СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2018 р. Справа № 917/186/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Дучал Н.М. , суддя Склярук О.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Бродська-Ячменьова А.І.

відповідача - адв. Дрозд О.В.

розглянувши апеляційну скаргу КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, м. Кременчук (вх. 72П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 14.08.2018 у справі № 917/186/18 (повний текст якого складено в приміщенні зазначеного суду 20.08.2018 суддею Білоусовим С.М.)

за позовом Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Полтава,

до КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, м. Кременчук,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2018 року Полтавське обласне територіального відділення Антимонопольного комітету України звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради 68 000,00 грн. пені за невиконання рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України у справі № 01-02-50/93-2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції прийняте рішення від 20.10.2015 № 01/144-рш про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу на комунальне підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.08.2018 у справі № 917/186/18 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради 68000,00 грн пені із зарахуванням зазначених сум до загального фонду Державного бюджету України та 1762 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду з посиланням на статті 42, 56, 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції», статті 238, 239, 249, 250 ГК України мотивовано тим, що рішення Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.10.2015 № 01/144-рш у справі №01-02-50/93-2015 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» надіслано відповідачу, який 06.07.2017 оскаржив його в судовому порядку, та за результатами судового розгляду рішенням господарського суду Полтавської області від 31.10.2017 у справі №917/1127/17, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2017, в задоволенні позову КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради відмовлено; 06.02.2018 відповідачем сплачений штраф до Державного бюджету України, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість нарахування пені за період з 19.11.2017 по 19.12.2017 та з 13.12.2017 по 05.02.2018 у розмірі 68000 грн. Крім того, зазначив, що до обчислення початку та кінця строку для оскарження рішення Антимонопольного комітету не можуть бути застосовані відповідні положення ГПК України та ЦК України, оскільки строк оскарження визначається спеціальною нормою, а саме статтею 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради з рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 14.08.2018 у справі № 917/186/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити клопотання КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради про застосування позовної давності у справі №917/186/18 та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Здійснити перерозподіл судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує на те, що він зобов'язаний був сплатити штраф, визначений у п.4 рішення Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.10.2015 № 01/144-рш у справі №01-02-50/93-2015 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» до 26.12.2015, тоді як позивач звернувся до господарського суду Полтавської області 22.02.2018, тобто з пропуском річного строку, встановленого частиною 2 статті 258 ЦК України для звернення до суду з позовом про стягнення пені. На думку скаржника, оскільки відповідачем, в порядку статті 267 ЦК України подано клопотання про застосування позовної давності до суду першої інстанції, судом безпідставно відмовлено в його задоволенні.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою, позивачу встановлено строк на протязі якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів іншому учаснику процесу. Призначено справу до розгляду на 03.10.2018.

Позивачем 01.10.2018 за вх. № 7586 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги відповідача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2018 прийнято дану справу до провадження Східного апеляційного господарського суду та призначено до розгляду на 05.11.2018.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 01/144-рш від 20 жовтня 2015 року у справі № 01-02-50/93-2015 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" було визнано, що за результатом діяльності з 30 травня 2014 року по 31 грудня 2014 року та у період з 01 січня 2015 року по даний час комунальне підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради займає монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання неочищеної (технічної) води в територіальних межах м. Кременчука та с. Омельник Кременчуцького району Полтавської області в межах діючих мереж комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, з часткою на цьому ринку 100 %.

Вказаним рішенням визнано дії комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради спрямовані на припинення постачання неочищеної (технічної) води споживачам порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку постачання неочищеної (технічної) води в територіальних межах м. Кременчука та с. Омельник Кременчуцького району Полтавської області в межах діючих мереж комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, що може призвести до ущемлення інтересів суб'єктів господарювання (споживачів), які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

За порушення законодавства про захист економічної конкуренції рішенням від 20.10.2015 (п. 3) постановлено накласти на комунальне підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 11 жовтня 2016 року № 457-р. скасовано рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 01/144 - рш від 20 жовтня 2015 року у справі № 01-02-50/93-2015 та припинено провадження у справі.

Публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго» подало позов до господарського суду міста Києва про визнання рішення Антимонопольного комітету України від 11 жовтня 2016 р. № 457-р недійсним.

За результатами розгляду судової справи № 910/23952/16 судами першої (рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2017), апеляційної (постанова Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017) та касаційної інстанції (постанова Вищого господарського суду України від 10.10.2017) визнано недійсним (скасовано) рішення Антимонопольного комітету України № 457-р від 11.10.2016 «Про перевірку рішення у справі № 01-02-50/93-2015».

