ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року Справа №918/154/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Розізнана І.В.

суддя Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Панасюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Коренчука Андрія Арнольдовича на рішення господарського суду Рівненської області від 07.05.2018 р. (суддя Войтюк В.Р., повний текст рішення складено 11.05.2018 р.) у справі №918/154/18

за позовом Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до фізичної особи-підприємця Коренчука Андрія Арнольдовича

про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафу у розмірі 68000,00 грн. та пені у розмірі 68000,00 грн.

за участю представників:

позивача - Федорова О.В.,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 07.05.2018 р. у справі №918/154/18 позов Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задоволено у повному обсязі. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Коренчука Андрія Арнольдовича штраф у розмірі 68000,00 грн. та пеню у розмірі 68000,00 грн. згідно рішення адміністративної колегії Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.04.2017 р. №4 у справі №05-03/4-16.

Судове рішення мотивоване тим, що рішення відділення від 11.04.2017 р. №4 про накладення штрафу є законним та чинним, що підтверджується постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 p. у справі №918/412/17, яка набрала законної сили. Натомість матеріали справи не містять, жодних платіжних документів, які б вказували про добровільну сплату відповідачем нарахованого штрафу, згідно рішення Антимонопольного комітету України, у зв'язку з чим згідно зі ст. 52, 56 Закону "Про захист економічної конкуренції" фізична особа-підприємець зобов'язана сплатити штраф та пеню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт, зокрема, вказує, що фізична особа-підприємець Коренчук А.А. не здійснював нанесення знаку для товарів і послуг належного ПАТ "Єврошпон-Смига" або подібного до нього на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, а відтак вказане не може призвести до змішування із діяльністю іншого суб'єкта господарювання. Крім того, вважає застосовану штрафну санкцію надмірною та необґрунтованою, оскільки ПАТ "Єврошпон-Смига" будь-яких збитків не зазнало.

Позивач, Рівненське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтове, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач участь повноважного представника у судове засідання не забезпечив. Натомість подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із зайнятістю свого представника в іншій справі в іншому суді.

Розглядаючи вказане клопотання, колегія суддів зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до абз.1 п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р., у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Норми чинного законодавства не обмежують представництво сторін конкретними особами, відтак, у відповідача була можливість забезпечити участь іншого представника, для захисту своїх прав, при розгляді даної справи.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р. вказано, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Враховуючи наведене, а також те, що в порушення приписів ст.ст.74, 76-77 ГПК України, апелянтом не наведено та не подано жодного доказу на підтвердження обставин вказаних у клопотанні, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення та відкладення розгляду справи. З огляду на вказане, беручи до уваги ст.ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, враховуючи, що явка учасників справи в судове засідання обов'язковою не визнавалася, суд визнав за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності відповідача.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, відзив на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням адміністративної колегії Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №4 від 11.04.2017 р. у справі № 05-03/4-16 визнано дії фізичної особи-підприємця Коренчука Андрія Арнольдовича, які полягають у неправомірному використанні комерційного (фірмового) найменування, торгівельної марки (знаку для товарів та послуг) без дозволу (згоди) суб'єкта господарювання, який раніше почав використовувати його або схожі на нього позначення у господарській діяльності, що можуть призвести до змішування з діяльністю цього суб'єкта господарювання, порушенням передбаченим ст.4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" у вигляді неправомірного використання позначення, майнові права інтелектуальної власності якого належать приватному акціонерному товариству "Єврошпон-Смига" (а.с. 12-16).

Згідно з п.2 вказаного рішення, за вчинення порушення, відповідно до ч.2 ст.21 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", накладено штраф на ФОП Коренчука А.А. в розмірі 68000,00 грн.

14.04.2017 р., відповідач особисто отримав рішення відділення про накладення штрафу №4 від 11.04.2017 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 11).

Відповідно до ст.3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

За приписами ч.2, 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення органів Антимонопольного комітету України є обов'язковим до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

З огляду на вказане, ФОП Коренчук А.А. зобов'язаний був сплатити накладений на нього штраф до 14 червня 2017 року включно.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, рішення відділення №4 від 11.04.2017 року у справі №05-03/4-16 було оскаржено відповідачем до господарського суду Рівненської області, однак на даний час вказане рішення є законним та чинним, що підтверджується постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 p. у справі №918/412/17, якою відмовлено у позові ФОП Коренчуку A.A. про скасування рішення адміністративної колегії Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Статтею 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають, зокрема, позови до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені; зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Згідно з ч.7 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Із врахуванням вказаного, беручи до уваги відсутність доказів добровільної сплати нарахованого штрафу відповідачем згідно з ч.8 ст.56 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Рівненське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до суду із позовом про стягнення штрафу у розмірі 68000,00 грн. та стягнення пені в розмірі 68000,00 грн. на підставі ч.5 ст.56 Закону.

Відповідно до ч.5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Припинення та зупинення нарахування пені, про які йдеться у вказаних нормах, відбувається лише у зв'язку з прийняттям рішення, розглядом чи переглядом справи саме господарським судом, а не будь-яким органом, що вирішив (вирішує) спір.

З огляду на те, що рішення адміністративної колегії Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо сплати штрафу у розмірі 68000,00 грн. фізичною особою-підприємцем Коренчуком Андрієм Арнольдовичем не виконано у добровільному порядку, при цьому вказане рішення є чинним та обов'язковим до виконання згідно ч.2 ст.56 Закону, перевіривши правильність нарахування позивачем суми пені до стягнення (з урахуванням законодавчого обмеження її максимального розміру та положень щодо зупинення нарахування пені) та враховуючи приписи ст.52, 56 Закону, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. Натомість всі доводи апелянта направлені на перевірку законності та обґрунтованості рішення адміністративної колегії Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №4 від 11.04.2017 р., якому вже була надана оцінка у справі №918/412/17 та, зокрема, в частині стягнення штрафу вказане рішення залишене без змін постановою апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді заяви судом першої інстанції, колегією суддів не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 07.05.2018 р. у справі №918/154/18 залишити без змін, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Коренчука Андрія Арнольдовича - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "14" листопада 2018 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.