ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.11.2018р. Справа №905/1707/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Аптека АІРМЕД, м.Харків

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі

Регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман, Донецька область

про стягнення 703025,22 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2-по дов.

від відповідача: ОСОБА_3-по дов.

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Аптека АІРМЕД, м.Харків, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман, Донецька область, про стягнення заборгованості в сумі 703025,22 грн., у тому числі основний борг в сумі 647810,50 грн. та пеня в сумі 55214,72 грн.

Ухвалою від 17.09.2018р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Аптека АІРМЕД, м.Харків залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю Аптека АІРМЕД, м.Харків строк для усунення недоліків його позовної заяви протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху шляхом надання доказів відправлення копії позовної заяви і доданих до неї документів на адресу ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5).

25.09.2018р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Аптека АІРМЕД, м.Харків надійшло клопотання від 25.09.2018р. про долучення до матеріалів справи поштової квитанції з описом вкладення про направлення копії позовної заяви і доданих до неї документів на адресу ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5).

Ухвалою від 01.10.2018р. по справі №905/1707/18 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1707/18 за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором про закупівлю №Дон/НХ-17246/НЮ від 19.04.2017р. в частині оплати вартості поставленого товару, договір відступлення права вимоги №1 від 29.12.2017р.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 16.10.2018р., в якому проти позовних вимог заперечує, посилаючись на недійсність договору відступлення права вимоги №1 від 29.12.2017р., внаслідок чого у позивача відсутнє відповідне право вимоги на стягнення заборгованості.

29.10.2018р. до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої позивач стверджує про відсутність підстав для недійсності договору відступлення права вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

19.04.2017р. між ТОВ «Своя аптека» та відповідачем був підписаний договір про закупівлю №Дон/НХ-17246/НЮ, за умовами якого постачальник (ТОВ «Своя аптека») зобовязується поставити у власність покупця (відповідач) товар в асортименті та кількості згідно специфікації (додаток №1), яка є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно п.1.2 договору визначено найменування товару аптечка автомобільна №1 (без бутарфанола), аптечка універсальна №1.

Виробник товару ТОВ «Фарммедальянс» (п.1.3 договору).

Товар повинен бути поставлений постачальником протягом 3 календарних днів від дати отримання заявки на поставку товару (п.4.1 договору).

Датою поставки товару вважається дата підписання накладної на приймання товару та підписання акту прийому-передачі товару обома сторонами договору (п.4.2 договору).

Товар постачається постачальником на свій рахунок на склад покупця у м.Лиман, вул.Привокзальна, 105 на умовах CPT згідно правил інкотермс-2010 (п.4.3 договору).

Термін дії договору з моменту його підписання сторонами і до 31.12.2017р. (п.15.1).

Сторонами підписано специфікацію №1 до договору, згідно якої постачанню позивачем відповідачу підлягали аптечка автомобільна №1 (без бутарфанола) на суму 96953,27 грн., аптечка універсальна №1 на суму 528771,03 грн., всього на суму 669525,00 грн. з урахуванням ПДВ.

На виконання договору та зазначеної специфікації ТОВ «Своя аптека» поставило відповідачу товар за видатковими накладними №1360 від 22.05.2017р., №1379 від 23.05.2017р., №1397 від 24.05.2017р., №1548 від 12.06.2017р., №1135 від 03.05.2017р., актами приймання-передачі продукції від 24.05.2017р., 23.05.2017р., 29.05.2017р., 12.06.2017р., 04.05.2017р. на суму 669525,00 грн., який був прийнятий представником відповідача без заперечень.

Факт отримання від ТОВ «Своя аптека» товару на вказану суму відповідачем не заперечується.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно розділу 6 договору розрахунки за поставлений товар здійснюються у безготівковій формі. Покупець здійснює оплату поставленого товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладної (залізничної накладної) та акту прийому-передачі на отримання товару.

Таким чином, за висновками суду, відповідач мав сплатити вартість отриманого від ТОВ «Своя аптека» товару:

- за видатковою накладною №1360 від 22.05.2017р. та актом приймання-передачі продукції від 24.05.2017р. в строк до 07.07.2017р.;

- за видатковою накладною №1379 від 23.05.2017р. та актом приймання-передачі продукції від 23.05.2017р. в строк до 06.07.2017р.

- за видатковою накладною №1397 від 24.05.2017р. та актом приймання-передачі продукції від 24.05.2017р. в строк до 07.07.2017р.

- за видатковою накладною №1548 від 12.06.2017р. та актом приймання-передачі продукції від 12.06.2017р. в строк до 25.07.2017р.

- за видатковою накладною №1135 від 03.05.2017р. та актом приймання-передачі продукції від 04.05.2017р. в строк до 20.06.2017р.

Згідно платіжних доручень №369650 від 10.07.2017р., №397336 від 31.07.2017р. відповідачем на користь ТОВ «Своя аптека» було перераховано грошові кошти в сумі 21714,50 грн.

Доказів виконання відповідачем своїх зобовязань перед ТОВ «Своя аптека» зі сплати заборгованості в сумі 647810,50 грн. матеріали справи не містять.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.3 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.513, ч.1 ст.514 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.515 Цивільного кодексу України заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч.ч.1, 2 ст.516 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

29.12.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Своя аптека» (первісний кредитор) та позивачем (новий кредитор) був підписаний договір №1 про уступку права вимоги, за яким первісний кредитор уступає, а позивач приймає право вимоги по зобовязанням між кредитором та боржником (відповідачем). Вимоги складають право кредитора на погашення заборгованості, що виникла в результаті здійснення кредитором поставки товару за договором №Дон/НХ-17246/НЮ від 19.04.2017р. на суму 647810,50 грн. Заборгованість виникла за наступними накладними: №1360 від 22.05.2017р., №1379 від 23.05.2017р., №1397 від 24.05.2017р., №1548 від 12.06.2017р., №1135 від 03.05.2017р.

