамках цього договору. У свою чергу, відповідач доказів, які б спростували наявність боргу перед позивачем суду не подав, відповідно, посилання відповідача на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача про стягнення, серед іншого, основного боргу до уваги не приймаються.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 1141798,38 грн. є обґрунтованою, підтвердженою належними у справі доказами та такою, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 610, 611 та ч.1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У договорі сторони передбачили відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати виконаних робіт у вигляді сплати пені у граничному розмірі, встановленому Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань".

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені та наданий відповідачем контррозрахунок пені, суд першої інстанції правомірно не погодився з розрахунком позивача частково та взяв до уваги контррозрахунк відповідача. А саме, суд першої інстанції правомірно погодився з періодом та сумами нарахування позивачем пені на борг по актах від 30.09.2017 згідно угод №190201, №190214, при цьому, правомірно не погодився з початком періоду нарахування на борг по всіх інших актах, датованих 31.08.2017 та 28.02.2018 року.

Зокрема, як вбачається з розрахунку позивача, початком періоду прострочення та, відповідно, нарахування пені по актах, датованих 31.08.2017, визначено 11.09.2017, хоча, прострочення в оплаті виконаних робіт за вказаними актами починається з 12.09.2017, а по актах, датованих 28.02.2018, початок прострочення визначено позивачем 12.03.2018, хоча, прострочення в оплаті за вказаними актами починається з 13.03.2018 року.

Суд виходив з того, що строк оплати виконаних робіт встановлено в договорі та угодах до нього як 7 банківських днів з дати підписання актів.

Банківськими днями вважаються робочі дні, тобто дні за виключенням вихідних та державних свят.

Враховуючи те, що 02, 03, 09, 10 вересня 2017 року є вихідними днями, останнім строком оплати робіт по актах, підписаних 31.08.2017, було 11.09.2017, а прострочення в оплаті розпочинає перебіг з 12.09.2017 року.

Враховуючи те, що 04, 08, 09, 10, 11 березня 2018 року є вихідними і святковими днями, в той час, як 03 березня 2018 року є робочим днем, останнім строком оплати робіт по актах, підписаних 28.02.2018, було 12.03.2018, а прострочення в оплаті розпочинає перебіг з 13.03.2018 року.

Окрім того, розрахунок пені позивача по актах від 31.08.2017 здійснено поза межами шестимісячного строку від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Приймається до уваги те, що стосовно пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

З огляду на те, що в договорі не було передбачено більшу тривалість періоду нарахування пені, судом першої інстанції правомірно враховано положення ч. 6 ст. 232 ГК України.

Як вже встановлено судом, прострочення в оплаті по актах, підписаних 31.08.2017, розпочинає перебіг з 12.09.2017, з якого можливе нарахування пені та протягом наступних шести місяців, тобто по 11.03.2018. Натомість, з розрахунку, поданого позивачем, вбачається нарахування пені по 15.03.2018, тобто з перевищенням шестимісячного строку, в межах якого такі нарахування можливі.

Враховуючи початок перебігу прострочення в оплаті та обмежуючи період нарахування пені шістьма місяцями, обґрунтованим періодом нарахування пені по актах, датованих 31.08.2017, є період з 12.09.2017 по 11.03.2018; по актах, датованих 28.02.2018, є 13.03.2018 15.03.2018 (дата позивача).

Враховуючи викладене, згідно проведеного перерахунку судом першої інстанції, обґрунтованим є заявлений розмір пені в сумі 120482,90 грн, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та наданий відповідачем контррозрахунок 3% річних, суд першої інстанції частково не погодився з розрахунком позивача та погодився з контррозрахунком відповідача. Зокрема, суд погодився з періодом та сумами нарахування позивачем 3% річних на борг по актах від 30.09.2017. Натомість, суд не погодився з початком періоду нарахування на борг по всіх інших актах, датованих 31.08.2017 та 28.02.2018 року.