Тобто судами господарського судочинства перевірено та підтверджено правомірність прийняття адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення від 20.10.2015 № 01/144-рш у справі № 01-02-50/93-2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради.

Комунальне підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради також звернулося до господарського суду Полтавської області із позовною заявою від 06.07.2017 про скасування рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.10.2015 № 01/144-рш у справі № 01-02-50/93-2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.07.2017 було порушено провадження у справі № 917/1127/17.

31.10.2017 за результатами розгляду справи № 917/1127/17 було оголошено про відмову комунальному підприємству "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначена правова позиція була також підтримана судом апеляційної інстанції (постанова Харківського апеляційного господарського суду від 11 грудня 2017 року (набрала законної сили 11.12.2017).

06.02.2018 комунальне підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради сплатило до Державного бюджету України штраф згідно рішення адміністративної колегії територіального відділення Комітету від 20.10.2015 р. № 01/144-рш у справі № 01-02-50/93-2015 у розмірі 68 000,00 грн.

Відповідно до частини п'ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Таким чином, розмір пені за період з 29.12.2015 по 13.07.2015, з 01.11.2017 по 19.11.2017 та з 13.12.2017 по 05.02.2018 становить 68 000,00 грн.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі та усних поясненнях наполягав на застосуванні до позовних вимог наслідків спливу строків позовної давності, передбачених ч.2 ст. 258 ЦК України.

Колегія суддів відкидає це заперечення відповідача, опираючись на наступне.

У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», у застосуванні припису частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також частини другої статті 47 цього Закону господарським судам слід враховувати таке. За цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Отже, до обчислень початку та кінця строку для оскарження рішень антимонопольного комітету не можуть бути застосовані відповідні положення господарського процесуального кодексу України та Цивільного кодексу України, оскільки строк оскарження визначається спеціальною нормою, а саме статтею 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та є присічним.

Відповідно до пункту 20.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», зі змінами, нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п'ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має обов'язковий характер, не потребує прийняття будь - якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв'язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно - господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 Господарського кодексу України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Тому під час такого нарахування та стягнення не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 названого Кодексу.

У випадку притягнення особи до відповідальності за недотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції застосовуються строки давності, визначені спеціальними нормами, що регулюють відповідні правовідносини, а саме, згідно приписів Закону, в даному випадку Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Зі статті 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" вбачаються строки притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції органами Антимонопольного комітету України, а саме строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п'ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 13-16 статті 50 цього Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення), а не встановлюється судом у вирішенні спору про стягнення у судовому порядку накладеного за рішенням органу Комітету штрафу та нарахованої за його прострочену сплату пені. Крім того, зазначена стаття встановлює строки притягнення саме до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, тоді як Закон відносить до заходів відповідальності штраф і не визначає пеню як міру (захід) відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, відносячи її сплату до порядку виконання рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України.

Отже, чинне законодавство не містить такої підстави для відмови в позові органів Антимонопольного комітету України, як сплив строку давності на момент прийняття судом рішення зі справи, а тому позовна давність, передбачена статтею 258 ЦК України для неустойки (штрафу, пені), не може бути застосована до правовідносин, пов'язаних зі сплатою штрафу та пені за порушення конкурентного законодавства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що посилання відповідача на те, що позивачем позов було подано 22.02.2018 року, тобто із пропущенням річного строку, встановленого ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України для звернення до суду про стягнення пені, є необґрунтованим та клопотання щодо застосування строку позовної давності у справі № 917/186/18 у порядку, визначеному ч. 2 ст. 267 Цивільного кодексу України, не підлягає задоволенню.

Щодо посилання відповідача на постанову Вищого господарського суду України від 04 квітня 2017 року у справі №905/2406/16, колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що даною постановою рішення господарського суду Донецької області від 12 жовтня 2016 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18 січня 2017 року було скасовано в частині вирішення первісного спору за первісним позовом Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до товариства з обмеженою відповідальністю «ПСБ» про стягнення 65 000, 00 (шістдесят п'ять тисяч) грн. штрафу та 65 000, 00 (шістдесят п'ять тисяч) грн. пені, а справу у відповідній частині передано на новий розгляд до місцевого господарського суду. У решті вищевказані судові акти залишено без змін. За результатами повторного розгляду справи № 905/2406/16 позов Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до товариства з обмеженою відповідальністю «ПСБ» про стягнення 65 000, 00 грн. задоволено в повному обсязі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, ґрунтуються на припущеннях і не доведені належними доказами, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі та ухвалене ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради на рішення господарського суду Полтавської області від 14.08.2018 у справі № 917/186/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 14.08.2018 у справі № 917/186/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 12.11.2018.

Постанова суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.М. Дучал

Суддя О.І. Склярук