ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2018 Справа № 917/397/18

м.Полтава

за позовною заявою Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління", вул. Київська, 69, м. Кременчук, Полтавська область, 39631

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м.Полтава, 36022

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради, Площа Перемоги, 2, м. Кременчук, 39600

про визнання незаконним дій та зобов'язання відшкодувати завдані збитки у розмірі 72765,00 грн.

Суддя Паламарчук В.В.

Секретар судового засідання Рожко О.П.

Представники сторін 18.10.2018р.:

від позивача: Гордієнко Ю.А., дов. від 30.01.2018р.

Тарасенко А.О., дов. від 30.01.2018р.

від відповідача: Бобровський С.С., дов. №10-75/1866 від 08.02.2018р.

від третьої особи: не з'явився

Представники сторін 23.10.2018р.:

від позивача: Гордієнко Ю.А., дов. від 30.01.2018р.

Тарасенко А.О., дов. від 30.01.2018р.

від відповідача: Бобровський С.С., дов. №10-75/1866 від 08.02.2018р.

від третьої особи: не з'явився

Рішення виноситься після перерви оголошеної в судовому засіданні 18.10.2018р. на підставі ст. 216 ГПК України.

Обставини справи: Комунальне підприємство "Кременчуцьке тролейбусне управління" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про визнання незаконним припинення електропостачання та зобов'язання відшкодувати завдані збитки у розмірі 72765,00 грн.

Позивач просить суд визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" з припинення електропостачання Комунальному підприємству "Кременчуцьке тролейбусне управління" 28.03.2018р. на підставі Попереджень про припинення постачання електроенергії від 22.03.2018 №346/1901 та від 22.03.2018 №346/1902 та стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" збитки, завдані внаслідок незаконних дій з припинення електропостачання у розмірі 72 765,00грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач у односторонньому порядку змінив порядок розрахунків за електроенергію. Зміна порядку розрахунків у формі попередньої оплати з 10% розміру на 100% розмір, без відповідних на те асигнувань за результатами проведення публічних закупівель, суперечить ст.714 Цивільного кодексу України, ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» та їх недійсність відповідно до ст.37 Закону України «Про публічні закупівлі» та ст.48 Бюджетного кодексу України. Крім того, в межах визначених законодавством, відповідальність за порушення дисципліни платежів мала наступити у вигляді пені і штрафних санкцій, а не у вигляді припинення постачання електроенергії.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.04.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі. Справу призначено до розгляду в засідання у порядку загального позовного провадження на 15.05.2018р.

Відповідач у відзиві на позов від 15.05.2018р. вхід. №4783, додаткових поясненнях до відзиву (вхід. №5469 від 05.06.2018р.) та запереченнях на відповідь (вхід. №5470 від 05.06.2018р.) проти позовних вимог заперечує, зазначає, що припинення постачання електроенергії відбулося внаслідок порушення позивачем умов Договору про постачання електричної енергії №346 від 07.10.2008 року з урахуванням Додаткової угоди від 12.10.2017 про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії №346 від 07.10.2008 року, а саме: порушення порядку розрахунків щодо 100% попередньої оплати.

Третя особа - Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради надала пояснення по справі від 05.06.2018р. вхід. №5473 та вхід. №5493, в яких просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази у їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи сторін, господарський суд встановив:

Між Комунальним підприємством "Кременчуцьке тролейбусне управління" (Споживач, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (Постачальник, відповідач) 07.10.2008 було укладено Договір про постачання електричної енергії №346, відповідно до якого Постачальник продає електричну енергію (як різновид товару) Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 19192кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п.1.1 Договору).

Додатком №2 до Договору (Порядок розрахунків) сторони погодили, що платежі за електричну енергію здійснюються Споживачем платіжними дорученнями на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника у розмірі 10% попередньої оплати на наступний поточний місяць згідно з обсягом споживання.

Додатковою угодою від 12.10.2017 про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії №346 від 07.10.2008 змінено Порядок розрахунків, а саме: п.2 визначено, що Споживач до початку розрахункового періоду здійснює платіж на наступний розрахунковий період у сумі вартості 100% заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії.

У березні 2018р. Кременчуцька філія Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" надало рахунки на оплату електроенергії у 100% розмірі, з одночасним попередженням про припинення електропостачання Комунальному підприємству "Кременчуцьке тролейбусне управління" №346/1486, №346/1487, №346/1488 від 06.03.2018, посилаючись на п.3 та п.4 Додаткової угоди в редакції від 12.10.2017р.

28.03.2018 представниками позивача на підставі Попередження про припинення електропостачання складено Акт про недопущення до електроустановок Споживача та самостійно проведено припинення електропостачання. Внаслідок вказаних дій з 28.03.2018р. об 11-50 було зупинено роботу Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління" (зупинено 18 тролейбусів та 9 тролейбусів пере направлено).

Як зазначає позивач у позові, умови щодо розрахунків за постачання електричної енергії змінені відповідачем у односторонньому порядку, а п.3 та п.4 Додаткової угоди в редакції від 12.10.2017 є нікчемними. Припинення електропостачання за не проведення попередньої оплати у 100% розмірі за квітень 2018 року є зловживанням монопольним становище Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" на ринку, що призвело до порушення прав Кременчуцької громади, комунального підприємства та мешканців міста. Крім того, позивач зазначає, що він відповідно до п.2.5 Статуту не має достатньо фінансових ресурсів та дотується (фінансується) з місцевого бюджету за відповідним рішенням власника - територіальної громади м.Кременчука в особі Кременчуцької міської ради.

