ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018м. ДніпроСправа № 904/4099/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В., розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів", м. Дружківка, Донецька область

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення пені та 3% річних у сумі 2 452,07 грн. за договором поставки від 16.04.2018 № ПР/НХ-18202/НЮ

Представники:

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Дружківський завод металевих виробів" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" про стягнення пені у сумі 2 253,25 грн. та 3% річних у сумі 198,82 грн. за договором поставки від 16.04.2018 № ПР/НХ-18202/НЮ.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору поставки від 16.04.2018 № ПР/НХ-18202/НЮ в частині своєчасної та повної оплати товару за поставлений товар

Ухвалою від 14.09.2018 позовну заяву залишено без руху та зобов'язано Позивача протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

26.09.2018 Позивач надав до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2018 відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

17.10.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти позову не заперечує. Також відповідач надав клопотання про зменшення неустойки в 5 разів, яке обґрунтовує тим, що фінансово-економічний стан залізниці багато в чому визначається тими тенденціями, які сформувались у попередніх роках. За основними доходо- та фінансово-утворюючими показниками роботи (вантажообіг, відправлення вантажів) продовжується тенденція щодо їх зниження. Основною причиною є зниження обсягів промислового виробництва та не пред'явлення вантажу до перевезень. Так, у 2017 році відправлено 97,6 млн. тонн (-7,3%). У І півріччі 2018 року відправлено 48,3 млн. тонн, що не перевищує рівень відповідного періоду 2017 року.

При зниженні обсягів перевезень та значному зростанні вартості матеріалів та паливо -енергетичних ресурсів, які становлять третину у складі операційних витрат, залізниця має забезпечувати баланс доходів та витрат і, як наслідок, змушена переходити до жорстокого регулювання всіх видів ресурсів. 2018 рік дорога почала зі значними сумами кредиторської заборгованості за товари, роботи, послуги - 228,9 млн. грн., у т.ч. по капвкладеннях - 61,5 млн., грн., за ремонти - 39,3 млн. грн. за ТМЦ - 111,4 млн. грн. Станом на 01.07.2018 заборгованість скорочена до 77,6 млн. грн., але і надалі залізниця має гостру потребу у ресурсах для підтримання належного технічного стану основних засобів та виконання вимог щодо забезпечення безпеки руху поїздів, а також на оновлення рухомого складу. Виконання цих завдань в умовах дефіциту власних фінансових ресурсів змушує залізницю вдаватися до залучення коштів. Так, на 01.01.2018 заборгованість по залучених коштах становила 4 595,4 млн. грн., у 2018 році за рахунок нових залучень виконано авансування придбання локомотивів на суму 1 129 млн. грн. У 2017 році на фінансові витрати за користування залученими коштами віднесено 489,2 млн. грн. платежів, у І півріччі 2018 року вже 399,1 млн. грн.

Також відповідач вказує на те, що у регіоні транспортної мережі залізниці залишається складною криміногенна ситуація, що призводить до збитків від не збережених перевезень: у 2017 році вони становили 6,3 млн. грн., у І півріччі 2018 - 2,4 млн. грн., у півріччі 2018 року - 2,4 млн. грн.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що його підприємство несе основний тягар у такому важливому соціальному питанні, як надання безкоштовних послуг з перевезення пільгових категорій громадян. У 2017 році перевезено 6,2 млн. пасажирів яким надано пільги на загальну суму 114,2 млн. грн. Однак за цей період залізниці компенсовано лише 25% зазначеної суми (28,5 млн. грн.), а більше 85 млн. грн. залишились невідшкодованими. За 6 місяців поточного року пільг надано 2,8 млн. пасажирам на 59,8 млн. грн., а компенсовано лише 7,9 млн. грн. В цілому за підсумками 2017 року Придніпровською залізницею отримано 490,9 млн. грн. чистого збитку, за підсумками 2018 року збиток прогнозується на рівні 693 млн. грн.

Відповідач зазначає, що додаткові, не передбачені бюджетом залізниці на 2018 рік, витрати погіршать фінансовий стан регіональної філії, збільшать загрозу неможливості здійснювати перевезення у обсягах, які б задовольнили потреби економіки та населення України, забезпечувати безпеку руху поїздів.

Позивач надав 26.10.2018 відповідь на відзив в якій підтримав позовні вимоги та проти зменшення неустойки та 3% річних заперечив.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2018 між Приватним акціонерним товариством "Дружківський завод металевих виробів" (постачальник - позивач) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі структурного підрозділу «Служба матеріально-технічного забезпечення» регіональної філії "Придніпровська залізниця" (покупець - відповідач) укладено договір поставки № ПР/НХ-18202/НЮ.

Відповідно до п. 1.1. договору, предметом договору є поставка постачальником покупцю болтів закладних з гайкою для рейкових скріплень залізничної колії М 22х175 з гайкою М22 (далі-товар) згідно зі специфікацією №1 (додаток №1). Рік виготовлення - 2018.

Згідно з п. 4.3 договору, датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару.

Пунктом 4.4 договору встановлено, що товар постачається на склад покупця - структурного підрозділу «Дніпровський Головний матеріально-технічний склад» Дніпропетровська обл., Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Харківська, 1а на умовах DDР (згідно з INCOTERMS 2010) у II-IV кварталах 2018 року.

Відповідно до п. 5.1 договору, ціна постачальника на болти закладні з гайкою для рейкових скріплень залізничної колії М 22x175 з гайкою М 22 визначається торгами.

