ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2018 року м. Дніпро Справа № 908/866/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецової І. Л., Орєшкіної Е.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія"Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.07.2018 р.

( суддя Н. Г. Зінченко, м. Запоріжжя, повне судове рішення складено 09.07.2018 р.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

" Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Новотроїцький сількомунгосп",

с. Новотроїцьке, Бердянський район, Запорізька область,

про стягнення 2 679,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія"Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Комунального підприємства "Новотроїцький сількомунгосп", про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 13/3261-БО-13 від 28.12.2012 р. в розмірі 2679,39 грн., з яких 2027,07 грн.- пеня, 450,68 грн. 3 % річних, 201,64 грн. інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.07.2018р. у справі № 908/866/18 в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Такий висновок суду мотивований тим, що на момент звернення до суду з даним позовом у Позивача були відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з Відповідача пені, інфляційних нарахувань та річних, оскільки заборгованість за поставлений природний газ погашена останнім в повному обсязі станом на 20.11.2015 р., тобто до набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", дія якого поширюється на відносини між позивачем та відповідачем.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія" Нафтогаз України" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", ст. 23 Закону України "Про теплопостачання" та ч. 2 ст. 11, ч. 1,2 ст. 236 ГПК України, просить оскаржуване рішення у даній справі скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд неправомірно застосував до спірних правовідносин ч.3 ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Скаржник вважає, що вказаним Законом передбачено чітке коло осіб, що мають право на списання заборгованості та нарахувань, передбачений також і певний порядок списання заборгованості. Дія Закону розповсюджується лише на теплопостачальні, теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання і водовідведення у відповідності до ст.2 Закону. Учасниками процедури врегулювання заборгованості (у тому числі - процедури списання) є підприємства та організації, включені до реєстру - ст.1 Закону,

Таким чином, на думку Скаржника, застосування ч. 3 ст.7 Закону правомірне лише щодо підприємств та організацій, включених до реєстру.

Скаржник звертає увагу на те, що матеріали справи не містять ані доказів наявності у Відповідача відповідної ліцензії, ані доказів включення Відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного господарського суду від 09.08.2018 р. сформовано колегію у складі: Чернота Л.Ф. головуючий суддя ( доповідач ), судді: Радіонова О. О., Попков Д. О.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2018 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 29.08.2018 р. включно до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи, в порядку ч. 2 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.09.2018 р. розгляд апеляційної скарги призначено на 10.10.2018 р.

Указом Президента України від 29.12.2017 р. № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд з 03.10.2018 р. припинив здійснення правосуддя у зв'язку із публікацією в газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи Центрального апеляційного господарського суду.

У зв'язку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Донецьким апеляційним господарським судом, справа № 908/866/18 передана до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до частини 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

Відповідно до частини 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2018 р. колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В. прийнято до свого провадження справу № 908/866/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.07.2018р., для розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Від Відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що підприємство вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, у зв'язку з чим просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Позивача з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.12.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія" Нафтогаз України" ( Продавець ) та Комунальним підприємством "Новотроїцький сількомунгосп" ( Покупец ) укладено Договір № 13/3261-БО-13 купівлі-продажу природного газу (далі договір), згідно п. 1.1 якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ ввезений на митну територію України НАК" Нафтогаз України", за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст. 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору газ, що продається за договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, ( далі - Споживачам покупця ).

П. 2.1 договору сторони погодили обсяги газу, що планується передати.

Згідно п. 3.3 договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Відповідно до п. 3.4 договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця та газорозподільного автотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві та газорозподільному автотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Ціна газу визначена сторонами в розділі 5 Договору (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 19.07.2013 р.

Згідно п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

П. 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1 договору, Продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати за наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем умов п. 6.1 договору він зобов'язується сплатити Продавцеві, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.2013 р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення ( п.11 договору ).

На виконання умов договору Продавець передав у власність Покупця протягом січня-квітня 2013р., жовтня - грудня 2013р. природний газ на загальну суму 266 562,76 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2013р., від 28.02.2013р., від 31.03.2013р., від 30.04.2013р., від 31.10.2013р., від 30.11.2013р. та від 31.12.2013р., які є узгодженими, мають підписи уповноважених осіб сторін, містять печатки підприємств та відповідно до яких наданий природний газ прийнято відповідачем без зауважень та претензій. Зазначені акти, відповідно до договору, є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно з Операціями по підприємству Відповідача по Договору № 13/3261-БО-13 від 28.12.2012 р., Відповідач розрахувався за спірними зобов'язаннями у повному обсязі 20.11.2015 р., але з порушенням строків встановлених Договором.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правові вимоги ПАТ "НАК" Нафтогаз України "до Комунального підприємства "Новотроїцький сількомунгосп", про стягнення 2027,07 грн. - пені, 450,68 грн. 3 % річних, 201,64 грн. інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 13/3261-БО-13 від 28.12.2012р., а саме проведення оплати вартості товару із порушенням строків, встановлених цим договором.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З 30.11.2016 р. набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії» ( далі Закон № 1730-VIII), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (ст.2 Закону № 1730-VIII).

Відповідно до ст. 1 цього Закону процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно з ч.3 ст. 7 Закону № 1730-VIII на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Отже, даною нормою законодавець передбачив можливість уникнення божником відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань.

При цьому, ч.3 ст. 7 Закону № 1730-VIII не ставиться право ненарахування (списання) неустойки, інфляційних втрат та відсотків річних у залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом і виконання цієї норми не потребує включення підприємства до Реєстру.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 20.06.2018 р. Верховного суду у справі № 916/3055/16.

На момент набрання чинності вказаним Законом заборгованість Комунального підприємства "Новотроїцький сількомунгосп" за спожиті енергоносії була відсутня.

Не нарахування неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань та три відсотки річних з дня набрання чинності цим Законом на суму боргу, якщо його погашено до набрання цим Законом чинності, передбачена ст. 7 Закону.

Як вбачається, ПАТ "НАК Нафтогаз" України подав позов та нарахував спірні суми після набрання чинності вказаним Законом № 1730-VIII.

Таким чином, встановши, що заборгованість зі сплати вартості отриманого за договором № 13/3261-БО-13 від 28.12.2012 р. природного газу погашена Відповідачем у повному обсязі до набрання чинності Закону № 1730-VIII, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Комунального підприємства "Новотроїцький сількомунгосп" 2027,07 грн. пені, 450,68 грн. 3 % річних, 201,64 грн. інфляційних втрат, з огляду на поширення на ці вимоги дії ст.7 зазначеного Закону.

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Запорізької області у даній справі відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті Позивачем судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 276, 281-285, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія» «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 09.07.2018 р. у справі № 908/866/18 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія» «Нафтогаз України».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв'язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя Е.В. Орєшкіна