РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.10.2018Справа № 910/10207/18

За позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Пульсар"
простягнення 208138,92 грн та зобов'язання вчинити дії

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників судового процесу:

від позивачаЧехова О.О., довіреність №540 від 26.10.2017;
від відповідачане з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Пульсар" та просить суд:

- стягнути з відповідача 138427,32 грн пені та 69711,60 грн штрафу;

- зобов'язати відповідача повернути Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" вагонний сповільнювач типу КВ-3.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем умов договору на надання послуг з ремонту вагонного сповільнювача №26/ПЗ/Ш-171011/НЮ від 30.05.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2018 відкрито провадження у справі №910/10207/18; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 22.08.2018; встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

У підготовчому засіданні 22.08.2018 було оголошено перерву до 26.09.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.10.2018.

Представник позивача в судове засідання 24.10.2018 з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 24.10.2018 свого представника не направив, про причини його неявки суд не повідомив. Про проведення судових засідань відповідач був повідомлений належним чином.

Частиною 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений Господарським судом міста Києва, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

В судовому засіданні 24.10.2018 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2017 між Публічним акціонернім товариством "Українська залізниця" (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Пульсар" (далі - виконавець, відповідач) укладено договір на надання послуг з ремонту вагонного сповільнювача №26/ПЗ/Ш-171011/НЮ (далі - договір), відповідно до умов якого замовник доручає (приймає та сплачує), а виконавець бере на себе обов'язок виконання послуг з ремонту вагонного сповільнювача (п.1.1), виконавцем за даним договором надаються послуги по ремонту одного вагонного сповільнювача типу КВ-3 (п.1.2), виконавець зобов'язується надати послуги з ремонту вагонного сповільнювача протягом 120 календарних днів з моменту його отримання. Датою надання послуг є дата підписання акту надання послуг (п.1.5), загальна сума по договору на момент його укладання складає 995880,00 грн з ПДВ, згідно калькуляції (додаток № 1), яка є невід'ємною частиною даного договору (п.4.1), замовник передає вагонний сповільнювач на ремонт протягом 20 календарних днів після укладання договору. Виконавець розпочинає ремонт вагонного сповільнювача після підписання сторонами акту приймання - передачі в ремонт та зобов'язаний надати послуги з ремонту в строк 120 календарних днів (п.6.3), по закінченню ремонту уповноваженими представниками сторін здійснюється приймання вагонного сповільнювача з ремонту та підписується двосторонній акт надання послуг (п.6.4), виконавець зобов'язується розпочати ремонт у строк, встановлений цим договором (п.7.1.1), у випадку порушення погоджених строків надання послуг, несвоєчасного усунення недоробок, що виникли з вини виконавця, виявлених при наданні послуг, виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості послуги за кожний день затримки, а за прострочення понад тридцять днів виконавець додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості (п.8.2), даний договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2017, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п.13.1).

Відповідно до додатку №1 до договору сторонами погоджено калькуляцію капітального ремонту вагонного сповільнювача типу КВ-3 на суму 995880,00 грн.

Надалі, між сторонами підписано додаткову угоду №1 від 02.06.2017 та додаткову угоду №2 від 18.09.2017.

22.09.2017 між сторонами було підписано акт приймання - передачі, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв вагонний сповільнювач у ремонт.

Згідно листа №ШЧ-6-3/385 від 20.02.2018 позивач звернувся до відповідача із проханням про повернення не відремонтованого вагонного сповільнювача.

18.04.2018 позивачем було направлено на адресу відповідача лист №ШЧ-6-3/682 про відмову від договору на надання послуг з ремонту вагонного сповільнювача №26/ПЗ/Ш-171011/НЮ від 30.05.2017 та з вимогою про повернення вагонного сповільнювача.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповіді від відповідача на вказані листи Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" не отримало, вагонний сповільнювач Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Пульсар" не повернуло.

Спір в даній справі виник внаслідок неналежного, на думку позивача, виконання відповідачем умов договору на надання послуг з ремонту вагонного сповільнювача №26/ПЗ/Ш-171011/НЮ від 30.05.2017, у зв'язку з чим Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача пені та штрафу відповідно до умов п.8.2 договору та з вимогою про зобов'язання відповідача повернути позивачу вагонний сповільнювач типу КВ-3.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. (ч.1 ст.846 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як вже зазначалось судом, контрагентами у договорі погоджено обов'язок Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Пульсар" надати позивачу послуги з ремонту вагонного сповільнювача протягом 120 календарних днів з моменту його отримання, а отже, враховуючи те, що відповідач отримав вагонний сповільнювач для проведення ремонту 22.09.2017, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання - передачі, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками господарюючих суб'єктів, то строк виконання ремонту сплив 20.01.2018.

