СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2018 р. Справа № 913/272/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О., суддя Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Марченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрекс” (вх.№319 Л) на рішення Господарського суду Луганської області від 09.08.2018 у справі №913/272/18 (прийняте у приміщенні Господарського суду Луганської області суддею Шеліхіною Р.М., повний текст підписано 13.08.2018)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрекс”, м.Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Технаука”, с.Соснівка Новопсковського району Луганської області,

про стягнення 1780861,76 грн,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2018 року ТОВ «Агрекс» звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з ТОВ «Технаука» штрафу у сумі 1 750 862,54 грн та збитків у сумі 29 999,22 грн за порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки від 10.07.2017 №1083 в частині своєчасного реєстрування податкової накладної на товар у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 09.08.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що враховуючи компенсаційний характер санкції, передбаченої пунктом 6.5 договору, яка не пов'язана із забезпеченням належного виконання зобов'язань, що виникають з поставки, наявність передбаченого приписами податкового законодавства механізму впливу на правовідносини, пов'язані з реєстрацією податкових накладних платниками податків, відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення штрафу в сумі 1 750 862,54 грн. У зв'язку з відсутністю вини відповідача в недоотриманні податку позивачем в очікуваний час (до 19.09.17) в позові про стягнення збитків на суму 29999,22 грн також відмовлено, оскільки докази понесення позивачем реальних збитків на вказану суму у зв'язку з реєстрацією Державною фіскальною службою України податкових накладних відповідача 09.10.17, в матеріалах справи відсутні.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Агрекс” звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача збитки в розмірі 29999,22 грн та штраф за договором поставки №1083 від 10.07.2017 в розмірі 1750862,54 грн. Судові витрати в розмірі 72782,43 грн, з яких: 26712,93 грн за подання позовної заяви до суду першої інстанції та 46069,50 грн за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.

Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов до невідповідних обставинам справи висновків, що в діях відповідача відсутні помилкові (неправомірні) дії з приводу реєстрації податкових накладних, оскільки ДФС України самостійно зареєструвало податкові накладні та відповідач не припустився порушення податкового законодавства, що призвело до неправильного застосування судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваного рішення, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції дійшов до невідповідного обставинам справи висновку про те, що в діях відповідача відсутня вина в недоотриманні відшкодування ПДВ, та позивачем не надано доказів понесення реальних збитків на вказану суму, що призвело до порушення судом першої інстанції норм ст.224 Господарського кодексу України.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.09.2018 відкрито апеляційне провадження.

Відповідно до Указу Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" від 29.12.2017 №454/2017 постановлено ліквідувати Донецький апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

У відповідності до частини 6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у газеті "Голос України" (№185 (6940) від 03.10.2018) розміщено повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2018 прийнято справу №913/272/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрекс” на рішення Господарського суду Луганської області від у справі 09.08.2018 у справі №913/272/18 до провадження Східного апеляційного господарського суду. Призначено справу № 913/272/18 до розгляду на 13.11.2018 на 15:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104, про що повідомлено учасників справи.

18.10.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№131), в якому відповідач проти апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що на виконання п.4.5 договору ТОВ «Технаука» своєчасно відповідно до приписів п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України було складено податкові накладні за липень 2017 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, які було затверджено покупцем – ТОВ «Агрекс», доставлено до центрального рівня ДФС України та всі податкові накладні ДФС прийнято, а саме: податкова накладна №1 від 19.07.2017 на 1 750 000,00 грн з ПДВ – документ доставлено та прийнято ДФС 04.08.2017; податкова накладна №2 від 21.07.2017 на 2 500 000,00 грн з ПДВ – документ доставлено та прийнято ДФС 04.08.2017; податкова накладна №3 від 24.07.2017 на 4 500 000,00 грн з ПДВ – документ доставлено та прийнято ДФС 07.08.2017, але їх реєстрацію зупинено. Відповідно до податкової консультації ГУ ДФС у Луганській області від 14.09.2018 податкові накладні направлені на реєстрацію ТОВ «Технаука», реєстрацію яких зупинено зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних – датою подання податкових накладних на реєстрацію. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

13.11.2018 до суду від позивача надійшло клопотання (вх.№1021) про долучення документів до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з’явився, про причини не з’явлення суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи ухвалою суду від 19.10.2018.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 10.07.2017 між ТОВ «Агрекс», покупцем, та ТОВ «Технаука», постачальником, укладено договір поставки №1083, згідно з яким постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити соняшник врожаю 2016 року, іменований надалі товар, за ціною і на умовах цього договору.

