РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.11.2018Справа № 910/9524/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовом комунального підприємства «Київський метрополітен»

до товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРТ: Корпоративні системи»

про стягнення 62 694,24 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Кравченко Т.В. - представник (довіреність № 121 від 14.12.2017),

Вовченко Н.В. - представник (довіреність № 171 від 11.09.2018),

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2018 року комунальне підприємство «Київський метрополітен» (далі - КП «Київметрополітен», позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРТ: Корпоративні системи» (далі - ТОВ «ФОРТ: Корпоративні системи», відповідач) про стягнення 172 271,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його обов'язку своєчасно та в повному обсязі виконати додаткові роботи за договором № 544-ІТЗ-15 від 03.11.2015, обумовлені додатковою угодою № 2 від 08.07.2016 до вказаного договору.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 172 271,20 грн., з яких: 34 440,00 грн. - частина попередньої оплати, 136 991,20 грн. - штрафні санкції, 840,00 грн. - надмірно сплачена попередня оплата.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.07.2018 відкрито провадження у справі № 910/9524/18 та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.08.2018.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 21.08.2018 та 11.09.2018 викликано ТОВ «ФОРТ: Корпоративні системи», як відповідача, в підготовчі засідання, призначені на 11.09.2018 та 02.10.2018 відповідно.

20.09.2018 відділом автоматизованого діловодства була зареєстрована подана позивачем заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач вказав, що нарахування ним штрафних санкцій здійснюється на підставі п. 7.3 договору, а базу їх нарахування становить вартість ненаданих послуг по окремому етапу, а не загальна ціна договору, як було зазначено у позовній заяві. У вказаній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача частину попередньої оплати в розмірі 34 440,00 грн., штрафні санкції в загальному розмірі 27 414,24 грн. та надмірно сплачену попередню оплату в розмірі 840,00 грн., а всього 62 694,24 грн.

Таким чином вищевказана заява по суті спрямована на зменшення розміру позовних вимог, та з урахуванням того, що така заява була подана в межах процесуального строку, встановленого чинним Господарським процесуальним кодексом України, вона була прийнята судом до розгляду.

02.10.2018 позивачем у судовому засіданні були надані письмові пояснення, в яких останній вказав, що штрафні санкції (0,1%) від вартості ненаданих послуг за п. 7.3 договору зараховані з 01.01.2018 за 198 календарних днів.

У судовому засіданні 02.10.2018 суд оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 23.10.2018.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 02.10.2018 та 23.10.2018 викликано ТОВ «ФОРТ: Корпоративні системи», як відповідача, у судові засідання для розгляду справи по суті, призначені на 23.10.2018 та 06.11.2018.

У судовому засіданні 06.11.2018 представники позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення їх розміру підтримали, вважали їх обґрунтованими та правомірними, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача в жодне підготовче та судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 06.11.2018 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

03.11.2015 між комунальним підприємством «Київський метрополітен» (далі - КП «Київметрополітен», замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРТ: Впровадження корпоративних систем» (далі - ТОВ «ФОРТ: Впровадження корпоративних систем», виконавець) був укладений договір № 544-ІТЗ-15 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується надати замовнику послуги з впровадження в фінансово-господарській діяльності замовника автоматизованої системи управління підприємством на базі конфігурації «Управління виробничим підприємством» платформи « 1С: Підприємство 8» (далі - УВП або система) по коду 62.02.3 «Послуги щодо технічної допомоги у сфері інформаційних технологій», 58.29.2 «Програмне забезпечення прикладне на фізичних носіях», 58.29.5 «Послуги щодо видання ліцензії на право користування програмним забезпеченням», згідно з ДК 016-2010 (далі - послуги), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити належним чином надані виконавцем послуги.

Згідно з п. 2.4 договору оплата за впровадження УВП здійснюється замовником поетапно відповідно до календарного план-графіка надання послуг (додаток 1 до договору) наступним чином: 50% від вартості етапу на підставі наданого виконавцем рахунка-фактури; остаточний розрахунок по етапу протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання обома сторонами акта приймання-передачі наданих послуг по відповідному етапу.

Пунктом 2.6 договору передбачено, що у випадку виникненні необхідності надання виконавцем замовнику додаткових послуг, не передбачених даним договором, вартість, обсяг та порядок надання таких додаткових послуг оформлюється у письмовому вигляді шляхом укладання додаткових угод до даного договору. Надання додаткових послуг, не передбачених даним договором, в обов'язковому порядку попередньо, письмово узгоджується виконавцем із замовником.

