ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 рокуСправа № 912/2192/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участю секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/2192/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький, 25006, м.Кропивницький, пров. Училищний, буд.8

про стягнення 64 565,76 грн

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 14-66 від 14.04.17;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 59 від 10.01.18;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ НАК "Нафтогаз України") до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький про стягнення боргу в загальній сумі 64 565,76 грн, у тому числі пеня у сумі 38 358,20 грн, три проценти річних у сумі 4 643,70 грн, інфляційні втрати у сумі 21 563,86 грн, з покладанням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем договірних зобов'язань в частині своєчасного проведення розрахунків за природний газ, поставленого за договором купівлі-продажу природного газу №2584/15-ТЕ(Т)-18 від 23.02.2015.

Ухвалою від 27.08.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/2192/18. Ухвалив справу № 912/2192/18 розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 25.09.2018. Встановив сторонам строк для подання документів (доказів), необхідних для розгляду справи по суті.

25.09.2018 господарський суд постановив продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та відкласти розгляд справи в підготовчому засіданні на 08.11.2018.

30.10.2018 відповідач подав суду клопотання № 2608 від 19.10.2018 про долучення документів, зокрема копій ліцензій на здійснення відповідної діяльності.

В підготовчому засіданні 08.11.2018 відповідач подав суду відзив на позов № 2716 від 07.11.2018 разом з копіями: актів приймання-передачі природного газу за січень-листопад 2015, акта звіряння розрахунків від 30.11.2016, платіжних доручень про оплату боргу за природний газ спожитий на підставі договору № 2584/15-ТЕ(Т)-18 від 23.02.2015, відповіді ГУ Державної казначейської служби України у Кіровоградській області № 07-01-7/145-6367 від 04.10.2018 щодо необхідності подання актів приймання-передачі природного газу під час реєстрації бюджетних фінансових зобов'язань, які передбачають оплату спожитого природного газу. Просив прийняти відзив з додатками до розгляду. Крім того, просив, в разі не прийняття відзиву, прийняти окремо додатки до нього як докази.

Ухвалою від 08.11.2018 господарський суд залишив без розгляду відзив на позов № 2716 від 07.11.2018 разом з додатками.

08.11.2018 господарський суд, на підставі статті 183 ГПК України, оголосив в підготовчому засіданні перерву до 10:00 год. 20.11.2018.

В підготовчому засіданні 20.11.2018 представники сторін надали суду згоду на розгляд справи по суті цього ж дня після закінчення підготовчого засідання.

Ухвалою від 20.11.2018 господарський суд долучив до матеріалів справи копії ліцензій, наданих відповідачем з клопотанням 19.10.2018 № 2608, закрив підготовче провадження та призначив справу № 912/2192/18 до судового розгляду по суті в даному засіданні.

В судовому засіданні 20.11.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача позов заперечив, оскільки позивач невірно визначив період нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат та вважає, що позивач має внести відповідні зміни до вказаних розрахунків, так як КЕВ м. Кропивницький є бюджетною установою та здійснює оплату за договорами виключно через Державну Казначейську службу України, але не мав змоги без актів приймання - передачі природного газу, здійснити відповідні оплати.

За твердженням відповідача, позивач склав та підписав акти приймання - передачі природного газу з простроченням строку повернення актів, що стало наслідком для прострочення боржника по оплаті природного газу.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.02.2015 між ПАТ НАК "Нафтогаз України" (продавець) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Кропивницький (покупець) укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 2584/15-ТЕ(Т)-18 (далі - договір, а.с. 11-15), відповідно до пункту 1.1. - 1.2. якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ) на умовах договору. Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

В подальшому сторонами внесено зміни до Договору шляхом укладення додаткових угод № 1 від 06.04.2015, № 2 від 14.12.2015, № 3 від 14.12.2015, № 4 від 14.12.2015, № 5 від 28.12.2015, № 6 від 28.12.2015, відповідно до яких з 01.04.2015 за 1000 куб.м природного газу встановлено до сплати 2 994,30 грн з ПДВ; з 01.07.2015 - 2 994,30 грн з ПДВ; з 01.10.2015 - 2 994,30 грн з ПДВ та з 01.01.2016 - 2 326,37 грн з ПДВ.

