ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2018м. ДніпроСправа № 904/4614/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест", м. Київ

до Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради, м.Дніпро

про стягнення коштів на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у розмірі 24761грн.89коп.

Представники:

Від позивача: Лісниченко О.Є., дов. №1423 від 08.12.2017р.

Від відповідача: Терещенко О.Ю., дов. №6685/01-08-01/01-17 від 29.07.2017р.

Суть спору: Приватне акціонерне товариство "Фарлеп-Інвест" звернулось до Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради з позовом про стягнення коштів на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у розмірі 24761грн.89коп.

Також у позовній заяві ПрАТ "Фарлеп-Інвест" заявлено клопотання про розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на не здійснення відповідачем відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

30.10.2018р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається, що перерахування субвенцій на фінансування видатків бюджетів на здійснення державних програм соціального захисту населення здійснюється Державною казначейською службою на підставі відповідного договору, оскільки жодного договору між позивачем та відповідачем не укладалось, відтак у відповідача відсутні зобов'язання щодо відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

07.11.2018р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач посилається, на те, що відсутність бюджетних коштів не звільняє відповідача від компенсувати позивачу вартість телекомунікаційних послуг наданих пільговій категорії населення. Крім того, позивач вказав, що чинне законодавство України не передбачає обов'язкового укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення позивача та відповідача, суд установив таке.

Приватне акціонерне товариство "Фарлеп-Інвест" (далі-позивач) за період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року включно було надано послуги з телефонного зв'язку пільговій категорії населення.

Оскільки Управлінням соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради (далі-відповідач) не здійснено відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за жовтня 2017 року по грудень 2017 року включно, виникла заборгованість перед позивачем у сумі 24761грн.89коп.

Відповідач не оспорював факту надання позивачем послуг з телефонного зв'язку пільговій категорії населення та розміру заборгованості.

Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено законами України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Про прокуратуру, Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист.

Відповідно до частини третьої 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року №295, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікації відповідно до законодавства України.

Вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Згідно з підпункту б пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 (далі - Постанова №256) затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок №256), якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, п. 2 Постанови №256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг Соборного району у місті Дніпрі є Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради.

Відповідно до частини першої пункту 8 Порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (частина друга пункту 8 Порядку №256).

Позивач звертався до відповідача з листом №09/01-06/03 від 20.01.2017р. (а.с.15), з пропозицією укладання договору для компенсації послуг зв'язку пільговій категорії населення на 2017 рік.

Всупереч положенням чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг в сумі 24761грн.89коп. за період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року включно відповідачем відшкодовані не були.

Відповідач не заперечував проти надання послуг телефонного зв'язку пільговій категорії населення. До жовтня 2017 року відповідачем здійснено відшкодування витрат, понесених позивачем з надання послуг зв'язку пільгової категорії громадян в повному обсязі.

Згідно з пунктом 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року №17 (далі - Положення), підприємства та організації, які надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою 2-пільга.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виставляв на оплату відповідачу документи за формою " 2-пільга" за період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року включно, таким чином, строк виконання грошового зобов'язання настав.

В Законі України від 22.10.1993р. №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Законі України від 23.03.2000р. №1584-ІІІ "Про жертви нацистських переслідувань", Законі України від 28.02.1991р. №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законі України від 24.03.2008р. №203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та Законі України від 26.04.2001р. №2402-ІІІ "Про охорону дитинства" передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги). Посилання відповідача на неналежне бюджетне фінансування суд вважає безпідставним.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

Відповідно до частини першої статті 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина друга ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з частини шостої ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин першої - четвертої ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми відшкодування послуг телефонного зв'язку пільговій категорії населення у сумі 24761грн.89коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача.

Керуючись нормами Конституції України, статей Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Бюджетного кодексу України, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України "Про телекомунікації", Закон України від 22.10.1993р. №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Закон України від 23.03.2000р. №1584-ІІІ "Про жертви нацистських переслідувань", Закон України від 28.02.1991р. №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закон України від 24.03.2008р. №203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та Закон України від 26.04.2001р. №2402-ІІІ "Про охорону дитинства", Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року №295, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 86, 91, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" до Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради про стягнення коштів на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у розмірі 24761грн.89коп. - задовольнити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради (; Місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул.Жуковського, 39/41) на користь Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" (; Місцезнаходження: 01011, м. Київ, провулок Євгена Гуцала, буд.3) суму коштів на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у розмірі 24761грн.89коп., витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762грн.00коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні 07.11.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 12.11.2018р.

Суддя Р.Г. Новікова