Відповідно до п.2.1. договору кількість товару обумовлюється сторонами в специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього договору. Допускається постачання товару різновеликими партіями.

Загальна кількість товару за цим договором дорівнює сумі товару по всім специфікаціям (п.2.2. договору).

Згідно з п.3.1. договору ціна і загальна вартість товару обумовлюється сторонами в специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього договору.

Відповідно до п.3.3. договору порядок оплати обумовлюються сторонами в специфікаціях які є невід’ємними частинами цього договору. У разі якщо сторони дійдуть згоди про попередню оплату товару покупець має право оплатити частину товару, а постачальник зобов'язаний поставити покупцеві сплачену частину товару на умовах цього договору та відповідної специфікації.

Термін поставки всього товару обумовлюється сторонами в специфікаціях, які є невід’ємними частинами договору (п.4.2. договору).

Відповідно до п.4.3. договору датою поставки договору покупцеві вважається день фактичної передачі товару який зазначений у відповідній накладній на товар.

Згідно з п.4.4. договору як доказ поставки товару постачальник повинен передати покупцю відповідну видаткову накладну.

Пунктом 4.5 договору встановлено, що постачальник, який є платником ПДВ повинен надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного цифрового підпису уповноваженої платником особи. Відправлення, передавання, одержання, зберігання та організація обігу податкових накладних в електронній формі здійснюються постачальником та покупцем у порядку, визначеному законодавством. Усі податкові накладні та коригування до податкових накладних підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Прийняття електронних податкових накладних покупцем здійснюється за допомогою програмного продукту «М.Е.Dос.» (електронна адреса ) та додаткового модуля «Електронний документообіг». Постачальник підтверджує своє зобов'язання видавати згідно з чинним законодавством України податкові накладні без окремої письмової вимоги покупця.

Відповідно до п.6.5 договору у випадку порушення строку надання або оформлення документів, передбачених п.п. 4.5 і 4.6 договору, постачальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 25% від вартості поставленого товару.

На виконання умов договору позивач здійснив передоплату за поставку товару на суму 8 750 000 грн, а відповідач поставив продукції на суму 7 003 450,16 грн протягом 21.07.2017 - 29.07.2017 і повернув решту передоплати на суму 1 746 549,84 грн, що підтверджено видатковими та товаротранспортними накладними (а.с.113-141 т.1).

За підсумками даної господарської операції відповідач оформив податкові накладні і розрахунки коригувань за липень 2017 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН), які були затверджені позивачем і доставлені до центрального рівня ДФС України, що не заперечується сторонами.

Так, податкова накладна № 1 від 19.07.2017 на 1 750 000,00 грн з ПДВ - документ доставлено та прийнято ДФС 04.08.2017 (а.с.165-166 т.1), податкова накладна № 2 від 21.07.2017 на 2 500 000,00 грн з ПДВ - документ доставлено та прийнято ДФС 04.08.2017 (а.с.182-183 т.), податкова накладна № 3 від 24.07.2017 на 4 500 000, 00 грн з ПДВ - документ доставлено та прийнято ДФС 07.08.2017 (а.с.197-198 т.1).

ТОВ «Агрекс», у зв’язку з частковим поверненням від ТОВ «Технаука» передплати за договором поставки №1083 від 10.07.2017 у розмірі 1 746 54,84 грн з ПДВ, 28.07.2017 та 02.08.2017 виписало розрахунок коригування податкових накладних на загальну суму 291 091,64 грн (а.с.212 т.1).

Однак, ДФС України, прийнявши вищезазначені податкові накладні, зупинила їх реєстрацію з посиланням на п.201.16 ст.201 ПК України.

10.08.2017 відповідач направив до ДФС України додаткові документи про підтвердження реальності здійснення господарських операцій за договором з позивачем, про що повідомив ДФС України електронними повідомленнями №№1-3, які доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України (а.с.167,184,199 т.1).

Рішеннями від 17.08.2017 комісії ДФС України відмовлено у реєстрації податкових накладних на підставі: надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування. В рішеннях вказано, що вони можуть бути оскаржені відповідно до підпункту 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 розділу V Податкового кодексу України в адміністративному або в судовому порядку (а.с.169, 186, 201 т.1).

