ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2018 р. Справа№ 910/6913/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Хрипуна О.О.

Агрикової О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

сторони явку своїх представників не забезпечили

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08 серпня 2018 року (повний текст складено 08.08.2018 р.)

у справі № 910/6913/18 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

про стягнення 98 000,00 грн., -

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Омега" звернулось до суду з позовом про стягнення 98 000,00 грн. як відшкодування шкоди (а.с. 6-7).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.08.2018 р. у справі №910/6913/18 позов ПрАТ "АСК "Омега" задоволено (а.с.56-61).

04 вересня 2018 року ПрАТ "СК "Провідна" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2018 р. у справі №910/6913/18, в якій просить "рішення Господарського суду м. Києва від 06.07.2017 р. у справі №910/6913/18 скасувати" та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2018 року, апеляційна скарга ПрАТ "СК "Провідна" у справі № 910/6913/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

19 жовтня 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.) відкрито апеляційне провадження у справі №910/6913/18, розгляд апеляційної скарги ПрАТ "Страхова Компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2018 р. у справі № 910/6913/18 призначено на 13 листопада 2018 року.

У судове засідання 13 листопада 2018 року представники ПрАТ "СК "Провідна" та ПрАТ "АСК "Омега" не з'явилась, про причини неявки колегію суддів не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним, у розумінні ст.ст. 120, 242 ГПК України та ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за ідентифікатором 635 та п. 57 Реєстру на відправлення кореспонденції з повідомленням Північним апеляційним господарським судом за 23.10.2018 Суддя Чорногуз М.Г., роздруківкою з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження поштового відправлення за індентифікатором 627 зі статусом "25.10.2018 17:02:00" "відправлення вручено: за довіреністю".

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

26 грудня 2017 року між ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега" (далі - позивач), як страховиком та ОСОБА_3, як страхувальником укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №01-07-1875-10 (далі - Договір) відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки Skoda Superb бежевий, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вигодонабувач (з урахуванням додаткового договору №01/7580 (а.с. 9/зворот) - "ОСОБА_4.", загальна страхова сума по договору (п. 4.1) 100000 грн., строк дії договору з 28.12.2017 р. по 24.00 28.12.2018 р. (п.4.4), франшиза - 2% (п. 2.1.1.) (а.с. 8-9).

У відповідності зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (аналогічні приписи також містяться у п. 3 ч. 1 ст. 20 та п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про страхування").

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

18 січня 2018 року постановою Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/134/18, встановлено, що "06.01.2018 р. о 16:50 год. в м. Суми на перехресті вул. Г. Кондратьєва та вул. Лебединська, неподалік буд. 191 по вул. Г. Кондратьєва, ОСОБА_5 керуючи т/з ВАЗ 211040 д.н. НОМЕР_2 під час виїзду з прилеглої території АЗС "Маршал" не надала перевагу у русі та допустила зіткнення з т/з Skoda Superb д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальним збитком, чим порушила п.10.2 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП". Вказаною постановою ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 27).

Вказана інформація щодо обставин ДТП також підтверджується Довідкою №829552 про ДТП, у якій зазначено, що відповідальність ОСОБА_5 застраховано у ПрАТ "СК "Провідна", а власника т.з. Skoda Superb - ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега" та зазначено встановлені оглядом механічні пошкодження транспортних засобів (а.с. 31).

06 січня 2018 року страхувальник повідомив страховика про настання страхового випадку і 10.01.2018 подав Заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу № 101-07-1875-10, в якій просив суму страхового відшкодування виплатити на картковий рахунок (а.с. 13).

У протоколі (акті) огляду транспортного засобу від 13.01.2018 р. визначено перелік пошкоджень ТЗ та характер необхідних для їх усунення робіт (а.с. 17-18).

У наявні в матеріалах справи ремонтній калькуляції № 7-15098 від 15.01.2018, наданої ТОВ "ЕАК "Фаворит", визначено, що вартість відновлювального ремонту становить 429629,07 грн. (а.с. 19-22).

21 березня 2018 року позивачем затверджено страховий акт №11095-Т відповідно до якого на підставі калькуляції № 7-15098 від 15.01.2018 визначено розмір 98000 грн. страхового відшкодування, яку вирішено виплатити вигодонабувачу (ОСОБА_4.) шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок НОМЕР_10, відкритий в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, із зазначенням призначення платежу: "Страхове відшкод. для зарахування на к/р НОМЕР_9 ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_4" (а.с. 12).

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування").

13 квітня 2018 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у загальному в розмірі 98000 грн., шляхом перерахування через ПАТ "КБ "Приватбанк" за платіжним дорученням №728 з призначенням платежу "Страхове відшкод. для зарах. на к/р НОМЕР_9 ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_4" (101-07-1875-10) зг.акту 11095-Т від 21.03.18 авто Skoda Superb. Без ПДВ" (а.с. 12)."

Відповідно до наданої МТСБУ Інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, автомобіль ВАЗ2110 д.н. НОМЕР_7 застраховано у ПрАТ "СК "Провідна" за полісом №АМ/66179, терміном дії з 17.05.2017 по 16.05.2018, ліміт по майну 100000,00 грн., фрашиза 0,00 грн., страхувальник ОСОБА_5 (а.с. 40).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту, внаслідок настання страхової події, позивачем виплачено відшкодування власнику застрахованого ним автомобіля, а тому позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, відповідальність якої застрахована у відповідача.

