ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2018 року м.Дніпро Справа № 904/9962/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

судді: Вечірка І.О., Березкіної О.В.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2018 (суддя Примак С.А., повне рішення складено 01.03.2018) у справі

за позовом Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області м.Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив", м.Кам?янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості в сумі 499 965,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося до господарського суду з позовом, в якому просило стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за жовтень 2017 року у сумі 499 965,21 грн., з яких по Списку №1 -469 165,18 грн., по Списку №2 -30 800,03 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач зареєстрований як платник платежів на загальнообовязкове державне пенсійне страхування і в силу приписів абз.5 ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", п.6.1. розділу 6 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003р., на боржника покладено обов'язок відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах працівникам, що працювали на ПАТ "Дніпровський завод мінеральних добрив" до досягнення ними пенсійного віку.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2018 у даній справі, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 15.03.2018, позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за жовтень 2017 року у сумі 294 230,58 грн., призначених на пільгових умовах за Списком №1 в розмірі 271 631,76 грн. та за Списком №2 в розмірі 22 598,82 грн. Стягнуто з відповідача на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 878,32 грн. В решті позову відмовлено.

Зазначене рішення обґрунтовано посиланням на те, що матеріалами справи підтверджується, що вимоги позивача до відповідача складають заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за жовтень 2017 року за Списком № 1 в розмірі 271 631,76 грн. та за Списком № 2 в розмірі 22 598,82 грн., які нараховані після порушення провадження у справі про банкрутство, у зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині позовні вимоги є недоведеними, а тому господарський суд відмовив у задоволенні цих вимог.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, в якій заявник, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення господарського суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог про відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по Списках №1 та №2 у сумі 205 734,63 грн., в тому числі по Списку №1 у сумі 197 533,42 грн. та по Списку №2 в сумі 8201,21 грн.

Скаржник зазначає, що судом не були досліджені документи, що свідчать про правонаступництво боржника. Факт правонаступництва відповідача і наявність у нього обовязку відшкодувати суми фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій підтверджені також судовими рішеннями адміністративних судів першої та апеляційної інстанцій, які набрали законної сили у справах: №804/2832/15, №804/20482/14, №804/8014/15 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі №904/8919/17. Позивач вважає, що незважаючи на відсутність заборгованості на час складання розподільчих балансів, ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», як правонаступник реорганізованих підприємств, має зобовязання щодо відшкодування Пенсійному фонду України витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Приватне акціонерне товариство "Дніпровський завод мінеральних добрив" у відзиві на апеляційну скаргу доводи позивача вважає безпідставними. Товариство вказує, що позивачем до своїх розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій були включені громадяни, які працювали на ДП «Придніпровський хімічний завод» та ніколи не працювали на підприємстві відповідача.

Відповідач звертає увагу на те, що не є правонаступником підприємств, на яких працювали дані особи, оскільки ДП «Придніпровський хімічний завод» було ліквідовано без правонаступників.

Приватне акціонерне товариство "Дніпровський завод мінеральних добрив" зазначає, що є правонаступником ДП «Амофос» і ДП «Агрофос» в межах розподільного балансу згідно ч. 6 ст. 34 Закону України «Про підприємства в Україні», але в той же час, заборгованість перед бюджетом, яка зазначена у розподільчих балансах, не може бути витратами по виплаті та доставці пільгових пенсій, оскільки на момент складення розподільних балансів (01.09.2000) ще не існувало такого обовязкового платежу до бюджету, як витрати по доставці пільгових пенсій. Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким передбачений даний вид платежу був прийнятий лише 09.07.2003.

Після утворення ЗАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» ДП «Амофос» і ДП «Агрофос» не припинили свою діяльність та самостійно несли відповідальність по своїм зобовязанням.

Крім того, товариство звертає увагу на те, що ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» видавало пенсіонерам ВО «ПХЗ» довідки, що уточнюють особливий характер роботи та які необхідні для призначення пільгових пенсій, керуючись рішенням, прийнятим радою директорів проммайданчика ВО «ПХЗ» та оформленим відповідним протоколом від 09.03.2005, якому передували наказ Міністерства палива та енергетики України №577 від 22.09.2004 та протокол наради директорів проммайданчика ВО «ПХЗ» від 10.08.2004. Відповідні документи маються в матеріалах справи, як і перелік осіб, які не знаходилися в трудових відносинах з відповідачем, а отже були безпідставно враховані позивачем при розрахунку відшкодування фактичних витрат по виплаті і доставці пільгових пенсій у розрахунках.