28.08.2017 відповідачем до ДФС України подано скарги на рішення комісії ДФС України щодо відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які отримані останнім 18.09.2017 (а.с. 170-176, 187-193, 202-207 т.1).

Однак, ДФС України у 10-денний строк скаргу не розглянуто, податкові накладні не зареєстровані, відповіді відповідач, як заявник скарги, не отримав, у зв'язку з чим 02.10.2017 відповідачем спрямовано скаргу на гарячу лінію Уряду України.

Урядовий орган, дійшовши висновку про порушення Державною фіскальною службою України законодавства та ПК України, прав та законних інтересів відповідача, просив розібратись з незаконними діями ДФС України та посприяти в скасуванні рішень комісії фіскальної служби у відмові реєстрації вказаних податкових накладних і повідомити про прийняті рішення (а.с.178,194, 209 т.1).

ДФС України листом від 17.10.2017 №13669/Д/99-99-11-04-25 повідомив відповідача, що комісією ДФС з питань розгляду скарг прийнято рішення від 09.10.2017 №13634/21818271, №13635/21818271, №13636/21818271 про задоволення скарг відповідача та скасування відповідних рішень комісії ДФС, що були надіслані відповідачеві. У день прийняття рішення щодо задоволення скарг товариства та скасування рішень комісії ДФС, комісією ДФС з питань розгляду скарг внесено відповідні записи до Єдиного реєстру податкових накладних про реєстрацію податкових накладних від 21.07.2017 №2, від 19.07.2017 №1, від 24.07.2017 №3 (а.с.179 т.1).

30.10.2017 та 31.10.2017 відповідач та районний рівень фіскальної служби отримали квитанції №2 в підтвердження внесення відповідних записів до ЄРПН про реєстрацію всіх трьох вище вказаних податкових накладних з тими ж датами і номерами, які присвоював накладним відповідач (а.с.180, 196, 211 т.1).

Санкції зі сторони Державної фіскальної служби України до відповідача за неправомірні дії чи помилки при направленні податкових накладних на реєстрацію не застосовано.

Як зазначає позивач, він 19.08.2017 подав в ДФС України податкову декларацію з ПДВ за липень 2017 року, в додатку 5 якої не зазначено обсяг постачання (без ПДВ) в розмірі 7 291 666,67 грн, на якій не було реєстрації ТОВ «Технаука» податкових накладних та отримало 19.09.2017 на поточний рахунок бюджетне відшкодування ПДВ за липень 2017. Таким чином, на думку позивача, в разі своєчасної реєстрації ТОВ «Технаука» податкових накладних, відповідно до умов договору поставки, в складі відшкодованого податкового кредиту ТОВ «Агрекс» отримало б суму податкового кредиту в розмірі 1 167 241,70 грн, на яке мало право відповідно до договору поставки.

22.08.2017 позивачем було направлено відповідачу претензію №1-324, в якій позивач вимагав відшкодувати йому збитки шляхом оплати грошових коштів в розмірі, що дорівнює сумі, на яку ТОВ «Агрекс» зменшено податковий кредит з ПДВ, а саме 1 167 241,70 грн, а також сплатити штраф за порушення умов договору у розмірі 1 750 826,54 грн, яка отримана останнім 26.08.2017 (а.с.35-38 т.1).

Згідно з інформацією Автоматизованої системи «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України ТОВ «Технаука» здійснило реєстрацію податкових накладних за договором поставки 17.10.2017.

20.10.2017 позивачем подано в ДФС України податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2017 року, в додатку 5 якої зазначило обсяг постачання (без ПДВ) в розмірі 7 291 666,67 грн, на який ТОВ «Технаука» була здійснена реєстрація податкових накладних.

21.12.2017 ТОВ «Агрекс» отримало на поточний рахунок бюджетне відшкодування з ПДВ за жовтень 2017 року, у складі якого було відшкодована сума ПДВ з операціями з ТОВ «Технаука» на загальну суму 1 167 241,70 грн.