Згідно п. 2.1. договору (в редакції додаткових угод № 1 від 06.04.2015, № 6 від 28.12.2015) продавець передає покупцеві в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 96,675 тис. куб. м, у тому числі по місяцях кварталів, згідно графіку передбаченого договором.

Продавець додатково передає покупцеві у січні 2016 року газ в обсязі до 36,985 тис. куб. м. Зазначений обсяг не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі. Загальна вартість цього договору становить 516 246,85 грн з ПДВ (а.с. 21).

Відповідно до п. 3.1. договору продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця

Пунктом 3.1.2. договору встановлено, що покупець до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає продавцю належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. Плановий обсяг поставки підтверджується продавцем та доводиться до відома газотранспортних підприємств в електронному вигляді оператором ЄГТСУ на відповідний місяць поставки.

Згідно п. 3.4. договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, покупець зобов'язується надати продавцю підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного/ газовидобувного/ газотранспортного підприємства три примірники акту приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа повертає покупцю та газорозподільному/ газовидобувному/ газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Кількість газу, яка подається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця (п. 4.1. договору).

В розділі 5 Договору узгоджено ціну природного газу. Так, згідно пункту 5.2. договору ціна за 1000 куб. м газу становить 1 091,00 грн з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість.

До сплати за 1000 куб м. природного газу - 1 091,00 грн, крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн, всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 163 650,00 грн., крім того ПДВ - 32 730,00 грн, разом з ПДВ - 196 380,00 грн. Загальна вартість цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Відповідно до умов додаткових угод до договору: з 01.04.2015 за 1000 куб.м природного газу встановлено до сплати 2 994,30 грн з ПДВ; з 01.07.2015 - 2 994,30 грн з ПДВ; з 01.10.2015 - 2 994,30 грн з ПДВ та з 01.01.2016 - 2 326,37 грн з ПДВ.

Згідно з п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 9.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.01.2015 до 31.01.2016, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 3 додаткової угоди № 6 від 28.12.2015).

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

На виконання умов Договору з врахуванням додаткових угод, позивач у період з січня 2015 року по січень 2016 року передав відповідачу природний газ на загальну суму 339 592,12 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 24.02.2015, від 28.02.2015, від 31.03.2015, від 31.10.2015, від 30.11.2015, від 31.12.2015, від 31.01.2016 (а.с. 37-43).

Однак, оплату в спірному періоді відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у строк, визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов'язання, зокрема вимоги п. 6.1 Договору, здійснивши остаточний розрахунок з позивачем за Договором 14.12.2016, що підтверджується випискою по банківським операціям відповідача (а.с. 33) та розрахунком заявленої заборгованості (а.с. 22-24) у зв'язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення:

- пені в сумі 38 358,20 грн, нарахованої: за зобов'язаннями січня 2015 року за період з 17.02.2015 по 05.04.2015 в сумі 2 637,62 грн; за зобов'язаннями лютого 2015 року за період з 17.03.2015 по 05.04.2015 в сумі 1 100,89 грн; за зобов'язаннями березня 2015 року за період з 15.04.2015 по 17.05.2015 в сумі 1 253,99 грн; за зобов'язаннями жовтня 2015 року за період з 17.11.2015 по 13.12.2015 в сумі 672,17 грн; за зобов'язаннями листопада 2015 року за період з 15.12.2015 по 20.12.2015 в сумі 430,44 грн; за зобов'язаннями грудня 2015 року за період з 15.01.2016 по 14.07.2016 в сумі 16 140,13 грн; за зобов'язаннями січня 2016 року за період з 16.02.2016 по 15.08.2016 в сумі 16 122,96 грн;