08.07.2016 між КП «Київметрополітен» та ТОВ «ФОРТ: Впровадження корпоративних систем» була укладена додаткова угода № 2 до договору (далі - додаткова угода № 2).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 2 замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати додатковий комплекс послуг у об'ємах та у строки, що вказані в «Переліку завдань» (додаток 1 до даної додаткової угоди, який є її невід'ємною частиною). У свою чергу, замовник зобов'язується прийняти та оплатити належним чином надані виконавцем послуги.

Вартість надання додаткового комплексу послуг по даній додатковій угоді становить 160 440,00 грн., у тому числі ПДВ за ставкою 20% - 26 740,00 грн. (п. 2 додаткової угоди № 2).

02.11.2016 між ТОВ «ФОРТ: Впровадження корпоративних систем» (сторона-1), ТОВ «ФОРТ: Корпоративні системи» (сторона-2) та КП «Київметрополітен» (сторона-3) була укладена додаткова угода № 4 про заміну сторони у зобов'язанні до договору (далі - додаткова угода № 4).

Згідно з п. 1 додаткової угоди № 4 у зв'язку з тим, що:

- сторона-1 має намір припинити надання послуг із впровадження програмного продукту « 1С: Підприємство 8. Управління виробничим підприємством для України» стороні-3,

- сторона-2 має намір та можливість розпочати надання послуг із впровадження програмного продукту « 1С: Підприємство 8. Управління виробничим підприємством для України» стороні-3 та виконувати в повному обсязі інші зобов'язання на умовах зазначеного вище договору;

- сторона-3 не заперечує проти заміни сторони з надання послуг з впровадження програмного продукту та підтверджує в повному обсязі свої зобов'язання щодо приймання та оплати наданих послуг па умовах договору.

Сторони дійшли згоди про заміну сторони в зобов'язанні зі сторони-1 на сторону-2 за договором з дати підписання акту звірки взаєморозрахунків стороною-1 та стороною-3, який є невід'ємною частиною цієї додаткової угоди.

Пунктом 2 додаткової угоди № 4 передбачено, що з дати підписання акту звірки взаєморозрахунків всі права (як кредитора у зобов'язанні за договором) і обов'язки (як боржника у зобов'язанні за договором) сторони за договором переходять від сторони-1 до сторони-2, і сторона-1 вибуває із зобов'язання за договором як сторона, а сторона-2 стає такою стороною.

На виконання умов укладеної сторонами додаткової угоди № 4 ТОВ «ФОРТ: Впровадження корпоративних систем» та КП «Київметрополітен» був складений акт звіряння розрахунків № 02/11-1 від 02.11.2016, згідно з яким залишок на користь КП «Київметрополітен» станом на 02.11.2016 склав 139 260,00 грн.

Таким чином, 02.11.2018 ТОВ «ФОРТ: Корпоративні системи» набуло усіх прав та обов'язків свого попередника (ТОВ «ФОРТ: Впровадження корпоративних систем») за договором № 544-ІТЗ-15 від 03.11.2015 та додатковими угодами до нього.

30.12.2016 між КП «Київметрополітен» та ТОВ «ФОРТ: Корпоративні системи» була укладена додаткова угода № 5 до договору, згідно з умовами якої сторони домовились викласти:

- п. 2 додаткової угоди № 2 в такій редакції: «Вартість надання додаткового комплексу послуг по даній додатковій угоді становить 158 760,00 грн., у тому числі ПДВ за ставкою 20% - 26 460,00 грн.»;

- п. 3 додаткової угоди № 2 в такій редакції: «Розрахунок за наданий додатковий комплекс послуг здійснюється замовником у 2 етапи: авансовий платіж у розмірі 80 220,00 грн., у тому числі ПДВ (20%) - 13 370,00 грн.; остаточний розрахунок - упродовж 10 банківських днів після підписання обома сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.».

На виконання умов укладених сторонами угод позивач сплатив авансовий платіж в розмірі 80 220,00 грн. на підставі рахунку № ВК001233 від 08.07.2016, що підтверджується платіжним дорученням № 2829 від 18.07.2016.