У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що ним було сплачено суму страхового відшкодування на користь первісного кредитора (11.04.2018), а тому вимога нового кредитора від 11.05.2018 р. є такою, що не підлягає задоволенню з огляду на положення ч. 2 ст. 516 ЦК України.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна норма закріплена і у ст. 993 ЦК України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від особи якій заподіяно збиток до страховика, який його відшкодував. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 ЦК України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Щодо доводів відповідача про відсутність у нього обов'язку здійснювати заявлену виплату позивачу, з огляду на те, що він належним чином виконав своє зобов'язання перед первісним кредитором у зв'язку з тим, що боржник на час виконання свого зобов'язання не був повідомлений про зміну первісного кредитора на нового кредитора (тобто з ОСОБА_4 на позивача) і датою такого повідомлення про зміну первісного кредитора на нового кредитора, відповідач зазначає 11.05.2018 - дату, коли було отриману позовну заяву, слід зазначити наступне.

Відповідачем надано до матеріалів справи Страховий Акт №, підписаний 22.01.2018 р. за полісом АМ/0066178/1902/17, страхувальник ОСОБА_5, у якому в т.ч. зазначено про прийняття 10.01.2018 р. заяви потерпілого про виплату страхового відшкодування та призначення до виплати на користь ОСОБА_4 ІНН НОМЕР_4 паспорт НОМЕР_8 100000 грн. страхового відшкодування (а.с. 44-44/зворот).

10 квітня 2018 року відповідачем перераховано Київському ГРУ Приватбанку 145700,77 грн. за платіжним дорученням №0016881 з призначенням платежу "приватмані страхові відшкодування 2018р. зг.дод.уг.№1 від до дог№2 від 13.11.07 р. без ПДВ" (а.с. 45).

Також відповідач надав "Ведомость №ВПТ-001657 от:09.04.18 г. для выплаты средств страховых возмещений получателям за период: 01.12.13-09.04.18", у переліку якої визначено ОСОБА_4 (а.с. 46).

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідач на підставі страхового акту № від 22.01.2018 та платіжного доручення № 0016881 від 10.04.2018 перерахував на невідомий рахунок, відкритий у Київському ГРУ Приватбанку (МФО 321842, ), суму в розмірі 145 700, 77 грн. із зазначеним призначення платежу "страхові відшкодування 2018р. зг.дод.уг№1 від до дог. №2 від 13.11.07р. без ПДВ".

Відтак у зв'язку з викладеним вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що із наданих відповідачем доказів, а саме із страхового акту № від 22.01.2018 та платіжного доручення № 0016881 від 10.04.2018 у комплексі неможливо встановити особу якій перераховано кошти та підстави перерахування суми саме в розмірі 145 700,77 грн., при тому як ліміт майнової шкоди за полісом №АМ/0066179 становить саме 100 000,00 грн.

При цьому, з огляду на відсутність доказів того, що позивачем надавались банку розпорядження щодо розподілу перерахованої суми у відповідності до наданої відповідачем копії відомості, надане ним платіжне доручення № 0016881 від 10.04.2018 не є належним та допустимим доказом на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування потерпілій особі.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, неповідомлення потерпілою особою відповідача/позивача про те, що нею було вже отримано страхове відшкодування є питанням правовідносин відповідача/позивача безпосередньо з потерпілою особою щодо наявності підстав для отримання повторного страхового відшкодування від останніх, а дані правовідносини не впливають на право позивача відшкодовування шкоду у порядку регресу.

Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом ВАЗ 211040 д.н. НОМЕР_2, водій якого є винуватцем ДТП, була застрахована у відповідача відповідно до полісу засобів №АМ/66179 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

В силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов'язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (право вимоги якої перейшло до позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу автомобіля Skoda Superb д.н. ВМ 7257 ВЕ внаслідок вчинення дій особи, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП застрахована у відповідача. Розмір страхового відшкодування (98000 грн.), що виплачений за договором №01-07-1875-10 від 26.12.2017 згідно із платіжними дорученнями №728 від 13.04.2018 визначений позивачем в межах страхової суми за договором (100000 грн.), у відповідності до вартості матеріального збитку встановленого у Акті огляду пошкодженого ТЗ з урахуванням Калькуляції №7-15098 від 15.01.2018 р. за вирахуванням фрашизи у розмір 2% (2000 грн.).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АМ/66179 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 100000 грн., франшиза за даним полісом 0,00 грн.

Враховуючи відсутність доказів здійснення відшкодування збитків саме на користь застрахованої позивачем особи та межі ліміту відповідальності згідно із полісом № АМ/66179, а також розмір заявленої до відшкодування суми страхового відшкодування (98000,00 грн.), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у апеляційній скарзі на прийняте судом першої інстанції рішення від 08.08.2018 р., відповідач просить скасувати рішення від 06.07.2017 р., що додатково свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010), а також те, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, рішення Господарського суду міста Києва від 08 серпня 2018 року у справі № 910/6913/18 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 08 серпня 2018 року у справі №910/6913/18 задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 08 серпня 2018 року у справі № 910/6913/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08 серпня 2018 року у справі №910/6913/18 залишити без змін.

3. Справу №910/6913/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.О. Хрипун

О.В. Агрикова

Дата складення повного тексту - 15.11.2018 р.