Проте, відповідач, в т.ч. після письмового звернення позивача, до виконання обумовлених договором робіт не приступив, у строк, погоджений у п.п.1.5, 6.3 договору роботи не виконав. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

При цьому, суд зазначає, що строк дії договору на надання послуг з ремонту вагонного сповільнювача №26/ПЗ/Ш-171011/НЮ від 30.05.2017, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки, закінчився 31.12.2017.

Згідно зі ст.ст.598, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 Цивільного кодексу України та ч.7 ст.180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов'язань, оскільки згідно зі ст.599 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.202 Господарського кодексу України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

За приписами ст.230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України вказано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

У відповідності до ч.2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 1 ст.548 Цивільного кодексу України унормовано, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

При цьому, право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов'язань, у тому числі, встановлювати неустойку за порушення негрошового зобов'язання, визначено ч.2 ст.546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена ст.627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань.

За умовами п.8.2 договору, у випадку порушення погоджених строків надання послуг, несвоєчасного усунення недоробок, що виникли з вини виконавця, виявлених при наданні послуг, виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості послуги за кожний день затримки, а за прострочення понад тридцять днів виконавець додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

З огляду на порушення відповідачем строків виконання робіт за договором на надання послуг з ремонту вагонного сповільнювача №26/ПЗ/Ш-171011/НЮ від 30.05.2017, позивачем було нараховано й заявлено до стягнення неустойку в сумі 138427,32 грн за період з 20.01.2018 по 07.06.2018 та штраф в розмірі 69711,60 грн.

Оскільки судом встановлено факт невиконання відповідачем робіт у строк, погоджений контрагентами в договорі, вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим стягненню з відповідача підлягає неустойка за період з 20.01.2018 по 07.06.2018 в сумі 138427,32 грн.

Щодо суми заявленого позивачем до стягнення штрафу, то суд погоджується із розрахунком останнього, внаслідок чого стягненню з відповідача підлягає штраф у розмірі 69711,60 грн. При цьому, суд зазначає, що нарахування штрафу здійснювалось виходячи з того, що відбулось прострочення строку виконання робіт понад 30 днів.

Стосовно позовних вимог про зобов'язати відповідача повернути Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" вагонний сповільнювач типу КВ-3, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов укладеного між сторонами договору, позивач передав вагонний сповільнювач типу КВ-3 відповідачу для виконання робіт з його ремонту

Після закінчення ремонту уповноваженими представниками сторін здійснюється приймання вагонного сповільнювача з ремонту та підписується двосторонній акт надання послуг (п.6.4).

Як вже вказувалось судом, у строк, визначений умовами укладеного між сторонами договору, відповідач ремонт вагонного сповільнювача типу КВ-3 не виконав.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач, неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення вагонного сповільнювача типу КВ-3 та відмовився від виконання робіт за договором на надання послуг з ремонту вагонного сповільнювача №26/ПЗ/Ш-171011/НЮ від 30.05.2017, однак відповідач вказаний сповільнювач, який є власністю позивача, не повернув.

Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, з огляду на приписи чинного законодавства України та умови договору, а також з урахуванням неодноразових звернень позивача до відповідача з вимогою про повернення переданого останньому для виконання ремонту вагонного сповільнювача типу КВ-3 та відмови позивача від договору, вимога позивача про зобов'язання відповідача повернути Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" вагонний сповільнювач типу КВ-3 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Пульсар" про стягнення 138427,32 грн пені, 69711,60 грн штрафу та про зобов'язання відповідача повернути Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" вагонний сповільнювач типу КВ-3 є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 3180,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Пульсар" (03110, м.Київ, вулиця О.Пироговського, будинок 4, літера А, ідентифікаційний код 38855312) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (01601, м.Київ, вулиця Лисенка, будинок 6, ідентифікаційний код 40081221) 138427 (сто тридцять вісім тисяч чотириста двадцять сім) грн 32 коп пені, 69711 (шістдесят дев'ять тисяч сімсот одинадцять) грн 60 коп штрафу та 4884 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят чотири) грн 08 коп витрат по сплаті судового збору.

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Пульсар" (03110, м.Київ, вулиця О.Пироговського, будинок 4, літера А, ідентифікаційний код 38855312) повернути Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (01601, м.Київ, вулиця Лисенка, будинок 6, ідентифікаційний код 40081221) вагонний сповільнювач типу КВ-3

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 07.11.2018

Суддя Ю.М.Смирнова