22.02.2017 між КП «Київметрополітен» та ТОВ «ФОРТ: Корпоративні системи» була укладена додаткова угода № 6, згідно з умовами якої сторони дійшли згоди додаток 3 до додаткової угоди № 5 від 30.12.2016 до договору «Календарний план-графік надання послуг» викласти в редакції додатку 2 до даної додаткової угоди до договору «Календарний план-графік надання послуг».

Згідно з календарним план-графіком надання послуг, який є додатком 2 до вищевказаної додаткової угоди № 6 від 22.02.2017, термін виконання робіт, а саме - розробка додаткового функціоналу, вказаного у додатку 1 до додаткової угоди № 5 до договору вартістю 158 760,00 грн., встановлений сторонами до 31.12.2017.

У порушення умов укладених сторонами угод відповідач виконав роботи частково загальною вартістю 89 880,00 грн., що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт № КС000481 від 22.11.2016 на суму 33 600,00 грн., № КС000161 від 30.01.2017 на суму 20 580,00 грн., № КС000486 від 21.03.2017 на суму 35 700,00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив суд стягнути з відповідача в тому числі частину попередньої оплати в розмірі 34 440,00 грн. та надмірно сплачену попередню оплату в розмірі 840,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивач сплатив авансовий платіж 18.07.2016 у розмірі 80 220,00 грн. (що становить 50% від загальної вартості докових робіт за додатковою угодою № 2 від 08.07.2016, яка складала 160 440,00 грн.) до внесення змін додатковою угодою № 5 від 30.12.2016, умовами якої загальну вартість вказаних робіт зменшено до 158 760,00 грн. Отже, зважаючи на зменшення розміру загальної вартості додаткових робіт, передбачених додатковою угодою № 2 від 08.07.2016, 50% вартості (авансовий платіж) становить 79 380,00 грн. Оскільки, як уже зазначалось, позивачем авансовий платіж сплачений у розмірі 80 220,00 грн., то розмір надмірно сплаченої попередньої оплати становить 840,00 грн. (80 220,00 грн. - 79 380,00 грн.).

Судом також встановлено, що відповідач виконав роботи на загальну суму 89 880,00 грн., отже, 50% вартості виконаних робіт (розмір попередньої оплати за виконані роботи) становить 44 940,00 грн., а частина авансового платежу за роботи, що не були виконані, становить 34 440,00 грн. (80 220,00 грн. - 44 940,00 грн. - 840,00 грн.).

Таким чином, судом встановлено, що розмір попередньої оплати (авансового платежу), що отримана відповідачем, але не закрита актами виконаних робіт, становить 34 440,00 грн., а розмір надмірно сплаченої попередньої плати складає 840,00 грн.

Як було встановлено судом, строк надання додаткових робіт, передбачених додатковою угодою № 2 від 08.07.2016, встановлений сторонами до 31.12.2017, водночас, відповідачем вказані роботи в повному обсязі не виконані.

Згідно з п. 10.1 договору (в редакції додаткової угоди № 5 від 30.12.2016), цей договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2017, а в частині зобов'язань - до повного виконання всіх умов договору.

Листом-вимогою № 12/04-140 від 08.02.2018 позивач повідомив відповідача про те, що внаслідок несвоєчасного надання послуг (виконання робіт) відповідачем виконання ним такого договірного зобов'язання втратило інтерес для позивача, крім того, позивач просив відповідача повернути йому 34 440,00 грн. попередньої оплати, що не закрита відповідними актами приймання-передачі наданих послуг, 840,00 грн. надмірно сплаченої попередньої оплати та 136 991,20 грн. штрафу в розмірі 20% від суми договору. Факт направлення вказаного листа на адресу відповідача підтверджується описом вкладення у цінний лист (поштове відправлення № 034) та фіскальним чеком підприємства поштового зв'язку № 9220 від 08.02.2018.

За загальним правилом, закріпленим ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з п. 10.5 договору про намір розірвати договір в односторонньому порядку замовник повідомляє виконавця в письмовій формі із зазначенням умов даного договору, невиконання або неналежне виконання виконавцем яких привели до ініціювання процедури припинення договору в односторонньому порядку, не менше ніж за 21 (двадцять один) календарний день до запланованої дати розірвання договору. Якщо протягом зазначеного строку сторони не досягнуть згоди щодо порядку усунення виконавцем зауважень та подальшого надання послуг по договору, договір вважається припиненим з дати, зазначеної в повідомленні замовника про розірвання, а якщо це повідомлення було отримано виконавцем після настання такої дати, - з моменту одержання виконавцем повідомлення замовника.