Таким чином, як зазначає позивач, у період з 21.09.2017 по 21.12.2017 (92 календарні дні) ТОВ «Агрекс» не мало можливості використовувати грошові кошти від бюджетного відшкодування з ПДВ у своїй господарській діяльності, в зв’язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов’язань за договором поставки. Протягом зазначених 92 календарних днів позивач, з метою здійснення підприємницької діяльності, вимушене було використовувати кредитні кошти за кредитним договором від 10.04.2017 №20-06в/2017/ГД-11/2011 від банку ПАТ «Мегабанк», зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Всього позивачем сплачено кредитній установі 29 999,22 грн відсотків, які визначені позивачем як збитки.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 216 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частиною другою статті 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною першою статті 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Як вже зазначалось, 10.07.2017 між ТОВ «Агрекс» та ТОВ «Технаука» укладено договір поставки №1083.

Пунктом 4.5 договору встановлено, що постачальник, який є платником ПДВ повинен надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного цифрового підпису уповноваженої платником особи. Відправлення, передавання, одержання, зберігання та організація обігу податкових накладних в електронній формі здійснюються постачальником та покупцем у порядку, визначеному законодавством. Усі податкові накладні та коригування до податкових накладних підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.6.5 договору у випадку порушення строку надання або оформлення документів, передбачених п.п. 4.5 і 4.6 договору, постачальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 25% від вартості поставленого товару.

Тобто, колегія суддів зазначає, що передбачена пунктом 6.5 договору відповідальність продавця, не пов'язана з виконанням ним своїх господарських зобов'язань щодо поставки товару. Така відповідальність може виникати тільки в разі невиконання продавцем приписів податкового законодавства, відповідальність за що передбачена і встановлена саме податковим законодавством, з урахуванням чого не може бути підставою для покладення господарської відповідальності за договором поставки на постачальника у вигляді сплати штрафу за порушення податкового зобов'язання платником податків.

Відповідно до пункту 201.1, абзаців першого, другого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на дату виникнення податкових зобов'язань) платник податку на додану вартість зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку на додану вартість, що відносяться до податкового кредиту.

Встановлюючи відповідальність постачальника (відповідача) у вигляді штрафу в розмірі 25% від вартості товару, тобто вище розміру ПДВ, який сплачується покупцем (позивачем) при оплаті поставленого товару, сторони тим самим фактично передбачили компенсацію позивачу негативних наслідків, що можуть у нього виникнути в разі невиконання відповідачем передбаченого нормами податкового законодавства зобов'язання зі складення та реєстрації податкової накладної та неможливості позивачем у зв'язку з цим отримати податковий кредит.

Тобто, як вірно встановлено судом першої інстанції, передбачена пунктом 6.5 договору відповідальність продавця не пов'язана з виконанням ним своїх зобов'язань щодо поставки товару, оскільки виникає в разі невиконання продавцем приписів податкового законодавства. Отже, невиконання відповідачем зобов'язання, яке виникає не перед контрагентом за договором поставки, а з податкових правовідносин, не може бути підставою для покладення на продавця господарської відповідальності у вигляді штрафної санкції, яка може наставати по факту порушення стороною умов поставки або, маючи компенсаційну природу, по факту настання реальних негативних наслідків у іншої сторони.

Частинами першою і другою статті 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно зі статтею 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, матеріалами справи підтверджено, що відповідач не припустився порушення податкового законодавства, а ДФС України реалізувала своє право по закону, відмовивши в реєстрації податкових накладних, тому відсутні помилкові (неправомірні) дії відповідача з приводу реєстрації податкових накладних, оскільки ДФС самостійно зареєструвала спірні податкові накладні на підставі свого ж рішення і з тими ж самими реквізитами накладних, не застосовуючи санкцій до відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи компенсаційний характер санкції, передбаченої пунктом 6.5 договору, яка не пов'язана із забезпеченням належного виконання зобов'язань, що виникають з поставки, наявність передбаченого приписами податкового законодавства механізму впливу на правовідносини, пов'язані з реєстрацією податкових накладних платниками податків, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення штрафу в сумі 1 750 862,54 грн.

З урахуванням відсутності вини відповідача в недоотриманні податку позивачем в очікуваний час, місцевим господарським судом також правомірно відмовлено в позові про стягнення збитків на суму 29 999,22 грн.

Дана правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 10.05.2018 по № 917/799/17.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, в зв’язку з чим рішення Господарського суду Луганської області від 09.08.2018 у справі №913/272/18 слід залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрекс” залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 09.08.2018 у справі №913/272/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.11.2018.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.О. Фоміна

Суддя І.А. Шутенко