РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.11.2018Справа № 910/11558/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово виробнича група "Мет-Альянс" (62490, Харківська область, Харківський район, село Комунар, вул.Безлюдівська, буд. 2, )

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська 5, )

про стягнення 7 226,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово виробнича група "Мет-Альянс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 7 226,00 грн. вартості недостачі вантажу при перевезенні за залізничною накладною № 49925902 по договору № М/21-пс від 10.05.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані незабезпеченням відповідачем схоронності вантажу під часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, у зв'язку з чим заявлено вимоги про відшкодування вартості втраченого вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, визначено відповідачу строк, зокрема, на подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення вказаної ухвали.

03.09.2018 через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки на підтвердження завданих збитків позивачем не надано належних доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

10.05.2018 між ТОВ «МЕТАЛЛІКА» (покупець) та ТОВ «КОМПАНІЯ «МАКСІМЕТ»(постачальник) був укладений договір № М/21-пс на постачання вантажу - брухт та відходи чорних металів згідно Специфікації № 4аз від 21.05.2018.

Відповідно до Специфікації № 4аз від 21.05.2018, вартість вантажу складає 742 500 грн. за 100 тон, вантажоодержувачем є ПАТ « МК «Азовсталь».

Згідно додаткової угоди від 10.05.2018 року до договору №М/21-пс від 10.05.2018 при здійсненні постачання за договором, у якості вантажовідправника може зазначатися юридична особа з якою у ТОВ «КОМПАНІЯ «МАКСІМЕТ» укладено договір про надання послуг пов'язаних з доставкою товару залізничним транспортом.

Так, 05.01.2018 між позивачем - ТОВ «ПРОМИСЛОВО ВИРОБНИЧА ГРУПА «МЕТ-АЛЬЯНС» (виконавець) та ТОВ «КОМПАНІЯ «МАКСІМЕТ» (клієнт) був укладений договір № У05/01-18, за умовами якого виконавець зобов'язався на замовлення клієнта надати послуги прийомки, завантаження (розвантаження), зважування, сортування, первинної переробки, пакетування (за необхідності), зберігання та відвантаження вагонними партіями від свого імені або імені клієнта брухту чорних металів (вантаж), що є власністю клієнта.

На підставі договору №У 05/01-18 від 05.01.2018 року та згідно даних зазначених у специфікації №4аз від 21.05.2018 року до договору №М/21-пс від 10.05.2018 року, позивачем було відвантажено та передано до перевезення залізничним транспортом брухт чорних металів, вагою 66200 кг, вантажоодержувач - ПАТ «Металургійний комбінат «АЗОВСТАЛЬ» ( ) у вагоні №60925054 за залізничною накладною №49925902.

Вантаж було прийнято до перевезення залізницею з маркуванням вапном по всій поверхні вантажу (графа 7 накладної) та під охороною залізниці (графа 49 накладної).

При огляді вантажу на станції Синельникове 1 Придніпровської залізниці було виявлено виїмку вантажу над 4-м люком вагону, при комісійному зважуванні маси вантажу встановлено нестача вантажу у вагоні, про що складено комерційний акт.

Відповідно до комерційного акту № 45360352/197 від 31.05.2018 встановлено, що по документу значиться вантаж вид 18/3 брухт пакетований, брухт сталевий № 3, перевезення 2 видів брухту чорних металів з отримувачем погоджено; тара перевірена 23 800 кг, нетто 66 200 кг, в графі відмітка «проведено захисне маркування вапном по всій поверхні вантажу» охорона залізниці, проте фактично виявилось: брухт чорних металів, вид 18/3, брутто 88 650 кг, тара перевірена з документу 23800 кг, нетто 64850 грн., що менше данних на 1350 кг, наявна виїмка, в місці виїмки маркування відсутнє, прибув без охорони, передано під охорону ВОХР станції Синельникове і Бабіч, доступ до вантажу усунено шляхом маркування виїмки вапном, вагон технічно справний.

Згідно ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Аналогічні положення містяться у статтях 110, 113 Статуту залізниць України.

Згідно зі ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно ст. 133 Статуту залізниць України, передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним написом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130 - 137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, встановлено і згідно з статтею 133 Статуту передача прала на пред'явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції) такого змісту: "Право на пред'явлення претензії та позову передано (найменування організації)". Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

Згідно залізничної накладної № 49925902, одержувачем право на пред'явлення претензій і позову передано відправнику ТОВ "Промислово виробнича група "Мет-Альянс".

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт недостачі вантажу у вагоні № 60925054 за спірним перевезенням підтверджений комерційним актом, складеним на станції Синельникове 1, який доданий позивачем до позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документавідправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Вартість вантажу підтверджується специфікацією до договору № М/21-пс на постачання вантажу - брухт та відходи чорних металів від 10.05.2018.

Суд зазначає, що в силу положень ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України та ст.ст. 114, 115 Статуту вказані документи є належними та допустимими доказами визначення вартості вантажу, оскільки відправка вантажу здійснювалась за договором між продавцем вантажу та вантажовідправником.

За таких підстав, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо ненадання Позивачем належних доказів на підтвердження завданих збитків.

Щодо надання позивачем доказів на підтвердження сплати вартості вантажу, слід зазначити наступне. Статут залізниці не передбачає доведення наявності збитків позивача за втрачений вантаж та надання доказів його сплати, відповідальність залізниці настає перед одержувачем за факт втрати вантажу у розмірі його вартості, що підтверджується довідкою відправника вантажу відповідно до ст. 115 Статуту залізниці України та п. 2.7. роз'яснення Вищого господарського суду України від 29.09.2008 № 04-5/225.

Згідно частини 2 ст.924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, тверджень позивача належними доказами не спростував.

Відповідно до ст.ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 113 Статуту залізниць України залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236-240, 250-252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь (62490, Харківська область, Харківський район, село Комунар, вул.Безлюдівська, буд. 2, ) 7 226 (сім тисяч двісті двадцять шість) грн. 00 коп. основного боргу та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 09.11.2018

Суддя О.М.Ярмак