13.11.2018 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Публічне акціонерне товариство «Дніпровський завод мінеральних добрив» з 05.07.2002 за реєстраційним номером НОМЕР_1 як платник внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке є правонаступником прав та обов'язків припиненого в результаті реорганізації шляхом приєднання Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України за № 821 від 08.11.2017 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2017 № 904/9932/16 стосовно Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» порушено провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядника майна - арбітражного керуючого ОСОБА_1

Кам'янським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області було подано заяву про визнання грошових вимог та включення їх до реєстру вимог кредиторів по справі № 904/9932/16 на загальну суму боргу ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списками № 1 та № 2 у розмірі 14 930 770,05 грн. (по квітень 2017 року).

З урахуванням приписів ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» позивач є поточним кредитором - кредитором за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів, який введений судом одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство визначений у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», як зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється, зокрема на вимоги поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування.

За приписами ч. 8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Згідно з ч.2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058 - IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б-з» « та п. 6.1. розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та затвердженою Міністерством юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (зі змінами), далі Інструкція від 19.12.2003 № 21-1, платники повинні відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій передбачено розділом 6 Інструкції від 19.12.2003 № 21-1. Розрахунок таких витрат надсилається раз на рік, до 20-го числа поточного року, та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Підприємства вносять плату щомісяця до 25-го числа (п.6.7 розділу 6 Інструкції від 19.12.2003 № 21-1).

Всупереч наведеному, ПАТ "Дніпровський завод мінеральних добрив" допустило заборгованість щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсії, призначених відповідно до пунктів «а» та «б- з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список № 1, 2).

Так, загальна сума невідшкодованих відповідачем витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за жовтень 2017 року по Списку №1 становить 469 165,18 грн. і по Списку №2 - 308 00,03 грн.

Зазначена заборгованість виникла за період після порушення провадження у справі про банкрутство, а тому заявлені позивачем вимоги є поточними в розумінні ст.ст.1,23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відсутність підстав щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій громадянам, які працювали на ДП «ПХЗ» та ніколи не працювали на підприємстві відповідача, а відповідач, в свою чергу, не є правонаступником підприємств, на яких працювали дані особи, оскільки державне підприємство "Придніпровський хімічний завод" було ліквідовано без правонаступників, враховуючи таке.

Судом першої інстанції не враховано, що факт правонаступництва ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» встановлений при вирішенні інших спорів за участю цих же сторін і з аналогічних предметів спору в рішеннях адміністративних судів у справах № 804/2832/15, № 804/20482/14, № 804/8014/15 і в постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.03.2018 у справі №904/8917/17, які набрали законної сили.

Відповідно п.1.1 ч.1 Загальних положень Статуту ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» (), затвердженого протоколом № 13 від 11.11.2009 загальними зборами акціонерів ЗАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» є правонаступником ЗАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», у свою чергу, ЗАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» є правонаступником прав та обов'язків припинених ДП «Агрофос» і ДП «Амофос» на підставі наказу № 472 від 05.08.2002 Міністерства палива та енергетики України, що зазначено в статуті підприємства шляхом злиття цілісних майнових комплексів державних підприємств та включенням їх до складу ЗАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив».

За наказом № 299 від 04.08.2000 Міністерства палива та енергетики України «Про створення підприємства «Агрофос» реорганізовано ДП «Придніпровський хімічний завод» шляхом виділення цеху № 17 і створено на базі майна цього цеху ДП «Агрофос», а також наказано скласти розподільчий баланс станом на 01.07.2000, здійснити приймання - передачу майна та зобов'язань згідно з розподільним балансом, ДП «Агрофос» вважати правонаступником ДП «Придніпровський хімічний завод» в частині прав і обов'язків щодо майна, переданого згідно з розподільним балансом. Про правонаступництво в частині майнових прав та обов'язків також зазначено у п.1.1 ст. 1 Загальних положень Статуту ДП «Агрофос».

При цьому, наказом ВО «Придніпровського хімічного заводу» № 609 від 31.12.1996 року цеха № № 4, 22 з 01.01.1997 було реорганізовано у цех по виробництву мінеральних добрив № 17. Відповідно до п.1.1 ст.1 Загальних положень Статуту ДП «Придніпровський хімічний завод» правонаступником ВО «Придніпровський хімічний завод» є ДП «Придніпровський хімічний завод».