- 3% річних в сумі 4 643,70 грн, нарахованих: за зобов'язаннями січня 2015 року за період з 17.02.2015 по 05.04.2015 в сумі 148,08 грн; за зобов'язаннями лютого 2015 року за період з 17.03.2015 по 05.04.2015 в сумі 55,04 грн; за зобов'язаннями березня 2015 року за період з 15.04.2015 по 17.05.2015 в сумі 62,70 грн; за зобов'язаннями жовтня 2015 року за період з 17.11.2015 по 13.12.2015 в сумі 45,83 грн; за зобов'язаннями листопада 2015 року за період з 15.12.2015 по 20.12.2015 в сумі 29,35 грн; за зобов'язаннями грудня 2015 року за період з 15.01.2016 по 13.12.2016 в сумі 2 202,43 грн; за зобов'язаннями січня 2016 року за період з 16.02.2016 по 13.12.2016 в сумі 2 100,27 грн;

- інфляційних втрат в сумі 21 563,86 грн, нарахованих: за зобов'язаннями січня 2015 року за період з 01.03.2015 по 31.03.2015 в сумі 4 053,61 грн; за зобов'язаннями грудня 2015 року за період з 01.02.2016 по 30.11.2016 в сумі 8 339,16 грн; за зобов'язаннями січня 2016 року за період з 01.03.2016 по 30.11.2016 в сумі 9 171,08 грн.

При вирішенні спору у даній справі господарський суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 194 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Стаття 1 частина 1 пункти 4, 5, 9, 10, 12 Закону:

заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, - кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води;

процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості;

реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства;

учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Стаття 2 - дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Стаття 3 частина 1 - для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Стаття 5 частина 1 - реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31.12.2016.

Стаття 7 частини 1, 3

На реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 01.07.2016 неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

На заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Оскільки всі попередні статті (1, 3, 4, 5) Закону визначали умови проведення взаєморозрахунків та реструктуризацію заборгованості без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ, у статті 7 Закону передбачено порядок списання суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ.

Так, у частині 1 статті 7 Закону мова йде саме про реструктуризовану заборгованість, для проведення якої необхідно, щоб підприємство було включено до Реєстру (реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості).

Натомість, у частині 3 статті 7 Закону мова не йде про реструктуризовану заборгованість, а про заборгованість за природний газ, яка існувала та була погашена теплопостачальними та теплогенеруючими організаціями до набрання чинності (цим) Законом.

Отже, частина 3 статті 7 Закону про врегулювання заборгованості за спожитий природний газ є нормою прямої дії, а, відтак, її застосування до споживачів не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов поряд з їх обов'язком щодо погашення заборгованості за спожитий природний газ у строк до набрання чинності 30.11.2016 цим Законом. При цьому, виконання даної норми не залежить від факту включення підприємства-споживача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, оскільки в силу частини 1 статті 58 Конституції України зазначений Закон не має зворотної дії в часі.

Таким чином, виконання частини 3 статті 7 Закону не потребує включення відповідача до Реєстру (реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості).

Така правова позиція щодо застосування ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" викладена у Постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 914/3131/15, від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16, від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 14.02.2018 у справі № 908/3211/16 та від 15.03.2018 у справі № 904/10736/16.

Господарська діяльність відповідача з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії підтверджується відповідними ліцензіями - серії АЕ №199751, АВ №580620, АЕ №199752, що містяться в матеріалах справи (а.с.65-67) та відомості про які містяться на офіційному сайті Кіровоградської обласної державної адміністрації в розділі "Інформація про прийняті рішення з ліцензування" за посиланням http://jkg.kr-admin.gov.ua/files/licenziatu_teplo1.pdf.