Комунальне підприємство "Кременчуцьке тролейбусне управління" є споживачем електричної енергії за Договором про постачання електричної енергії №346 від 07.10.2008 року.

На підставі укладеного договору Комунальним підприємством "Кременчуцьке тролейбусне управління" здійснюються пасажирські перевезення в м.Кременчуці (більшість з яких пільгові категорії населення), отже, електроенергія споживається для забезпечення населення послугами з перевезення.

Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" 28.03.2018р. було частково припинено електропостачання електроустановок Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління". Знеструмлення об'єктів ТПС -1, ТПС - 2, ТПС було здійснено у відповідності до Попередження про припинення постачання електроенергії від 22.03.2018 із зазначенням щодо того, що заходи із припинення постачання електроенергії відбудуться на підставі Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією та Договору про постачання електричної енергії №346.

Так, Договором про постачання електричної енергії №346 від 07.10.2008, а саме п.4.2.1 передбачено, що за внесення платежів з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми.

Також п.6.1 Договору передбачено, що Електропостачання Споживача може бути обмежено або припинено Постачальником у разі несплати Споживачем відповідних платежів у терміни, встановлені додатком «Порядок розрахунків».

Проте, згідно з положеннями ч.2 ст.18 Закону України «Про міський електричний транспорт» - забороняється відключення об'єктів міського електричного транспорту від електропостачання під час пасажирських перевезень, за винятком усунення наслідків аварій у системах електропостачання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про міський електричний транспорт» до об'єктів міського електричного транспорту відносяться - рухомий склад, контактні мережі, тягові підстанції, колії трамвайні та метрополітену, а також споруди, призначені для забезпечення надання транспортних послуг

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання незаконним припинення електропостачання є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 72765,00 грн., суд відзначає наступне.

Як зазначає позивач, внаслідок припинення електропостачання 28.03.2018 та 29.03.2018 Комунальне підприємство "Кременчуцьке тролейбусне управління" зазнало збитків у загальному розмірі 72 765,00грн.

Розмір збитків позивачем визначено на підставі Плану збору виторгу за випусками на березень 2018, затвердженого на підприємстві визначено розмір збору виручки за одну годину роботи кондуктора в розрізі маршрутів для кожного типу тролейбусу у відповідності до режиму руху.

Сума планової виручки 45 856,00грн за 28.03.2018 та 44 206,00грн за 29.03.2018 визначається як добуток розміру за одну годину роботи кондуктора та режиму руху для кожного типу тролейбусу згідно шляхових листів (фактично відпрацьованих).

Сума фактичної виручки 21 320,0грн за 28.03.2018 та 18 288,0грн за 29.03.2018 є сума готівки, зданої до банку наступного дня (29 за 28 та 30 за 29 відповідно), зменшеної на суму проданих проїзних квитків, визначених згідно касових чеків з «Приватбанку» за 29.03.2018 та 30.03.2018 «здача готівки», регістр (лист) з касової книги за 28.03.2018 та 29.03.2018, відомості реалізації збору виторгу від кондукторів за 28.03.2018 та 29.03.2018 («проїзні квитки»).

Різниця між планом та фактом за 28.03.2018 та 29.03.2018 є різницями обраховані за математичним методом (арифметично).

Нарахування заробітної плати водіям тролейбусів та кондукторів з урахуванням ЄСВ в розмірі 22% за 28.03.2018 в розмірі 13 964,30грн та за 29.03.2018 в розмірі 8 346,70грн, визначено розрахунково як добуток між долями часу простоїв на лінії і в ДЕПО та тарифною ставкою відповідно до режиму роботи тролейбусу в розрізі кожного водія тролейбусу на підставі фактичної роботи підтвердженої шляховими листами на І робочу зміну.

З урахуванням викладеного, збитки в розмірі 72 765,00грн за 28.03.2018 та 29.03.2018 визначено розрахунково на підставі документів: щодо обліку коштів, нарахувань на заробітну плату (І та II статті) відповідно до невідпрацьованого робочого часу за рахунок простою (на лінії та в ДЕПО) визначених на підставі шляхових листів тролейбусів.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Пунктом 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори:

- наявність реальних збитків;

- вина заподіювача збитків;

- причинний зв'язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками є обов'язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов'язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв'язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Крім того, при обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби права позивача не були порушені. Нічим не підтверджені розрахунки про можливі доходи до уваги братися не можуть. Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які позивач поніс би, якби не відбулося порушення права.

Позивач, вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, повинен довести, що за звичайних обставин він мав реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу, при цьому, протиправні дії відповідача є причиною, а збитки, які виникли, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов'язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв'язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Проте, суд не може дійти до беззаперечного висновку, що заявлені до стягнення кошти (доходи) дійсно були б отримані позивачем, а тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 72765,00грн. не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" з припинення електропостачання Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління" 28.03.2018р. на підставі Попереджень про припинення постачання електроенергії від 22.03.2018р. №346/1901 та від 22.03.2018р. №346/1902.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м.Полтава, 36022, , інші відомості: відсутні) на користь Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління" (вул. Київська, 69, м. Кременчук, Полтавська область, 39631, , інші відомості: відсутні) судовий збір у розмірі 1762,00грн.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

4. В решті позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 05.11.2018

Суддя Паламарчук В.В.