ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"09" листопада 2018 р. Справа№ 921/396/17-г

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «ТДТ-Автопром»

на рішення Господарського суду міста Києва, ухваленого 25.07.2018, повний текст якого складений 06.08.2018,

у справі № 921/396/17-г (суддя Князьков В.В.)

за позовом Приватного підприємства «ТДТ-Автопром»

до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум»

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача : Приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Василевич Ольги Олексіївни,

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області,

за участю третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_3

про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації права власності, скасування запису про реєстрацію права власності

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про:

- визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на нежитлове приміщення, загальною площею 86,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, серії НАК № 775270 від 25.12.2014, яке посвідчене приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич Ольгою Олексіївною та зареєстроване в реєстрі за № 1555;

- визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Василевич Ольги Олексіївни від 25.12.2014 про реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на нежитлове приміщення, загальною площею 86,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, номер запису про право власності 8245474;

- скасування державної реєстрації права власності Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на нежитлове приміщення, зальною площею 86,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, номер запису про право власності 8245474 від 25.12.2014, яка проведена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич Ольгою Олексіївною;

- скасування запису № 8245474 від 25.12.2014 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич Ольгою Олексіївною реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на нежитлове приміщення, загальною площею 86,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2018, повний текст якого складений та підписаний 06.08.2018, у справі № 921/396/17-г у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням, Приватне підприємство «ТДТ-Автопром» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 25.07.2018 року у справі № 921/396/17-г, ухвалити нове рішення по справі, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2018 справа № 921/396/17-г передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

З матеріалів справи слідує, що заявником до апеляційної скарги додано копію дубліката квитанції № 0.0..1 від 17.10.2018 про сплату апелянтом судового збору за подачу апеляційної скарги по справі № 921/396/17-г в сумі 9600,00 грн.

Згідно з п. 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

З метою забезпечення виконання вимог Закону України «Про судовий збір», між Державною судовою адміністрацією України та Державною казначейською службою України (ДКСУ) укладено угоду від 26.08.2015 про інформаційне співробітництво. Відповідно до цієї угоди Державним підприємством «Інформаційні судові системи» оновлено програмне забезпечення автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» та КП «ДСС» (далі - АСДС), яке здійснює:

1) централізоване отримання виписок з ДКСУ в електронному вигляді;

2) їх розподіл по судах;

3) автоматичне приєднання відомостей про сплачений судовий збір при реєстрації платіжного документа в суді за наявності виписки з ДКСУ;

4) автоматичне приєднання таких відомостей при надходженні відомостей від ДКСУ про зарахування судового збору, що надійшли після реєстрації платіжного документа в АСДС.

У цьому випадку автоматизована система документообігу суду КП «ДСС» містить відомості про сплату апелянтом згідно квитанції № 0.0..1 від 17.10.2018 судового збору за подачу цієї апеляційної скарги по справі № 921/396/17-г в сумі 9 600,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів, незважаючи на відсутність у матеріалах справи оригіналу квитанції № 0.0..1 від 17.10.2018, вважає доведеним факт сплати заявником судового збору в сумі 9600,00 грн. за подачу цієї апеляційної скарги.

У апеляційній скарзі заявник просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 256 ГПК України в редакції на дату винесення цієї ухвали, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Порядок вручення судових рішень встановлений ст. 242 ГПК України в редакції на дату винесення цієї ухвали, згідно з якою:

- у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса в особи відсутня (ч. 3);

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня (ч. 5);

- днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ч. 5);

- копії судових рішень можуть бути видані повторно за заявою особи у порядку, встановленому законодавством (ч. 9);

- у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч. 11).

Відповідно до вказаних правових норм, апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2018, повний текст якого складений та підписаний 06.08.2018, заявник мав подати в строк по 27.08.2018 включно, проте подав її 22.10.2018.

