ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року Справа № 906/379/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

без участі представників учасників справи, які в судове засідання не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Дочірнього підпри-ємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення господарського суду Житомирської області від 27.08.2018р., повний текст якого складено 28.08.2018р., у справі №906/379/18 (суддя Тимошен-ко О.М.)

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» м.Київ

до Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого

акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні

дороги України» м.Житомир

про стягнення 832 358 грн. 29 коп. відсотків за кредитним договором,-

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (в подальшому Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») (надалі в тексті - Банк) звер-нулося до господарського суду Житомирської області із позовом про стягнення з Дочірнього підп-риємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонер-на компанія «Автомобільні дороги України» (надалі в тексті - Дочірнє підприємство) 832 358 грн. 29 коп. відсотків за кредитним договором за період з 05.03.2016р. по 30.03.2018р.(арк.справи 3-8).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 27.08.2018р. у справі №906/379/18 позов задоволено. Присуджено до стягнення з Дочірнього підприємства на користь Банку 832 358 грн. 29 коп. відсотків за кредитним договором та 12 485 грн. 37 коп. витрат зі сплати судового збору. (арк.справи 99-100).

Не погоджуючись із рішенням, Відповідач подав скаргу до апеляційного господарського су-ду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 27.08.2018р. у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.(арк.справи 111-113).

Обґрунтовуючи скаргу, Відповідач зазначає, що господарський суд першої інстанції непов-но з'ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального права. Наголошує, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про обґрунтованість по-зову в частині нарахування відсотків після 06.10.2016р., тобто претензії Позивача про дострокове погашення кредиту, оскільки з цього моменту Позивач втратив право на нарахування 68% річних за користування кредитними коштами.(арк.справи 113).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2018р. відкрито апеляційне провадження за скаргою Відповідача. Справу призначено до розгляду на 13.11.2018р. (арк.справи 126).

Позивач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи не забезпечили явки своїх представників у призначене на 13.11.2018р. су-дове засідання апеляційної інстанції, хоч про час та місце розгляду скарги були повідомлені в ус-тановленому порядку.(арк.справи 128-129).

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевірив-ши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального пра-ва, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «Приватбанк»-банк та ДчП «Житомирський обл-автодор»-позичальник 28.05.2015р. підписали заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, згідно якої позичальник надаю свою згоду на Умови та пра-вила надання банківських послуг (надалі - Умови), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.//privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 28.05.2015р.(надалі в тексті - Договір).(арк.справи 13).

Відповідно до Договору позичальнику встановлено кредитний ліміт овердрафту, на поточ-ний рахунок №5504 у розмірі 1 000 000грн., в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-пові-домлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських пос-луг.

В період дії Договору ліміт перераховується банком не менше одного разу на місяць не піз-ніше 10 числа кожного місяця, а також в разі настання умов, викладених в п.3.2.4.2.3.4 Договору. Ліміт змінюється без підписання договорів про внесення змін до Договору (якщо інше не буде по-годжено Сторонами), про що Банк направляє позичальнику повідомлення із зазначенням розміру і дати зменшення або збільшення Ліміту.

Так, згідно з п.3.2.4.4.1 Умов, за користування кредитом в період з дати виникнення дебето-вого сальдо на поточному рахунку позичальника при закритті банківського дня позичальник спла-чує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування креди-том (диференційована процентна ставка). Розмір ставки встановлений у п.А.5 Договору. Порядок розрахунку відсотків:

- по першому дню використання кредиту відсотки розраховуються за процентною ставкою інтервалу 1 -3 дні.

- у разі непогашення кредиту після закінчення 3 днів з дати початку періоду безперервного користування кредитом починаючи з 4-го дня в силу вступає процентна ставка інтервалу 4-7 днів.

- у разі непогашення кредиту після закінчення 7 днів з дати початку періоду безперервного користування кредитом починаючи з 8-го дня в силу вступає процентна ставка інтервалу 8-15 днів.