Відповідно до наказу № 298 від 04.08.2000 Міністерства палива та енергетики України «Про створення підприємства «Амофос» реорганізовано ДП «Придніпровський хімічний завод» шляхом виділення цехів № 1 № 10, № 15 і створено на базі майна цих цехів ДП «Амофос», а також наказано скласти розподільчий баланс станом на 01.07.2000, здійснити приймання - передачу майна та зобов'язань згідно з розподільним балансом, ДП «Амофос» вважати правонаступником ДП «Дніпровський хімічний завод» в частині прав і обов'язків щодо майна, переданого згідно з розподільним балансом. Про правонаступництво в частині майнових прав та обов'язків також зазначено у п.1.1 ст.1 Загальних положень Статуту ДП «Амофос».

Статтею 104 ЦК України передбачено правонаступництво за усіма правами та обов'язками кожного з підприємств до підприємства, яке виникло в результаті злиття або поділу, за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов'язки реорганізованого підприємства, відповідно обов'язки перед органами Пенсійного фонду України щодо відшкодування витрата на виплату та доставку пільгових пенсій.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2012 у справі про банкрутство № Б26/24/147/00 ліквідовано юридичну особу ДП «Придніпровський хімічний завод», однак до його ліквідації відбулось злиття та поділ на інші підприємства, які є окремими юридичними особами від ДП «Придніпровський хімічний завод».

Матеріали справи свідчать про те, що на ДП "Придніпровський хімічний завод" виконуються роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списками № 1, 2 виробництв, робіт, професій та посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах.

Таким чином, відповідач має зобов'язання щодо відшкодування Пенсійному фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

За вимогами ч.4. ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

До відзиву на позов відповідачем було додано перелік осіб по Списку №2, звільнених з ДП «Придніпровський хімічний завод», які не знаходились в трудових відносинах з відповідачем, а отже, на думку відповідача, з яким погодився і суд першої інстанції, не повинні бути включені до розрахунку заборгованості товариства перед позивачем за фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій.

Проте, судом апеляційної інстанції встановлено, що саме відповідачем були видані спірним особам довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та довідки, уточнюючі особливий характер роботи, умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії.

До того ж, як вбачається з наявних довідок перелік осіб, які як вважає відповідач повинні бути виключені не є вичерпним, але відповідач погодився з іншими особами включеними до розрахунків позивача.

Колегія суддів враховує наданий позивачем акт звірення фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по Списках №№ 1,2 по особах, які працювали на підприємствах ДП «Агрофос» та ДП «Амофос», які підлягають відшкодуванню за жовтень 2017 року станом на 01.10.2018, який свідчить про те, що заборгованість за Списком №1 становить 197 533,42 грн., за Списком №2 - 8 201,21 грн., всього по Списку №1,2 - 205 734,63 грн.

Зазначений акт підписаний у двосторонньому порядку без зауважень, що свідчить про визнання відповідачем зазначеної у акті суми заборгованості у повному обсязі.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано доказів здійснення позивачу відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за Списком № 1 та за Списком № 2 за жовтень 2017 року в загальній сумі 499 965,21 грн., колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З урахуванням наведеного, рішення господарського суду прийнято при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списках №1, 2 за жовтень 2017 року у сумі 205 734,63 грн., у т.ч. по Списку № 1 у сумі 197 533,42 грн. та по списку №2 у сумі 8 201,21 грн. та прийняття у цій частині нового рішення.

Відповідно до вимог ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273 п. 2 ч. 1 ст. 275,277,281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, м. Дніпро задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2018р. у справі №904/9962/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списках №1, 2 за жовтень 2017 року у сумі 205 734,63 грн., у т.ч. по Списку № 1 у сумі 197 533,42 грн. та по списку №2 у сумі 8 201,21 грн. та прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списках №1, 2 за жовтень 2017 року у сумі 205 734,63 грн., у т.ч. по Списку № 1 у сумі 197 533,42 грн. та по списку №2 у сумі 8 201,21 грн., витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 4629,03 грн., про що видати наказ.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Зобовязати господарський суд Дніпропетровської області видати наказ відповідно до вимог ст.ст. 147, 148, 150, 155, 327 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня прийняття.

Повний текст постанови складено 16.11.2018.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Суддя І.О.Вечірко

Суддя О.В.Березкіна