ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року Справа № 906/171/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

позивача- Гамарц О.С.;

відповідача- не зявився;

третьої особи- не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Позивача-Публічного акціонер-ного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Ук-раїнська залізниця» на рішення господарського суду Житомирської області від 16.08.2018р., пов-ний текст якого складено 23.08.2018р., у справі №906/171/18 (суддя Лозинська І.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі

Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» м.Одеса

до Державного підприємства «Коростенське лісомисливське господарство»

с.Ушомир Коростенського району Житомирської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

Товариства з обмеженою відповідальністю «Реілтранс» м.Київ

про стягнення 235 734 грн. 60 коп. витрат, повязаних із затримкою вагонів,-

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіо-нальної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (надалі в тексті Залізниця) звер-нулось до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Державного під-приємства «Коростенське лісомисливське господарство» (надалі в тексті Підприємство) 159 546 грн. 36 коп. плати за користування вагонами, 72 662 грн. 16 коп. збору за зберігання вантажу у ва-гонах, 3 233 грн. 28 коп. збору за проведення маневрової роботи та 292 грн. 80 коп. збору за телег-рафне повідомлення.(т.1, арк.справи 4-11).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 16.08.2018р. у справі №906/171/18 Залізниці відмовлено в задоволенні позову до Підприємства про стягнення 235 734 грн. 60 коп. плати, повязаної із затримкою вагонів.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі, тобто не надано суду доказів в розумінні закону щодо наявності вини відправника у простої спірних ва-гонів. Підстави для стягнення з Відповідача витрат, повязаних із затримкою спірних вагонів, від-сутні, оскільки вказане затримання було здійснено не з вини Відповідача як відправника, про що свідчать наявні у справі докази, надані сторонами.(т.2, арк.справи 21-24).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Залізниця подала скаргу до Рівненського апеля-ційного господарського суду, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги, стягнувши 235 734 грн. 60 коп. витрат, повязаних із затримкою спір-них вагонів та судові витрати з Підприємства.

Скаржник зазначає, що судом неповно зясовано обставини справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального права. Вказує, що неправильне тлумачення судом першої інстан-ції положеннь Статуту залізниць України, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Правил користування вагонами і контейнерами, на підставі яких з вантажовідправників стягує-ться плата за час затримки вагонів, призвело до помилкових висновків, що затримання вагонів не має відношення до митних процедур, а вина відповідача у затриманні вагонів відсутня. Проте, у данному випадку затримка вагонів не залежала від залізниці, а виникнення обовязку оплати не за-лежить від вини вантажовідправника.(т.2, арк.справи 34-38).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.09.2018р. прийнято апеля-ційну скаргу Позивача до провадження, справу призначено до слухання на 30.10.2018р. у складі ко-легії: головуюча суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В., суддя Огородник К.М.(т.2, арк.справи 31-33).

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. ліквідовано Рівненський апеляцій-ний господарський суд та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляцій-ному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку області, з місцезнаходженням у місті Рівному.

05.10.2018р. в газеті «Голос України» опубліковано оголошення про початок роботи Північ-но-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №992 від 01.10.2018р. «Про комісію для передачі судових справ та матеріалів» згідно акта здачі судових справ від 01.10.2018р. до Північно-західного апеляційного господарського суду передана апеляційна скарга Залізниці на рішення господарського суду Житомирської області від 23.08.2018 року у справі №906/171/18.

Для розгляду справи №906/171/18 автоматизованою системою документообігу суду визна-чено колегію суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя Філіпова Т.Л.(т. 2, арк.справи 60).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2018р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Залізниці на рішення господарського суду Житомирської області від 02.10.2018р. у справі №906/171/18.(т.2, арк.справи 61).

18.10.2018р. до канцелярії апеляційного суду поштою надійшов відзив Товариства на апе-ляційну скаргу, в якому він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.(арк.справи 64-69).