- у разі непогашення кредиту після закінчення 15 днів з дати початку періоду безперервно-го користування кредитом починаючи з 16-го дня в силу вступає процентна ставка інтервалу 16-30 днів.

- у разі непогашення кредит після закінчення 30 днів з дати початку періоду безперервного користування кредитом починаючи з 31-го дня встановлюється підвищена процентна ставка, виз-начена в п.3.2.4.4.2 Договору.

Згідно п.3.2.4.4.2 Умов, у відповідності зі ст.212 ЦК України в разі порушення позичальник-ком будь-якого із зобов'язань, передбачених пп.3.2.4.1.4, 3.2.4.1.5, 3.2.4.2.2.3, 3.2.4.2.2.4, 3.2.4.2.2.5, 3.2.4.2.3.4, 3.2.4.2.2.15 Договору, позичальник сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в п. А.6 Договору (за винятком випадку реалізації Банком права зміни умов Договору, встановленого п.А.3 Договору).

У випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов'язання, він сплачує Бан-ку проценти за користування кредитними у розмірі 68% річних від суми непогашеної за боргова-ності.(пункт А.6 Договору).

Матеріали справи містять:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2016р. у справі №904/ 9888/16, яким стягнуто солідарно з ДчП «Житомирський облавтодор» та ТзОВ «Приват-Фінан-сист» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 772 145 грн. 28 коп. заборгованості по кредиту за догово-ром банківського обслуговування від 28.05.2015р.(арк.справи 36-37). У вказаному рішенні господ-дарський суд встановив, що в період з 05.03.2016р. по 11.10.2016р. борг Дочірнього підприємства перед Банком по кредиту становив 772 145 грн. 28 коп. Крім того, у рішенні вказано, що вимога (вих.№60202ZRVKS0ES від 06.10.16р.) про сплату заборгованості з повернення кредиту, заборго-ваності зі сплати відсотків та пені, надіслана на адресу Відповідача, залишена останнім без відпо-віді та без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2016р. у справі №904/ 9888/16 виконано повністю 30.03.2018р.

Крім того, копія вимоги Банку до Дочірнього підприємства вих.№60202ZRVKS0ES від 06.10. 2016р. про оплату заборгованості з повернення кредиту, заборгованості зі сплати відсотків та пені подана до суду апеляційної інстанції із скаргою.(арк.справи 116).

Вбачається, що вважаючи своє право на нарахування та виплату процентів за користування кредитними коштами порушеним, Банк звернувся до господарського суду Житомирської області із позовом про стягнення із Дочірнього підприємства 832 358 грн. 29 коп. відсотків за кредитним до-говором за період з 05.03.2016р. по 30.03.2018р.

Як вже зазначалося, господарський суд першої інстанції рішенням від 27.08.2018р. задово-лив позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні оскар-жуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга частково обґрунтована та підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України) - госпо-дарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов'язань і є обов'язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов'язан-ня у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України).

Зобов'язанням, відповідно до ст.509 ЦК України - є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Такі ж правила встановлює і ст.174 ГК України.

Предметом даного спору є стягнення процентів за кредитним договором.

Матеріалами справи стверджено, що з моменту укладення Договору 28.05.2015р. між сторо-ронами виникли кредитні відносини, оскільки взаємовідносини сторін підпадають під дефініцію статті 1054 ЦК України, коли за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредито-давець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, ус-тановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім того, ст.345 ГК України передбачено, що кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кре-дитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та пога-шення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в по-рядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобо-в'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.(ст.1050 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з роз-строченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вима-гати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йо-му відповідно до статті 1048 цього Кодексу.(ст.1050 ЦК України).

Таким чином - факт отримання Відповідачем кредитних коштів зумовлює виникнення у ньо-го зобов'язання повернути їх, а також сплатити проценти.