Всі права та обовязки кредитора, що виступає стороною вищевказаного договору, повністю зберігаються за набувачем (п.1.2 договору)

У розрахунок за поступку вимоги набувач зобовязується провести розрахунок з кредитором на суму, обумовлену в п.1.1 договору, протягом 1 року з моменту підписання договору шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок кредитора або погасити іншим, не суперечить законодавству, способом. У разі виникнення однорідних зустрічних вимог, сторони проводять залік відповідних зустрічних вимог (п.1.3 договору).

Таким чином, у звязку з укладанням договору №1 від 29.12.2017р. про уступку права вимоги відбулася заміна кредитора за первісним договором, а саме право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Своя аптека» до відповідача щодо сплати боргу в сумі 647810,50 грн., а також інших прав перейшло до позивача.

19.03.2018р. відповідача повідомлено про відступлення права вимоги за договором №Дон/НХ-17246/НЮ від 19.04.2017р. листом №35 від 29.12.2017р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує про недійсність договору уступки права вимоги від 29.12.2017р. №1 у звязку з тими обставинами, що договір постачання №Дон/НХ-17246/НЮ від 19.04.2017р. було укладено сторонами згідно вимог Закону України «Про публічні закупівлі».

Щодо вказаних заперечень відповідача суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

У відповідності до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Підставою недійсності правочину, у відповідності до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначаються загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так, частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст.16 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник вимагає від учасників подання ними документально підтвердженої інформації про їх відповідність кваліфікаційним критеріям. Замовник установлює один або декілька з таких кваліфікаційних критеріїв: наявність обладнання та матеріально-технічної бази; наявність працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід; наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічного договору.

У разі якщо оголошення про проведення процедури закупівлі оприлюднюється відповідно до норм частини четвертої статті 10 цього Закону, замовник розглядає тендерні пропозиції на відповідність технічним вимогам, визначеним у тендерній документації, та визначає відповідність учасників кваліфікаційним критеріям до проведення автоматичної оцінки тендерних пропозицій у строк, що не перевищує 20 робочих днів. За результатами розгляду та оцінки тендерної пропозиції замовник визначає переможця та приймає рішення про намір укласти договір згідно з цим Законом (ч.ч.5, 6 ст.28 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Як передбачено ч.2 ст.32 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем торгів протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця. З метою забезпечення права на оскарження рішень замовника договір про закупівлю не може бути укладено раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; продовження строку дії договору та виконання зобовязань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених обєктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); зміни ціни у звязку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; зміни умов у звязку із застосуванням положень частини пятої цієї статті (ч.ч.1, 4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Як свідчать досліджені вище матеріали справи, проаналізовані положення чинного законодавства, у договорі про відступлення права вимоги №1 від 29.12.2017р. сторони у відповідності до вимог ст.ст.512, 514, 517 ЦК України погодили, що ТОВ «Своя аптека» відступило позивачу право вимоги за договором №Дон/НХ-17246/НЮ від 19.04.2017р.

При цьому, у вказаному договорі цесії сторони чітко передбачили, що передається позивачу саме вимога, що виникла із видаткових накладних №1360 від 22.05.2017р., №1379 від 23.05.2017р., №1397 від 24.05.2017р., №1548 від 12.06.2017р., №1135 від 03.05.2017р. на суму 647810,50 грн., що становить вартість поставленого товару. За договором №1 від 29.12.2017р. відбулась саме заміна кредитора (виконавця) послуг в частині вимоги обмеженої несплаченою замовником частиною вартості поставленої виконавцем продукції.

При цьому, заміна кредитора у зобовязанні, що виникло із договору про закупівлю послуг за державні кошти на стадії виконання замовником зобов'язань по ньому щодо оплати поставленого товару, за умови поставки постачальником товару у повному обсязі, не змінює істотних умов договору про закупівлю, а отже, не суперечить вимогам ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі», та в цілому положенням вказаного Закону.

За таких обставин, заперечення відповідача проти позову є безпідставними та судом не приймаються.

Як наслідок, позов в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 647810,50 грн. є правомірним та підлягає задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивачем на підставі п.9.2 договору поставки №Дон/НХ-17246/НЮ від 19.04.2017р. нараховано та предявлено до стягнення пеню в сумі 55214,72 грн.

Проте, за договором уступки права вимоги №1 від 29.12.2017р. від ТОВ «Своя аптека» до позивача було передано лише право вимоги до відповідача щодо сплати заборгованості за поставлений товар в сумі 647810,50 грн. згідно певних видаткових накладних.

Передачу права на будь-які інші вимоги до залізниці, у т.ч. щодо пені, до позивача сторони договору №1 від 29.12.2017р. не погодили.

За таких обставин, позов в частині вимог про стягнення пені в сумі 55214,72 грн. підлягає залишенню без задоволення.

Судовий збір відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Аптека АІРМЕД, м.Харків до ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман, Донецька область про стягнення заборгованості в сумі 703025,22 грн., у тому числі основний борг в сумі 647810,50 грн. та пеня в сумі 55214,72 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ІПН 55, ) в особі Регіональної філії Донецька залізниця (84404, Донецька обл., м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, п/р 2358 в ДОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» м.Лиман, МФО 335106, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Аптека АІРМЕД (61001, Харківська обл., м.Харків, вул.Франківська, буд.14, р/р №7900 в АТ «УкрСиббанк» м.Харків, МФО 351005, ) заборгованість в сумі 647810,50 грн., судовий збір в сумі 9717,15 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 15.11.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 15.11.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина