ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.10.2018 р.

Справа № 910/9867/18

За позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРАФТ"

до           Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" в

особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю

"Континіум-Трейд

про           стягнення 31 924,75 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДРАФТ" (надалі – позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" (надалі – відповідач) про стягнення 31 924,75 грн., з яких 22 448,83 грн. заборгованості, 3 402,23 грн. пені, 1 198,33 грн. 3 % річних та 4 875,36 грн. інфляційних втрат, по Договору поставки №264-ПК-14 від 11.11.2014 р.

Ухвалою суду від 31.07.2018 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРАФТ" залишено без руху, зобов'язано позивача усунути недоліки позовної заяви.

15.08.2018 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 17.08.2018 р. відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

05.09.2018 р. від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 38 940,98 грн., з яких: 28 897,93 грн. заборгованості, 3 402,23 грн. пені, 1 369,21 грн. 3% річних та 5 271,61 грн. інфляційних втрат.

Судом встановлено, що заява про збільшення позовних вимог обґрунтована тим, що при поданні позовної заяви позивачем помилково не було додано договір поставки №22/7/15 від 22.07.2015 р., за яким у відповідача наявна заборгованість у розмірі 6 449,10 грн., а також нараховано 396,61 грн. інфляційних втрат та 171,21 грн. 3% річних.

Суд залишає вказану заяву без розгляду, оскільки предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача 31 924,75 грн., за договором поставки №264-ПК-14 від 11.11.2014 р.; а заявлення до стягнення заборгованості за поставки №22/7/15 від 22.07.2015 р. є зміною як предмету, так і підстав позову, та не може розглядатись в межах даної справи.

Від відповідача відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень по суті спору не надійшло.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

11.11.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДРАФТ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" (покупець) було укладено Договір поставки (надалі – Договір), за умовами якого позивач зобов’язався поставити і передати у власність відповідачутовар, а останній – прийняти цей товар і здійснити оплату відповідно до умов цього Договору (п.2.1.).

Відповідно до п. п. 8.1.1., 8.1.3., 8.1.6. Договору, ціна товару вказується у замовленні на підставі Специфікації, яка діє на момент відправлення замовлення. Загальна вартість замовлення вказується в замовленні. При поставці ціна товару вказується в товарних накладних. Загальна вартість даного договору – вартість всього поставленого за ним товару.

Згідно з п. 8.2.1. Договору, покупець здійснює оплату за поставлений товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 53 календарних днів з моменту поставки.

Пунктом 13.1. Договору передбачено, що договір діє до 31.12.2015 р., а в частині взаєморозрахунків – до повного та належного виконання сторонами своїх зобов’язань.

Зобов’язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов’язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, позивачем було поставлено відповідачу товар за Договором загальною вартістю 288 087,04 грн.

Відповідачем було оплачено товар на загальну суму 222 259,16 грн., та повернуто частину товару на суму 31 379,05 грн. Також, позивачем було зменшено суму поставок на 12 000,00 грн., що відображено в акті звірки від 30.09.2015 р.

Таким чином, несплаченою відповідачем залишається вартість отриманого від позивача товару у розмірі 22 448,83 грн.

У зв’язку несплатою вартості товару у повному обсязі, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому, крім заборгованості у розмірі 22 448,83 грн., просить стягнути з відповідача також 3 402,23 грн. пені, 1 198,33 грн. 3 % річних та 4 875,36 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 10.5 Договору, в разі несвоєчасної оплати покупцем поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, від вартості поставленого, але не сплаченого товару, за кожен день прострочення.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом та не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за порушення зобов’язань за Договором має сплатити 3 402,23 грн. пені, 1 198,33 грн. 3 % річних та 4 875,36 грн. інфляційних втрат.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач доводи і вимоги позивача у встановленому законом порядку не спростував, доказів погашення заборгованості перед позивачем не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом відповідачем, а відтак, заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд позовної заяви покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повістю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" (43000, м. Луцьк, пр. Соборності, 43; ) в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" (01001, м. Київ, вул. Березняківська, 31; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРАФТ" (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 22-А; ) 22 448 (двадцять дві тисячі чотириста сорок вісім) грн. 83 коп. заборгованості, 3 402 (три тисячі чотириста дві) 23 коп. пені, 1 198 (одну тисячу сто дев’яносто вісім) грн. 33 коп. 3 % річних, 4 875 (чотири тисячі вісімсот сімдесят п’ять) грн. 36 коп. інфляційних втрат та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.11.2018 р.

Суддя Н.І. Зеленіна