УХВАЛА

м. Київ

19.11.2018Справа № 910/15201/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські аграрні системи"

про визнання недійсним рішення загальних зборів та стягнення коштів.

Представники учасників судового процесу: згідно протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги ОСОБА_1 (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські аграрні системи» (далі - відповідач) про визнання недійсним рішення загальних зборів та стягнення коштів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.09.2017 порушено провадження у справі №910/15201/17 та призначено до розгляду на 02.10.2017.

21.09.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про припинення провадження у справі, клопотання про долучення документів до матеріалів справи та заяву про відсутність аналогічного спору.

28.09.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано відзив на позовну заяву.

Також, 28.09.2017 представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судове засідання 02.10.2017 не з'явився, представники відповідача з'явились.

За результатами розгляду клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд задовольнив його.

Розгляд клопотання представника відповідача про припинення провадження у справі відкладено судом до наступного судового засідання.

Враховуючи неявку представника позивача в судове засідання, а також у зв'язку з невиконанням позивачем вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 08.09.2017 про порушення провадження у справі та задоволенням клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 23.10.2017.

23.10.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про призначення судової експертизи, клопотання про витребування доказів, клопотання про долучення документів до матеріалів справи, клопотання про відкладення розгляду справи та письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору.

Представники сторін у судове засідання 23.10.2017 з'явились.

У судовому засіданні 23.10.2017 судом, в порядку ст. 77 ГПК України, та в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України, було оголошено перерву до 06.11.2017.

26.10.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

01.11.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано письмові заперечення на клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

06.11.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові заперечення на відзив відповідача та клопотання про призначення судової експертизи, проведення якої позивач просить доручити Українському науково-дослідному інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України.

Представники сторін у судове засідання 06.11.2017 з'явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі № 910/15201/17 зупинено до одержання результатів експертизи.

16.07.2018 до Господарського суду міста Києва з Київському науково-дослідному інституту судових експертиз надійшли матеріали справи № 910/15201/17 з повідомленням про неможливість надання висновку.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 поновлено провадження у справі № 910/15201/17, постановлено справу № 910/15201/17 розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі №910/15201/17 призначено на 03.09.2018.

25.07.2018 представником відповідача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

03.08.2018 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

14.08.2018 представником позивача подано відповідь на відзив.

03.09.2018 представником позивача подано заяву про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 03.09.2018 представник позивача не з'явився, представники відповідача з'явились.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про необхідність призначення судової експертизи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів..

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" - судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006 Вищого господарського суду України "Про деякі питання призначення судових експертиз" судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить ч. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Українські аграрні системи», оформленого протоколом № 4 загальних зборів учасників ТОВ «Українські аграрні системи» від 20.03.2017.

В обґрунтування зазначеної вимоги, позивач зазначає, що оспорюваним рішенням затверджено фінансовий звіт (баланс) товариства станом на 31.08.2016, на підставі якого в подальшому розраховано та виплачено суму коштів в розмірі 1 200 220 грн.

Однак, за доводами позивача, виплата такої суми коштів порушує право позивача на проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, в зв'язку з чим позивач просить суд призначити судову експертизи з метою встановлення ринкової вартості необорних та оборотних активів відповідача.

В свою чергу, у пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» № 13 від 24.10.2008 зазначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до Цивільного кодексу України та Закону України "Про господарські товариства" учасник товариства з обмеженою відповідальністю чи товариства з додатковою відповідальністю вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку.

У пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 № 13 зазначено, що у випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства.

Судом також враховано, що у п. 4.20 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» N 4 від 25 лютого 2016 року зазначено, що учасник ТОВ або ТДВ має право вимагати проведення з ним розрахункі на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а отже, господарським судом має бути задоволено клопотання учасника, який вийшов (виключений) з ТОВ або ТДВ, про здійснення експертної оцінки дійсної (ринкової) вартості необоротних і оборотних активів товариства та його зобов'язань для обчислення вартості частини майна, що належить до сплати такому учаснику.