Представник Позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 13.11.2018р. підтри-мав апеляційну скаргу в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Відповідач не забезпечив явки уповноваженого представника в судове засідання, хоч про час та місце розгляду скарги був повідомлений у встановленому порядку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.(т.2, арк.справи 76).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Українська залізниця»-залізниця та ДП «Коростен-ське лісомисливське господарство»-користувач 07.10.2016р. уклали договір №2743 про подачу та забирання вагонів користувача при станції Нова-Борова Південно-Західної залізниці.(т.1, арк.спра-ви 101-102), а 01.06.2017р. Залізниця та ДП «Коростенське лісомисливське господарство»-ванта-жовласник уклали договір №ПЗ/ДН-4/17/80ДНЮ-4 про організацію перевезень вантажів і прове-дення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, відповідно умов яко-го предметом договору є надання залізницею вантажовласнику послуг, повязаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за ці послуги.(т.1, арк. справи 61-63).

Матеріалами справи стверджено, що 09.06.2017р. ДП «Коростенське лісомисливське госпо-дарство» згідно залізничних накладних №415927 та №415919 відправило зі станції Нова-Борова вагони №68748375 та №67899971 з деревиною паливною у вигляді колод, полін, сучків, вязок хми-зу в аналогічних видах, отримувачем вантажу є PPA Timber Trade SRL.(станція ОСОБА_1, Ру-мунська залізниця).(т.1, арк.справи 219,220).

16.06.2017р. та 19.06.2017р. на станцію Кучурган надійшли заяви Відділу Митного оформ-лення №2 Митного поста «Кучурган» Одеської митниці ДФС якими вимагалося затримати вагони №68748375 та №67899971 з вантажем деревина паливна, для проведення переогляду, на підставі ч.5 ст.338 Митного кодексу України, п.14 Постанови КМУ від 23.05.2012 №467 та доручення на проведення огляду (переогляду) транспортних засобів комерційного призначення наданого Управ-лінням Служби безпеки України в Одеській області від 16.06.2017р. № 65/4-5486.(т.1, арк.справи 21, 22).

З матеріалів справи вбачається, що факт простою вагонів стверджується актами загальної форми №69 К1 від 16.06.2017р. та №73 К1 від 19.06.2017р., які складено працівниками станції Ку-чурган.(т.1, арк.справи 23, 24).

Станцією Кучурган також повідомлено вантажовідправника про затримку вагонів телеграма-ми через станцію відправлення Нова-Борова.(т.1, арк.справи 27).

Матеріалами справи стверджено, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси у справі №522/1008/17 (1-«кс»/522/14621/17) від 04.08.2017р. за матеріалами досудового розсліду-вання, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 13.01.2017р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.364 КК України, на-дано дозвіл старшому слідчому в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 та співробіт-никам ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області на проведення огляду вантажу, який переміщається, зо-крема, у залізничному вагоні відкритого типу №67899971.(т.1, арк.справи 28).

24.08.2017р. уповноваженими особами правоохоронних органів проведено огляд вантажу у залізничному вагоні відкритого типу №67899971, у ході якого встановлено, що у вагоні переміщує-ться деревина паливна у вигляді колод соснова, довжиною біля 2 метрів та діаметром від 10 см до 50 см, про що свідчить протокол огляду від 24.08.2017р.(т.1, арк.справи 29-31).

Листом від 28.08.2017р., вих.№4/125/9 ст.слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Одеській області по-відомлено, що за результатами проведення огляду не встановлено порушень Закону України «Про особливості державного регулювання діяльності субєктів підприємницької діяльності, повязаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів» №2860-ІV від 08.09.2005р. та законні підстави для зат-римки залізничних вагонів відкритого типу за вказаними номерами у досудового слідства відсут-ні.(т.1, арк.справи 32).

Час затримки на станції Кучурган вагонів №68748375 та №67899971 зафіксовано у актах загальної форми №136 К1 від 02.09.2017р. та №140 К1 від 02.09.2017р., згідно яких за час простою вказаних вагонів на станційних коліях було нараховано (з ПДВ): плату за користування вагонами у сумі 159 546 грн. 36 коп., збір за зберігання вантажу у вагонах у сумі 72 662 грн. 16 коп., збір за маневрову роботу у сумі 3 233 грн. 28 коп., збір за повідомлення (телеграфне) на суму 292 грн. 80 коп. на загальну суму 235 734 грн. 60 коп.(т.1, арк.справи 25,26).

Матеріали справи свідчать, що у відповідь на пропозицію сплатити 235 734 грн. 50 коп. пла-ти, повязаної з простоєм вагонів, яка вбачається з претензії в.о начальника станції ОСОБА_3 №38 від 21.09.2017р., Відповідач листом від 26.09.2017р. №987 повідомив, що у звязку з відсут-ністю його вини у затримці вагонів, вимога щодо оплати нарахованих коштів за затримку (прос-тій) вагонів є необґрунтованою та безпідставною.(т.1, арк.справи 33, 34).