Пунктом 7.5 договору передбачено, що у разі затримки надання послуг більше, як на один місяць понад строк, передбачений договором, замовник має право перервати дію договору (повідомивши про це виконавця письмово)стосовно наданих послуг без будь-якої компенсації за збитки, які виконавець може понести у зв'язку з таким розірванням договору. У цьому випадку, передбаченому в п. 10.5 даного договору, вся сума передоплати, що не закрита відповідними актами приймання-передачі наданих послуг, повертається виконавцем на поточний рахунок замовника у 5-ти денний строк з дня вимоги, пред'явленої замовником, з виплатою штрафу у розмірі 20% від суми договору.

Таким чином, право відмовитись від договору в односторонньому порядку та вимагати повернення попередньої оплати надане позивачу укладеним сторонами договором № 544-ІТЗ-15 від 03.11.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач документів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача частини попередньої оплати, що не закрита актами приймання-передачі послуг, в розмірі 34 440,00 грн. та надмірно сплаченої попередньої оплати в розмірі 840,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у вказаних розмірах.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача штрафні санкції в загальному розмірі 27 414,24 грн.

У заяві про уточнення позовних вимог, поданій до суду 20.09.2018, позивачем вказано, що вищевказані штрафні санкції розраховані та заявлені ним до стягнення на підставі п. 7.3 договору № 544-ІТЗ-15 від 03.11.2015 і складаються з: 13 638,24 грн. - 0,1% від вартості ненаданих послуг за кожен день порушення виконання зобов'язання та 13 776,00 грн. - 20% від вартості ненаданих послуг.

При цьому у додаткових поясненнях, поданих до суду 02.10.2018, позивач вказав, що штрафні санкції (0,1%) від вартості ненаданих послуг нараховані ним протягом періоду з 01.01.2018 за 198 календарних днів.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у випадку порушення з вини виконавця строків надання послуг виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 0,1% від вартості ненаданих послуг по етапу за кожен день порушення виконання зобов'язань, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 20% від вартості ненаданих послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач оплачені позивачем послуги надав не в повному обсязі, відтак допустив порушення зобов'язання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, заявлені позивачем до стягнення 0,1% від вартості ненаданих послуг за кожен день порушення виконання зобов'язання в розмірі 13 638,24 грн. є пенею, а 20% від вартості ненаданих послуг в розмірі 13 776,00 грн. є штрафом.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу в розмірі 20% від вартості ненаданих послуг, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно з дотриманням вимог чинного законодавства України та умов укладеного сторонами договору. Відтак вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 13 776,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Водночас, під час здійснення розрахунку пені позивач порушив вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України здійснивши нарахування вказаної штрафної санкції протягом строку, що перевищує шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, тому судом здійснено власний розрахунок пені.

Так, здійснивши власний розрахунок пені в розмір 0,1% від вартості ненаданих послуг за кожен день порушення виконання зобов'язання за період з 01.01.2018 по 01.07.2018, суд встановив, що її розмір становить 12 467,28 грн., тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Відтак, вимога про стягнення з відповідача пені заявлена правомірно та обґрунтовано, проте підлягає задоволенню в розмірі, визначеному судом, а саме - 12 467,28 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 34 440,00 грн., пені в розмірі 12 467,28 грн., штрафу в розмірі 13 776,00 грн. та надмірно сплаченої попередньої оплати в розмірі 840,00 грн.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРТ: Корпоративні системи» (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Азовстальська, буд. 61/29, ідентифікаційний код 40286202) на користь комунального підприємства «Київський метрополітен» (03056, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 35, ідентифікаційний код 03328913) основний борг у розмірі 34 440,00 грн. (тридцять чотири тисячі чотириста сорок грн. 00 коп.), пеню в розмірі 12 467,28 грн. (дванадцять тисяч чотириста шістдесят сім грн. 28 коп.), штраф у розмірі 13 776,00 грн. (тринадцять тисяч сімсот сімдесят шість грн. 00 коп.), надмірно сплачену попередню оплату в розмірі 840,00 грн. (вісімсот сорок грн. 00 коп.), втрати по сплаті судового збору в розмірі 1 729,09 грн. (одна тисяча сімсот двадцять дев'ять грн. 09 коп.).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 16.11.2018.

Суддя О.Г. Удалова