Переглядаючи оскаржуване рішення, колегія суддів, приймає до уваги, що рішенням госпо-дарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2016р. у справі №904/9888/16 стягнуто солідар-но з ДчП «Житомирський облавтодор» та ТзОВ «Приват-Фінансист» на користь ПАТ КБ «Приват-банк» 772 145 грн. 28 коп. заборгованості по кредиту за договором банківського обслуговування від 28.05.2015р. Господарський суд, при цьому, встановив, що заборгованість виникла в період з 05.03. 2016р. по 11.10.2016р.(арк.справи 36-37).

Перевіривши розрахунок місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку, що при обчисленні суми заборгованості з прострочених процентів за користування кредитними кош-тами Банк визначив початок періоду нарахування процентів з 05.03.2016р. Разом з тим, нарахування процентів по 30.03.2018р. - тобто фактичне виконання рішення суду є помилковим та таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства.

Так, відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовую-ться положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від пози-чальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і по-рядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення пози-ки.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути засто-сований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за креди-том припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення вико-нання грошового зобов'язання.

Як вже зазначалось вище, 06.10.2016р. Позивачем пред'явлено Відповідачу вимогу про дост-рокове погашення всієї заборгованості, в той час як передбачені договором відсотки нараховані По-зивачем за період з 05.03.2016р. по 30.03.2018р.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів за період з 07.10. 2016р. по 30.03.20018р. відсутні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Росії») щодо реалізації права на справедливий суд (п.1 ст.6 Конвенції): «одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та об-в'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та но-вого її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру».

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.10.2018р. у справі №922/3642/17.

У справі «Проніна проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07. 2006р.). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну від-повідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може предс-тавити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавс-тва, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Отже, після направлення Відповідачу письмової вимоги про дострокове погашення всієї за-боргованості - кредитний договір припинив свою дію і Позивач втратив право нараховувати і стя-гувати з Відповідача відсотки за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користу-вання кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не перед-бачено.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України - одностороння відмова від зобов'язання або одно-стороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зо-бов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - від-повідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Здійснивши перерахунок відсотків річних за кредитним договором, колегія суддів дійшла висновку, що обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є 309 870 грн. 76 коп. за пері-од з 05.03.2016р. по 06.10.2016р., разом з тим, у задоволенні вимоги щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 522 487 грн. 53 коп. належить відмовити за безпідставністю, що не було вра-ховано судом першої інстанції.

З мотивів зазначених вище, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для часткового за-доволення апеляційної скарги та часткового скасування рішення суду першої інстанції з підстав ст. 277 ГПК України через неправильне застосування норм процесуального права та невідповідність обставинам справи висновків, викладених у рішенні, що призвело до ухвалення незаконного судо-вого рішення.

Крім того, з урахування часткового задоволення апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору підлягають перерозподілу. Так, за подання позову до суду першої інстанції із Відповідача на користь Позивача належить стягнути 4 648 грн. 06 коп. витрат зі сплати судового збору, а за подання апеляційної скарги - з Позивача на користь Відпові-дача належить стягнути 11 755 грн. 96 коп. витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуаль-ного кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого ак-ціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішен-ня господарського суду Житомирської області від 27.08.2018р. у справі №906/379/18 задоволити частково.

2. Рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компа-нія «Автомобільні дороги України» 522 487 грн. 53 коп. відсотків за користування кредитними кош-тами.

3. Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні стягнення з Дочірньо-го підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акці-онерна компанія «Автомобільні дороги України» 522 487 грн. 53 коп. відсотків за користування кредитними коштами.

4. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

5. Стягнути з Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерно-го товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (10003, м.Житомир, вул.Перемоги, 75, код 32008278) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват-банк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1-Д, код 14360570) 4 648 грн. 06 коп. витрат зі сплати су-дового збору.

6. Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1-Д, код 14360570) на користь Дочірнього підприємства «Житомирський облавто-дор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України" (10003, м.Житомир, вул.Перемоги, 75, код 32008278) 11 755 грн. 96 коп. витрат зі спла-ти судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Надати місцевому господарському суду доручення про видачу відповідних наказів.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

9. Матеріали справи №906/379/18 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Мельник О.В.