Прострочення в оплаті по актах, підписаних 31.08.2017, розпочинає перебіг з 12.09.2017, а по актах, підписаних 28.02.2018, розпочинає перебіг 13.03.2018 року.

Таким чином, перевіривши здійснений судом перерахунок 3% річних, з врахуванням початку перебігу прострочення в оплаті по актах від 31.08.2017р. та від 28.02.2018р., суд апеляційної інстанції погоджується з висновком, що правомірним є стягнення з відповідача 3% річних в сумі 12895,95 гривень.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 213562,70 грн. - інфляційних, апеляційний суд зазначає наступне.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

У застосуванні індексації враховуються рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р.

Згідно зазначеного листа, індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення заборгованості. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд першої інстанції правомірно погодився з періодами нарахування та індексами інфляції, взятими для розрахунку. Разом з тим, судом встановлено, що позивачем помилково, при розрахунку по угоді №190204 вказано не суму інфляції окремо, а суму інфляції разом з основним боргом, тобто замість суми 11615,17 грн., зазначено 161809,73 грн, окрім того, при обрахунку за угодою №190206 вказано суму 3987,09 грн., натомість потрібно 3978,09 гривень. Таким чином, обґрунтовано заявленим розміром інфляційних втрат являється сума 63359,14 грн., яка зазначена і відповідачем у контррозрахунку інфляційних втрат.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 1141798,38 грн. - основного боргу, 120482,90 грн. пені, 63359,14 грн. інфляційних втрат та 12895,95 грн. 3% річних є законними та обґрунтованими, а тому правомірно задоволені судом першої інстанції до стягнення з відповідача, а в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 3185,16 грн. пені, 150203,56 грн. інфляційних втрат та 76,54 грн. 3% річних правомірно відмовлені.

Щодо доводів, наведених скаржником в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не застосував ч.1 та ч.2 ст.233 ГК України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та не перевірив належним чином обставин, повязаних із з'ясуванням дотримання балансу інтересів сторін, та не дослідив в цьому зв'язку фінансового становища відповідача і позивача з точки зору впливу на них зменшення розміру стягуваної суми неустойки, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України приймається до уваги, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними конкретизуються судом у кожному конкретному випадку.

Відповідно до абзацу 1 п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач не навів і не надав суду ні першої, ні апеляційної інстанції жодних доказів, в підтвердження того, що даний випадок порушення грошових зобов'язань є винятковим з врахуванням наявності вищеперерахованих обставин, які би підтверджувалися відповідними доказами.

У свою чергу Господарським судом Хмельницької області вірно встановлено, що нарахована позивачем пеня базується на умовах договору підряду № 1902 від 11.11.2016, які в силу закону є обов'язковими для виконання, у тому числі і для відповідача.

Укладаючи договір відповідач усвідомлював всі ризики його невиконання та свідомо, з доброї волі, погодився на умови і на заходи які забезпечують належне виконання цих зобов'язань. Здійснюючи господарську діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов'язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

Відповідач порушив зобовязання по оплаті за договором підряду № 1902 від 11.11.2016 року, у звязку з чим судом вірно застосовано норми матеріального права, а саме ст. 886 Цивільного кодексу України «У разі невиконання або неналежного виконання замовником обов'язків за договором будівельного підряду він сплачує підрядникові неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки у повному обсязі, якщо не доведе, що порушення договору сталося не з його вини.» та п. 1. ст. 549 Цивільного кодексу України «Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.», та зясовано і застосовано умови Договору (пункт 10.2.), за яким Підрядник має право стягнути з Замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення за кожен день такого прострочення.

Матеріали справи свідчать про те, що місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та вірно, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права вирішив спір у справі. Доводи заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів апеляційного господарського суду не вбачає.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 227, 229, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гефест БДБ" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.06.2018 у справі № 924/195/18 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "16" листопада 2018 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Олексюк Г.Є.