Як уже зазначалося, рішенням від 16.08.2018р. господарський суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.(т.2, арк.справи 21-24).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає за-доволенню, з огляду на наступне.

Предметом спору є стягнення плати за затримку вагонів у залізничному перевезенні.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) гос-подарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобовязань і є обовязковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобовязан-ня у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Господарські зобовязання, відповідно до ст.174 ГК України, можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною першою ст.307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу за-лізниця зобовязана доставити довірений їй відправником вантаж до пункту призначення та вида-ти його особі, яка має право на одержання вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою виникнення зобовязань між Позивачем і Від-повідачем є договір на перевезення вантажу, оформлений залізничними накладними.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб-єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспор-тними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в дого-ворі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідаль-ність за неналежне виконання договірних зобовязань (ч.5 ст.307 ГК України, ч.2 ст.908 та ст.920 ЦК України).

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпек-них речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.(ч.5 ст.306 ГК України).

Згідно зі ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт» законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України та інших актів зако-нодавства України. Крім того, такі правовідносини регулюються Багатосторонньою угодою від 01.11.1951р. «Про міжнародне залізничне вантажне сполучення».

Статут залізниць України (надалі Статут залізниць) який є спеціальним законом, що регу-лює правовідносини у залізничному перевезенні, затверджено постановою Кабінету Міністрів Ук-раїни від 06.04.1998р. №457. Статут залізниць чинний із змінами і доповненнями.

Відповідач, з яким погодився суд першої інстанції, зазначає, що оскільки в його діях не вия-влено правопорушень, то й оплату за затримку вагонів з нього заявлено до стягнення безпідстав-но.

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів зазначає, що відповідно ч.5 ст.338 Митного кодексу України, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призна-чення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інфор-мації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабіне-том Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів до-ходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в ме-жах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) про-водиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон Украї-ни, витрати, повязані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначе-них товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.218 Митного кодексу України розвантажувальні, наванта-жувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та мит-ного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Так, з аналізу вказаних положень Митного кодексу України вбачається, що ст.ст.325, 338 Митного кодексу України включені у глави 47 «Організація митного контролю» та 48 «Зони мит-ного контролю» відповідно, які містять загальні принципи і норми проходження процедури митно-го контролю та здійснення огляду (переогляду) транспортних засобів комерційного призначення, тоді як ст.218 Митного кодексу України включена у главу 32 «Митні формальності на залізничному транспорті», яка містить спеціальні норми проведення митних процедур саме на залізничному транспорті і підлягає застосуванню в даному випадку до спірних правовідносин сторін, як спеціа-льна норма права.

Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особа-ми та органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань дер-жавної митної справи (п.29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України). Таким чином, дії щодо здійснення Митницею митного огляду вагонів, є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення ст.218 Митного кодексу України.

Крім того, відповідно до ст.119 Статуту залізниць України, та п.п. 2, 15 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року №113 (надалі в тексті Правила), залізниці вноситься плата вантажовідправниками, вантажо-одержувачами, власниками підїзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами-суб-єктами підприємницької діяльності. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затрим-ки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 від-сотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, ванта-жоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), повязаної з митним оформленням.

Відповідно до статті 28 §6, статті 32 §1 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполу-чення якщо перешкода до перевезення вантажу чи його видачі виникла по причинам, не залежним від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі і витрати, понесені ним у звязку з перешкодами, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавст-вом. Перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, повязані з перевезенням вантажу, не пе-редбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника.

З огляду на викладене, колегія суддів звертає увагу, на те, що системний аналіз змісту по-ложень статей Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 року, статей 218, 338 Митного кодексу України, статей 119, 121 Статуту залізниць України, пунктів 2, 3, 8, 10-13, 15, 16 Правил користування вагонами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 11 від 25.02.1999р., пунктів 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. свідчить, що вартість проведених залізницею розван-тажувальних, навантажувальних та перевантажувальних робіт, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, має в будь-якому випадку оплачуватися вантажовласни-ками (вантажовідправниками) незалежно від того, чи виявлено митницею факт незаконного пере-міщення товару під час здійснення митного контролю.