Згідно з п.5.2 договору, загальна сума договору складає 2 418 930,00 (два мільйони чотириста вісімнадцять тисяч дев'ятсот тридцять) грн. 00 коп. з урахуванням ПДВ 20% 403,155,00 (чотириста три тисячі сто п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп. та зазначається у звіті про результати здійснення процедури торгів.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що ціни в накладних і в рахунках-фактурах вказуються в національній валюті України.

Відповідно до п. 6.1. договору, постачальник передає у власність покупцю товар, а покупець сплачує товар, визначений в кількості та за цінами, які зазначені у специфікації №1 (додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невід'ємною частиною, на умовах поставки на склад покупця DDР (Інкотермс у редакції 2010 року).

Термін дії договору - з моменту його підписання сторонами і до 31.12.2018 року (п. 14.1. договору).

На виконання умов договору, між сторонами було укладено специфікацію №1, згідно з якою сторони погодили умови постачання, а саме: товар постачається на склад покупця - структурний підрозділ «Дніпровський Головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», 52520, Дніпропетровська обл., Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Харківська 1а на умовах DDP (згідно з INCOTERMS 2010). Строки поставки: П - IV квартали 2018 року.

Також у зазначеній специфікації сторонами було узгоджено умови оплати, а саме: по факту поставки протягом 10 банківських днів, але не раніше реєстрації податкової накладної.

Загальна сума поставки, згідно з специфікацією №1 складає 2 418 930,00 грн. 00 коп. з урахуванням ПДВ 20% 403 155,00 грн. 00 коп.

27.04.2018 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2 418 930,00 грн. а відповідач прийняв товар, про що свідчать наявна в матеріалах справи видаткова накладна № 1191 від 27.04.2018 (а.с.33), акт приймання-передачі продукції № ВН-1191 від 27.04.2018 (а.с. 34) та податкова накладна №254 від 27.04.2018, яка зареєстрована 04.05.2018 (а.с.36).

Пунктом 6.3 договору визначено, що розрахунок за поставлений товар здійснюється таким чином: 100% перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Покупець здійснює оплату поставленого товару - після пред'явлення постачальником рахунка-фактури на оплату товару протягом 10 банківських днів з дати поставки, але не раніше реєстрації податкової накладної. Датою поставки товару вважається дата підписання Сторонами акту приймання-передачі товару (п. 6.4. договору).

Усі платіжні документи за договором оформлюються :з дотриманням законодавства. Постачальник надсилає покупцеві рахунок протягом 3 (трьох) банківських днів з дня поставки товару (п. 6.5. договору).

На оплату поставленого товару позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №5691 від 27.04.2018 на суму 2 418 930,00 грн. (а.с.35).

Відповідач за отриманий товар розрахувався у повному обсязі 16.05.2018, про що свідчить платіжне доручення №907118 від 16.05.2018 на суму 2 418 930,00 грн. (а.с.38), тобто з порушенням встановленого договором строку.

Згідно з п. 10.1 договором, за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за даним договором винна сторона несе відповідальність згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 10.2. договору, покупець за даним договором несе таку відповідальність: у разі порушення строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який нараховується пеня.

22.06.2018 позивач звернувся до відповідача з претензією вих. №010/933, в якій просив відповідача сплатити пеню у розмірі 2 253,25 грн. за прострочення строків оплати товару (а.с.39-41).

Листом від 03.07.2018, відповідач вказав на скрутне фінансове становище підприємства та просив позивача не пред'являти штрафні санкції до сплати.

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати товару позивач нарахував та просив стягнути з пеню у розмірі 2 253,25 грн. та 3% річних у розмірі 198,82 грн., що і є причиною виникнення цього спору.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного з законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Як вже було зазначено вище, згідно з п. 10.1 договором, за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за даним договором винна сторона несе відповідальність згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 10.2. договору, покупець за даним договором несе таку відповідальність: у разі порушення строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який нараховується пеня.

Відповідно до умов п. 6.4. договору, строк оплати є таким, що настав 15.05.2018.

Судом встановлено, що відповідач розрахувався за отриманий товар - 16.05.2018, тобто з порушенням встановленого у договорі строку.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у сумі 2 253,25 грн. та 3% річних у розмірі 198,82 грн. за 1 день періоду прострочення - 16.05.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Отже, законодавством передбачено право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов'язання.

Перевіривши розрахунок пені та 3% річних, наданий позивачем, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а отже до стягнення з відповідача підлягає пеня у сумі 2 253,25 грн. та 3% річних у розмірі 198,82 грн.

Відносно клопотання відповідача про зменшення суми неустойки у 5 разів, мотивоване тяжким фінансовим становищем, наявністю кредиторської заборгованості та наданням безоплатних послуг з перевезення пільгових категорій населення громадян, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч.1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Жодних доказів, які б підтверджували викладені у клопотанні обставини, відповідач не надав.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення суми штрафних санкцій, у зв'язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" про стягнення пені у сумі 2 253,25 грн. та 3% річних у сумі 198,82 грн. за договором поставки від 16.04.2018 № ПР/НХ-18202/НЮ - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів" (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Соборна, 3, ) пеню у сумі 2 253,25 грн. (дві тисячі двісті п'ятдесят три грн. 25 коп.) та 3% річних у сумі 198,82 грн. (сто дев'яносто вісім грн. 82 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.11.2018

Суддя Н.Г. Назаренко