ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/709/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.,

секретар судового засідання Клапків Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: відділу комунального майна району

майдан Незалежності, буд.11, м.Косів, Івано-Франківська область, 78600

до відповідача: комунального підприємства "Косівська центральна районна аптека № 40"

провулок Шевченка, буд.1а, м.Косів, Івано-Франківська область, 78600

про зобов'язання звільнити частину приміщень, що знаходяться в Косівській центральній районній лікарні за адресою м.Косів, провулок Шевченка, 27, аптечні пункти № 1,№ 2, №3, №4 та передати їх згідно акту прийому-передачі

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - керівник

від відповідача: ОСОБА_2 - адвокат

ВСТАНОВИВ: в провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа за позовом відділу комунального майна району до КП "Косівська центральна районна аптека № 40" про зобов'язання звільнити частину приміщень, що знаходяться в Косівській центральній районній лікарні за адресою м.Косів, провулок Шевченка, 27, аптечні пункти № 1,№ 2, №3, №4 та передати їх згідно акту прийому-передачі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач після закінчення терміну дії договору оренди №2 від 03.01.07 не звільнив орендовані приміщення та не повернув їх орендодавцю, внаслідок чого позивач не може використовувати приміщення, що знаходиться в його управлінні та вчиняти щодо нього передбачені законодавством дії, а саме, не має можливості забезпечити надання в оренду спірних приміщень переможцям конкурсу на право оренди зазначених об"єктів.

07.08.18 суд постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження

За результатами підготовчого засідання, яке відбулося 08.10.18, суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 07.11.18.

В судовому засіданні 07.11.18 представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечила, посилаючись на те, що договір оренди згідно п.10.6 договору є діючий, оскільки належних доказів про його припинення орендодавцю орендарем не надано, у відповідності до п.10.4 договір міг бути розірваний за ініціативою однієї із сторін за рішенням суду (відзив на позов (арк.68-70)).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

03.01.07 між Управлінням комунальної власності району та КП "Косівська центральна районна аптека № 40" укладено договір оренди майна, що належить до спільної власності територіальних громад/комунального майна/район, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: частину приміщень, які розміщені в установі Косівської центральної районної лікарні корисною площею 76,8 кв.м, а саме: аптечні пункти №№1, 2, 3, 4.

Відповідно до п.10.1 договору його укладено строком на 1 рік, із щорічним переглядом договору, та діє з моменту підписання сторонами.

Згідно п.10.6 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

15.12.16 Косівською районною радою прийнято рішення № 197-6/2016 "Про оренду майна спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міста Косівського району", яким вирішено не продовжувати укладені відділом комунального майна району діючі на момент прийняття рішення договори оренди майна, що належать до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міста Косівського району; відділу комунального майна району повідомити орендарів про припинення договорів оренди; делеговано постійній комісії з питань комунальної власності, підприємництва, земельних відносин, агропромислового розвитку та регуляторної діяльності повноваження щодо прийняття рішення щодо оголошення про наміри передачі в оренду майна, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міста Косівського району.

Згідно повідомлення відділу комунального майна №3 від 03.01.2017 відповідач повідомляється про те, що 03.01.17 чинність договору оренди припиняється, в зв"язку з чим відповідач має з"явитися у районну раду 05.01.17 для підписання акту-передачі орендованого майна.

Рішенням Косівської районної ради від 04.01.17 "Про використання комунального орендованого майна договір оренди яких припинився" вирішено оголосити у районній газеті про наміри передачі в оренду 4 аптечних пунктів в Косівській ЦРЛ.

Розпорядженням Косівської районної ради від 30.01.17 № 5-р утворено та затверджено склад конкурсної комісії для проведення конкурсу на право оренди майна спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міста Косівського району.

06.-09.03.17 проведено конкурс на право оренди вбудованих приміщень в Косівській центральній районній лікарні та визначено переможців.

Згідно повідомлення відділу комунального майна №19 від 14.03.2017 відповідач повідомляється про те, що чинність договору №2 від 03.01.17 припинилася, про що він був повідомлений письмово у повідомленні від 03.01.17, в зв"язку з чим відповідач має з"явитися у районну раду 17.03.17 для підписання акту-передачі орендованого майна.

ОСОБА_3, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД, ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системності та послідовності у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб'єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Для оцінки правовідносин у даному спорі суд керується правилами, викладеними Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі The Sunday Times v. United Kingdom. У цій справі ЄСПЛ зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

У справі Steel and others v. The United Kingdom ЄСПЛ наголосив, що Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, аби дати змогу громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

За приписами ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Як визначено в ч1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.6 ст.283 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ст.764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

В ч.1, 2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" зазначено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Матеріали справи не містять доказів надсилання відповідачу повідомлень №3 від 03.01.17 та №19 від 14.03.2017 про припинення договору оренди №2 від 03.01.17, як то квитанції чи фіскального чеку поштової установи, чи доказів отримання такого повідомлення відповідачем, як то повідомлення про вручення поштового відправлення чи відмітка уповноваженої особи відповідача про його отримання, тобто, дані повідомлення є лише внутрішніми документами позивача.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави вважати, що позивач, як орендодавець, належним чином повідомив відповідача (орендаря) про припинення договору оренди №2 від 03.01.17, а відтак, згідно приписів чинного законодавства та умов договору (п.10.6) даний договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з ч.3 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Судові витрати, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладаються на позивача.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.13, 14, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19.11.18

Суддя О.В. Рочняк