Частиною 1 статті 119 ГПК України в редакції на дату винесення цієї ухвали встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, клопотання (заява) про відновлення процесуального строку повинне містити пояснення щодо причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження заявник посилається на те, що представник позивача не був присутнім у судовому засіданні 25.07.2018, на якому було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, що оспорюване рішення позивач за допомогою засобів поштового зв'язку не отримував, а повний текст оскаржуваного рішення апеллянтом отримано нарочно лише 04.10.2018, про що свідчить підпис представника на копії рішення суду, що знаходиться в матеріалах справи, і, оскільки позивачу був необхідний певний розумний час для ознайомлення з текстом рішення та підготовки апеляційної скарги на рішення суду, апеляційна скарга на оскаржуване рішення заявником була направлена засобами поштового зв'язку 09.10.2018.

Щодо вказаних обставин колегія суддів зазначає таке.

Як слідує з матеріалів справи, при зверненні до суду позивачем у позовній заяві було зазначено адресу: 01133, м. Київ, вул. бульвар Лесі Українки, буд 5А.

Ця ж сама адреса зазначалась ним і в поданих до суду першої інстанції документах: апеляційна скарга від 01.09.2017 (а.с. 126-147 т. 1), клопотання про розгляд справи без участі від 13.10.2017 (а.с. 156 т. 1), клопотання про приєднання доказів від 23.05.2018 (а.с.163 т.2), клопотанні про відкладення розгляду справи від 24.07.2018 (а.с 201 т.2), та є місцезнаходженням вказаної особи згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

За приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Жодних клопотань до суду першої інстанції про те, що мала місце зміна місцезнаходження, і про необхідність направлення судових документів на фактичну адресу, позивачем не подавалось.

Відповідно до приписів ст. 93 ЦК України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, до єдиного державного реєстру, серед іншого, вносяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»); порядок доступу судів загальної юрисдикції до відомостей названого реєстру визначено відповідним Положенням, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2013 N 1556/5 (з подальшими змінами).

Отже, місцезнаходження юридичної особи повинно визначатися та вказуватися за даними її державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

З матеріалів справи слідує, що спірне рішення судом першої інстанції було направлено за адресою реєстрації позивача 07.08.2018, тобто наступного дня після підписання повного тексту, проте з вказаної адреси повернулось з відміткою пошти «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення».

Тобто, наявними в матеріалах справи документальними доказами підтверджується, що судом було вчинено всіх необхідних дій для своєчасного вручення позивачу оспорюваного рішення, а неотримання його позивачем було наслідком дій самого позивача, в той час як відповідно до приписів п. 4 ст. 13 ГПК України в редакції на дату винесення цієї ухвали кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Слід зазначити і про те, що як слідує з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, спірне рішення надіслано судом 06.08.2018, зареєстровано 06.08.2018, оприлюднено 07.08.2018, а отже, саме з цієї дати заявник мав можливість бути обізнаним про вказане рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що можливість вчасного подання Приватним підприємством «ТДТ-Автопром» апеляційної скарги на рішення господарського суду від 25.07.2018, залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, якою (можливістю) він вчасно не скористався, а наведені позивачем у відповідній заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними.

Водночас слід зазначити про таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.».

У ч. 8 п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 зазначено, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах). При цьому своєчасне (у межах встановленого строку) подання первісної апеляційної скарги і невідкладне (одразу після одержання відповідної ухвали) усунення скаржником недоліків, які стали причиною повернення останньої, враховуються апеляційним господарським судом у вирішенні питання про відновлення строку подання апеляційної скарги разом з іншими обставинами, на які посилається скаржник у зазначеному клопотанні.

Відповідно до чинного законодавства, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 256 ГПК України строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі ст. ст. 174, 260 ГПК України з метою надання заявнику можливості виправити допущені недоліки шляхом подання в строк, визначений цією ухвалою, відповідної заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

При цьому колегія суддів зауважує заявникові на тому, що відповідно до приписів п. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 174, 234-235, 242, 256, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ТДТ-Автопром» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2018 у справі № 921/396/17-г залишити без руху.

2. Протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали Приватне підприємство «ТДТ-Автопром» має право усунути недоліки, а саме, подати до Північного апеляційного господарського суду відповідну заяву, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

3. Роз'яснити Приватному підприємству «ТДТ-Автопром», що:

- в разі невиконання зазначеної ухвали суду в строк, визначений п. 2 її резолютивної частини, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено в порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу;

- відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).

4. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк