ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1779/18

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Хотенця П.В.
при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерне товариство "Харківобленерго", м. Харків
до Військової частини НОМЕР_1 , м.Харків
про стягнення 225672,01 грн
за участю представників сторін:
позивача - Бєлая І.М., дов.№01-16/3414 від 27.06.2018 року

відповідача - Печенізький В.С., дов. №40/17/34-9 від 03.01.2018 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Харківобленерго", м. Харків звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , м.Харків, в якому просить суд стягнути з відповідача 179862,10 грн. - перевищення договірних величин споживання електричної енергії за період листопад 2017 року, січень, лютий та березень 2018 року; пеню в розмірі 37177,26 грн., 3% річних у розмірі 3433,33 грн. та інфляційні витрати в розмірі 5199,32 грн. за договором про постачання електричної енергії № 321,61 від 18 серпня 2014 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 червня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 25 липня 2018 року на 12 годин 10 хвилин.

25 липня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від відповідача надійшов відзив (вхідний № 21470) на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 липня 2018 року було продовжено відповідачу процесуальний строк на подання до суду відзиву на позовну заяву (вхідний № 21470) до 25 липня 2018 року; приєднано відзив до матеріалів справи та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 27 вересня 2018 року.

Протокольною ухвалою від 25 липня 2018 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладено підготовчого засідання на 04 вересня 2018 року на 11 годин 30 хвилин.

01 серпня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від позивача надійшла відповідь (вхідний № 22293) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 04 вересня 2018 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладено підготовчого засідання на 17 вересня 2018 року на 12 годин 30 хвилин.

17 вересня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від відповідача надійшли заперечення (вхідний № 26922) на позовну заяву, які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 17 вересня 2018 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладено підготовчого засідання на 24 вересня 2018 року на 10 годин 40 хвилин.

24 вересня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від позивача надійшла відповідь (вхідний № 27602) на заперечення, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 вересня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 жовтня 2018 року на 11 годин 30 хвилин.

Протокольною ухвалою від 09 жовтня 2018 року на підставі частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 05 листопада 2018 року до 11 годин 20 хвилин.

Протокольною ухвалою від 05 листопада 2018 року на підставі частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 07 листопада 2018 року до 10 годин 30 хвилин.

Представник позивача у судовому засіданні, у відповіді на відзив та у відповіді на заперечення підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засідання, у відзиві на позовну заяву та у наданих запереченнях проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважних представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

18 серпня 2014 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго", після заміни назви Акціонерним товариством "Харківобленерго" (позивачем, постачальником) та Військовою частиною НОМЕР_1 (відповідачем, споживачем) було укладено договір про постачання електричної енергії № 321,61.

Відповідно до розділу 1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1 Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію до цього договору, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

20 грудня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову -угоду до договору про постачання електричної енергії № 321,61, відповідно до пункту 1. якої цей договір продовжується на строк до 31 грудня 2018 року.

Згідно пункту 2.2.2 договору, постачальник, зобов`язався поставляти споживачу, електроенергію, як різновид товару: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням умов розділів 6, договору, відповідно до додатку № 1 Договірні величини електроспоживання рік; згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до правил улаштування електроустановок (далі ПУЕ) та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком № 8 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами, на межі балансової належності елестромереж в точці продажу електричної енергії, а саме: відхилення напруги (тримавлість часу відхилення від напруги понад нормальне припустиме визначається у відповідності до ГОСТ 13109-97): нормально припустиме значення для рівня напруги 0,22 кВ та вище - +/- 5%, гранично припустиме значення для рівня напруги 0,22кВ та вище - +/-10%; провал напруги (зниження рівня нижче гранично припустимого значення) не більше 30 секунд.

Відповідно до пункту 2.3.2 договору, споживач зобов`язується щомісяця у встановлений договором строк надавати постачальнику звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період за встановленою формою (додаток № 9 до договору Звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії).

На підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка № 2 "Порядок розрахунків" (у відповідності до додатку 3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію") оформлюється звіт про обсяг спожитої електричної енергії у формі додатку № 9 "Звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії" цього договору (пункт 7.5 договору), зазначений звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період за встановленою формою споживач зобов`язаний щомісяця у встановлений договором строк надавати постачальнику (пункт 2.3.2. договору).

Згідно пункту 2.3.3 договору, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 Порядок розрахунків.

Відповідно до пункту 5 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та формлюється додаток № 20 "Акт про використану електричну енергію".

Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО "Харківенергозбут" рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 (п`яти) операційних днів з дня його отримання. В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунки споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

Згідно пункту 3.1.1 договору постачальник має право одержувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим договром.

Так, у жовтні, листопаді, грудні 2017 року, січні, лютому та березні 2018 року позивач поставив (продав) електричну енергію Військовій частині НОМЕР_1 та за результатами розрахункового періоду (з урахуванням оплат) та на підставі додатків № 9 позивач видав рахунки №0321,61 за використану електричну енергію за жовтень, листопад, грудень 2017 року, січень, лютий та березень 2018 року.

Отже, Акціонерне товариство "Харківобленерго" належним чином виконав покладені на нього зобов`язання відповідно до вищезазначених умов договору.

Рахунки за листопад, грудень 2017 року, січень, лютий та березень 2018 року надані споживачу в особі уповноважених осіб Шарова В.В., Шарінського В.М. згідно довіреностей, про що свідчить книга реєстрації видачі рахунків за використану електричну енергію та інших документів споживачам за відповідні місяці, а також поштою.

У відповідності до додатку №2 до договору строк оплати настав через 5 операційних днів з дня його отримання, а саме: до 09 листопада 2017 року - за жовтень 2017 року, до 09 грудня 2017 року - за листопад 2017 року, до 13 січня 2018 року - за грудень 2017 року, до 22 лютого 2018 року - за січень 2018 року, до 13 березня 2018 року - за лютий 2018 року, до 12 квітня 2018 року - за березень 2018 року.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати у відповідності положень додатку №2 до договору обсягу поставленої електричної енергії виконав не своєчасно, у зв`язку з чим перевищення договірних величин споживання електричної енергії за період листопад 2017 року, січень, лютий та березень 2018 року складає суму у розмірі 179862,10 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовну вимоги в частині стягення з відповідача 179862,10 грн. перевищення договірних величин споживання електричної енергії за період листопад 2017 року, січень, лютий та березень 2018 року задовольнити.

Згідно пункту 6 додатку № 2 Порядок розрахунків до договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у числі за день оплати, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% їх з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3433,33 грн. 3% річних та 5199,32 грн. інфляційні витрати є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі пункту 6 додатку № 2 Порядок розрахунків до договору, керуючись статтею 232 Господарського кодексу України, відповідачу нарахована пеня в розмірі 37177,26 грн. на заборгованість за спожиту електричну енергію у жовтні, листопаді, грудні 2017 року, січні, лютому та березні 2018 року.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно пункту 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статтей 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вже зазначено вище, пункту 6 додатку передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним договором нарахувань постачальник проводить споживачу за весь час прострочення, у тому числі за день оплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу.

За таких обставин, доводи позивача про притягнення відповідача до відповідальності у вигляді сплати пені за прострочення виконання зобов`язань зі сплати вартості спожитої електроенергії за жовтень, листопад, грудень 2017 року, січень, лютий та березень 2018 року є правомірними.

Разом з тим, господарський суд, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 статті 551 Цивільного кодексу України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За своєю правовою природою пеня, як один із видів штрафних санкцій, виконує стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання.

Як свідчать матеріали справи, Військова частина НОМЕР_1 є державною бюджетною установою та фінансується за рахунок державного бюджету України. Крім того вона є військовою частиною оперативного призначення та її особий склад постійно виконує завдання в зоні проведення антитерористичної операції, в зв`язку з чим основними видатками частини в даний період є закупівля озброєння та бойової техніки, забезпечення військовослужбовців в зоні АТО усім необхідним майном та продуктами харчування. Тому будь-яке безпідставне стягнення з військової частини грошових сум, не передбачених кошторисом частини та державним бюджетом, може призвести до неспроможності Військова частина 3017 належним чином виконувати свої функції.

Таким чином, стягнення з відповідача штрафних санкцій в заявленому позивачем розмірі наносить шкоду інтересам держави та її обороноздатності, оскільки, відповідач по даній справі - Військова частина НОМЕР_1 .

Суд об`єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги причини неналежного виконання зобов`язання відповідачем та те, що стягнення додаткових коштів у вигляді пені в заявленій до стягнення сумі негативно позначається на рівні матеріального забезпечення установи.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, на 50% від заявленої позивачем до стягнення суми, а саме, стягнути з відповідача пеню у розмірі 18588,63 грн., а в решті позову про її стягнення відмовити.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частни 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов*язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 3106,25 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в ГУ ДКСУ в Харківській області, МФО 851011, ) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 7, поточний рахунок НОМЕР_3 в філії ХОУ АТ "Ощадбанк", МФО 351823, код ЄДОПОУ 00131954). 179862,10 грн. перевищення договірних величин споживання електричної енергії за період листопад 2017 року, січень, лютий та березень 2018 року.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в ГУ ДКСУ в Харківській області, МФО 851011, ) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 7, поточний рахунок НОМЕР_4 в ПАТ "Мегабанк", МФО 351629, код ЄДОПОУ 00131954) 18588,63 грн. пені, 3433,33 грн. 3% річних та 5199,32 грн. інфляційних витрат.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в ГУ ДКСУ в Харківській області, МФО 851011, ) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 7, поточний рахунок НОМЕР_4 в ПАТ "Мегабанк", МФО 351629, код ЄДОПОУ 00131954) 3106,25 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статтей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 14.11.2018 р.

Суддя П.В. Хотенець