У разі виходу (виключення) учасника зі складу ТОВ або ТДВ, якщо до цих товариств вносилося майно господарських товариств з державною часткою (часткою комунального майна), вартість частини майна товариства, що належить до сплати учаснику, відповідно до статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" підлягає обов'язковій оцінці суб'єктом оціночної діяльності. Така оцінка є обов'язковою і в тих випадках, коли учасником ТОВ або ТДВ є юридична особа, яка повністю заснована на державній власності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі № 910/15201/17 зупинено до одержання результатів експертизи.

Однак, 16.07.2018 до Господарського суду міста Києва з Київському науково-дослідному інституту судових експертиз надійшли матеріали справи № 910/15201/17 з повідомленням про неможливість надання висновку.

У означеному повідомлення експертами зазначено, що клопотання експертів задоволено у неповному обсязі, оскільки не надано актів технічного стану основних засобів станом на 01.09.2016; дати останньої переоцінки основних засобів і нематеріальних активів; інформації щодо виготовленої продукції із розбивкою по видам продукції, кількості кожного виду, відпускної ціни, вартості реалізації, а також величину собівартості за період з 01.9.2011 по 01.09.2017 поквартально.

Водночас, після повернення матеріалів до суду, відповідачем було надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено про те, що відповідач не міг надати означені документи, оскільки таких документів не існує.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 призначено у даній справі судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі № 910/15201/17 зупинено до одержання результатів експертизи.

12.10.2018 до Господарського суду міста Києва з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи № 910/15201/17 з повідомленням про залишення експертизи без виконання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2018 поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання на 02.11.2018.

25.10.2018 представником відповідача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

30.10.2018 представником позивача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

02.11.2018 представником позивача подано клопотання про витребування доказів.

У судове засідання 02.11.2018 представник позивача з'явився, подане клопотання про витребування доказів підтримав.

Представник відповідача проти задоволення клопотання заперечив.

Розглянувши у судовому засіданні 02.11.2018 клопотання представника позивача про витребування доказів, заслухавши пояснення представників сторін, суд задовольнив заявлене позивачем клопотання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2018 підготовче судове засідання відкладено на 19.11.2018.

15.11.2018 представником відповідача подано документи на виконання вимог ухвали від 02.11.2018.

16.11.2018 представником позивача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

19.11.2018 представником відповідача подано заяву про відвід судді.

У судове засідання 19.11.2018 представники сторін з'явились.

Розглянувши заяву про відвід судді Грєхової О.А. від розгляду даної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин 1- 4 ст. 38 ГПК України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

З підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1 - 4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов'язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Як вбачається з поданої заяви, заявник обґрунтовує її тим, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2018 задоволено клопотання позивача та витребувано документи, які не стосуються предмету позовних вимог, та охоплюють позаспірний період, зазначена інформація є комерційною таємницею та може бут використана позивачем на шкоду інтересам відповідача.

Однак, представник відповідача був присутній у судовому засіданні 02.11.2018 та після оголошення вступної та резолютивної частини ухвали отримав означену ухвалу, що підтверджується матеріалами справи, а відтак, заява про відвід подана з пропуском строку.

Водночас, право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950р., ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 р. № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Статтею 35 ГПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Однак, із суті поданої заяви про відвід судді Грєхової О.А. вбачається, що вона зводиться, виключно до незгоди відповідача з процесуальними рішеннями судді Грєхової О.А. у справі № 910/15201/17.

В свою чергу, частиною 4 ст. 35 ГПК України обумовлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя об'єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов'язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року сказано: "стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Таким чином, розглянувши заяву ТОВ "Українські аграрні системи" про відвід судді Грєхової О.А., суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи у її обґрунтування не можуть бути, в розумінні чинного Господарського процесуального кодексу України, підставою для відводу судді Грєхової О.А.

Згідно положень ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись статтями 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські аграрні системи" про відвід судді Грєхової О.А. від розгляду справи №910/15201/17 передати для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

2. Ухвала набирає чинності 19.11.2018 та оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Грєхова