Заборгованість за спожитий природний газ по договору № 2584/15-ТЕ(Т)-18 від 23.02.2015 відповідачем була погашена в повному обсязі 14.12.2016.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що нарахування пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат після вступу Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" в силу вимог частини 3 статті 7 Закону є неправомірним на заборгованість, що була погашена до набрання чинності вказаним законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Беєлер проти Італії", "Онер'їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер'їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

Отже, частиною 3 статті 7 Закону законодавець запровадив чіткий механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожитий природний газ та встановив заборону на нарахування боржникам (споживачам) неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості за договорами поставки природного газу за умов її погашення боржниками до набрання чинності цим Законом.

Позивач вважає, що нарахування пені, інфляційних втрат та процентів річних має відбуватись на всю заборгованість відповідача, що сплачена з простроченням строку встановленого п. 6.1. договору.

Разом з тим, господарський суд, враховуючи викладені норми Закону, вважає, що ч. 3 ст. 7 Закону підлягає застосуванню на заборгованість відповідача за природний газ, використаний за січень - березень та жовтень-листопад 2015 року, що погашена до набрання чинності Законом. Тому, пеня, інфляційні нарахування та проценти річних не підлягають нарахуванню на вказані зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідачем було сплачено заборгованість за природний газ спожитий у період з січня 2015 по листопад 2015 на суму 174 298,79 грн до 30.11.2016.

При цьому, заборгованість за природний газ спожитий у грудні 2015 на суму 80 447,86 грн та січні 2016 року на суму 84 845,47 грн була сплачена відповідачем 14.12.2016.

Оскільки заборгованість в сумі 174 298,79 грн за прострочення оплати якої позивачем нараховано пеню, інфляційні втрати та проценти річних, сплачено відповідачем до набрання чинності Законом (остання оплата 21.12.2015), суд приходить до висновку про відсутність підстави для нарахування та стягнення з відповідача сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат, що нараховані на фактично погашену заборгованість, на підставі ч. 3 ст. 7 Закону.

З розрахунку позивача (а.с. 22-24) вбачається наступне:

- на суму боргу за грудень 2015 року 80 447,86 грн, що сплачена 14.12.2016, нараховано 16 140,13 грн пені за період з 15.01.2016 по 14.07.2016, 2 202,43 грн 3% річних за період з 15.01.2016 по 13.12.2016 та 8 339,16 грн інфляційних втрат за період з лютого по листопад 2016;

- на суму боргу за січень 2016 року 84 845,47 грн, що сплачена 14.12.2016, нараховано 16 122,96 грн пені за період з 16.02.2016 по 15.08.2016, 2 100,27 грн 3% річних за період з 16.02.2016 по 13.12.2016 та 9 171,08 грн інфляційних втрат за період з березня по листопад 2016.

Господарський суд вважає розрахунок позивача в частині 32 263,09 грн пені, 4 302,70 грн 3% річних, 17 510,24 грн інфляційних втрат обґрунтованими.

Суд відхиляє заперечення відповідача щодо позовних вимог з наступних підстав.

Відповідачем не подано суду доказів (актів приймання-передачі природного газу) на підтвердження обставин заперечень позовних вимог, зокрема дати відправки/отримання актів позивачем, повернення/отримання таких актів відповідачем.

Отже, встановити несвоєчасність повернення позивачем відповідачу актів приймання-передачі природного газу неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 32 263,09 грн пені, 4 302,70 грн 3% річних, 17 510,24 грн інфляційних втрат.

В задоволені решти позовних вимог про стягнення пені у розмірі 6 095,11 грн, 3% річних у розмірі 341,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 4 053,61 грн суд відмовляє.

Приймаючи рішення про неправомірність нарахування пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат господарський суд не перебирав на себе функції органу зі списання заборгованості, а визнав нарахування пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат безпідставним в силу Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький (пров. Училищний, буд. 8, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код 08541051) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) пеню в сумі 32 263,09 грн, 3% річних в сумі 4 302,70 грн, інфляційні втрати в сумі 17 510,24 грн, а також 1475,74 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволені позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.11.2018.

Суддя В.Г. Кабакова

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.