З огляду на викладене колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що ДП «Коростенське лісомисливське господарство» є неналежним відповідачем у справі. Зазначе-ні доводи є безпідставними та суперечать частині 2 статті 218 Митного кодексу України, яка покла-дає обовязок з відшкодування коштів залізниці за проведені роботи під час здійснення митних формальностей на залізничному транспорті саме на вантажовласника, яким є Відповідач у даній справі.

При цьому, у разі відсутності виявлення такого факту вантажовідправник може стягнути в судовому порядку понесені ним збитки у розмірі вартості сплачених залізниці витрат з того органу, за ініціативою якого було проведено затримку товару на станціях залізниці чи на підходах до них. Такої ж думки дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського су-ду, що знайшло відображення у постанові від 03.04.2018р. у справі №911/4080/16.

Колегія суддів також зауважує, що пункт 16 Правил містить вичерпний перелік підстав зві-льнення вантажовідправника від плати за користування вагонами та контейнерами. Митні проце-дури не входять до цього переліку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що спір у даній справі не про стягнення штрафу, чи інших платежів, повязаних із неправомірними діями вантажовідправника, а саме про стягнення плати за користування вагонами, маневрові роботи, вивантаження та завантаження. Тому, помилко-вим є покликання суду першої інстанції на відсутність вини відповідача, що свідчить про відсут-ність підстав для стягнення спірних коштів, позаяк плата за користування вагонами як належності України, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобовязанні.

Разом з тим, колегія суддів, вважає недоречним акцентування судом першої інстанції факту винесення ухвали Приморського районного суду м.Одеси у справі №522/1008/17 лише щодо заліз-ничного вагону відкритого типу №67899971, оскільки зупинка вагонів №68748375 та №67899971 відбулася саме на підставі заяв Відділу Митного оформлення №2 Митного поста «Кучурган» Одесь-кої митниці ДФС від 16.06.2017р. та 19.06.2017р. на станції Кучурган.

При цьому, нарахування 159 546 грн. 36 коп. плати за користування вагонами, 72 662 грн. 16 коп. збору за зберігання вантажу у вагонах, 3 233 грн. 28 коп. збору за маневрову роботу, 292 грн. 80 коп. збору за повідомлення (телеграфне) здійснені Залізницею у відповідності до Збірника тари-фів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послу-ги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009р. №317.(т.1, арк.справи 25, 26).

З огляду на наведені норми законодавства, обираючи саме такий спосіб транспортування вантажу за кордон Відповідач повинен був усвідомлювати можливість затримки вагонів для про-ведення митних процедур як це передбачено і Статутом і Митним кодексом України.

Таким чином, стягнення коштів за виконання маневрової, огляду/переогляду вантажу та ін-шої роботи можливе не тільки за умови наявності попередньої згоди вантажовласника на вчинен-ня таких дій, а й у інших випадках передбачених законом, у тому числі у випадку проведення мит-ного контролю та митного оформлення товарів, що не було враховано судом першої інстанції, а то-му рішення господарського суду Житомирської області належить скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

З мотивів зазначених вище, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з підстав ст.277 ГПК України через неправильне застосування норм процесуального права та невідповідність обставинам справи вис-новків, викладених у рішенні, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Крім того, з урахування задоволення позову та апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуаль-ного кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Ре-гіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на рішення господарського суду Житомирської області від 16.08.2018р. у справі №906/171/18 задоволити.

2. Рішення суду першої інстанції скасувати. Прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

3. Стягнути з Державного підприємства «Коростенське лісомисливське господарство» (іденти-фікаційний код юридичної особи 00991841; 11521, Житомирська обл., Коростенський район, село Ушомир, вул.Молодіжне, буд.41-Б) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ ВП: 40081200, місцезнаходження ВП: 65012, Одеська обл., місто Одеса, Приморський ра-йон, вул.Пантелеймонівська, буд.19) 235 734 грн. 60 коп. плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу у вагонах, збору за проведення маневрової роботи, збору за телеграфне повідом-лення, 3 536 грн. 02 коп. витрат зі сплати судового збору, 5 304 грн. 03 коп. витрат зі сплати судо-вого збору за подання апеляційної скарги.

4. Надати місцевому господарському суду доручення про видачу відповідного наказу.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

6. Матеріали справи №906/171/18 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Мельник О.В.