номер провадження справи 9/127/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2018 Справа № 908/1974/18

м. Запоріжжя

За позовом: Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування", (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА", (69005, м.Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А)

про стягнення суми 31608,50 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 28.09.2018 надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА", про стягнення в суми 31608,50 грн. в порядку регресу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 28.09.2018 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1974/18 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 04.10.2018 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1947/18, присвоєний номер провадження 9/127/18, поставлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 01.11.2018. В даній ухвалі відповідачу запропоновано надати суду відзив з документальним обґрунтуванням у строк до 26.10.2018 та попереджено про те, що у разі ненадання відзиву у цей строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами.

23.10.2018 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без присутності представника ПрАТ «ПРОСТО-страхування» у зв'язку із неможливістю забезпечення явки уповноваженого представника. Позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

В судове засідання 01.11.2018 представники сторін не з'явилися, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не надав.

01.11.2018 справу розглянуто, прийнято рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовано, зокрема тим, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування шляхом перерахування суми вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, який був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винним у вчиненні якої визнано особу цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідачем. У зв'язку із цим до позивача перейшло право вимагати від відповідача відшкодування шкоди в порядку регресу. Позов обґрунтовано ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 3, 9, 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача суму 31608,50 грн. витрат на виплату страхового відшкодування, а також витрати зі сплати судового забору та професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена на адресу відповідача, вказану у позовній заяві, яка співпадає з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 69005, м.Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 10.10.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п. 1 ч 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Із змісту ч. 9 ст. 165 ГПК України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про розгляд справи за відсутністю сторін, повідомлених про розгляд справи належним чином.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

14.03.2017 між Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» (Страховик, позивач у справі) та Представництвом «Екселтіс Хелске С.Л.» (Страхувальник, вигодонабувач) був укладений договір № 1700428 серії PKS, предметом якого є страхування майнових інтересів власника транспортного засобу «Toyota COROLLA», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору з 18.03.2017 по 17.03.2018.

18.12.2017 в місті Києві на проспекті Відрадному сталася дорожньо-транспортна подія (далі - ДТП) за участю автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який є власником зазначеного транспортного засобу, та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4.

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Страхувальника, що зафіксовано у складеному Страховиком Акті огляду транспортного засобу. Страхувальник повідомив АТ «ПРОСТО-страхування» про подію, що має ознаки страхового випадку та 19.12.2017 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку із страховим випадком - ДТП, що сталася 18.12.207, шляхом перерахування коштів згідно рахунку СТО.

Відповідно до Звіту № 125579 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota COROLLA», реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 33015,12 грн. Згідно з рахунком-фактурою № від 28.12.2017, виставленого сервісним центром ТОВ «Автосаміт ЛТД», вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля склала 32118,50 грн.

Зазначена вище ДТП була визнана страховим випадком, про що 03.01.2018 співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» складено страховий акт № 125579, згідно з яким розмір страхового відшкодування становить 32118,50 грн. Згідно з платіжним дорученням № 196 від 04.01.2018 АТ «ПРОСТО-страхування» перераховано страхове відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля страхувальника в розмірі 32118,50 грн.

Відповідно до витягу з бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України на момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля «Mercedes-Benz», держномер

І 9636 КІ застрахована страховою компанією ПрАТ "УАСК АСКА" (м.Запоріжжя, вул.Перемоги, 97-А) на підставі полісу АК 07952474, діючого станом на 18.12.2017. Франшиза згідно з цим полісом становить 510 грн., ліміт за шкоду майну - 100000 грн.

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 16.02.2018 у справі №760/388/18 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 18.12.2017 сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_3, якого визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення.

Позивачем надано в матеріали справи копію заяви за вих. №04-326 від 06.02.2018 на адресу ПрАТ "УАСК АСКА" про страхове відшкодування на суму 32118,50 грн. з вимогою про перерахування вказаних коштів згідно з вимогами ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України, до якої були додані необхідні підтверджуючи документи. Додатково на адресу відповідача було направлено лист за вих. №04-1806 від 17.07.2018 з копією постанови Солом'янського районного суду м. Києва про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення під час ДТП. Позивачем також був направлений лист вих.№ 04-1627 від 20.06.2018 з проханням повідомити дату оплати страхового відшкодування та вказано, що у разі не виплати, до суду буде подано позов, що потягне додаткові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору та витрат на правничу допомогу.

У вересні 2018 ПрАТ "ПРОСТО-страхування» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом, за яким відкрито провадження у даній справі.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на наступних підставах.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України , ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Як встановлено судом, позивач виконав зобов'язання перед своїм страхувальником та

на підставі страхового акту здійснив страхову виплату, шляхом відшкодування суми вартості відновлювального ремонту транспортного засобу в розмірі 32118,50 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, зобов'язання з відшкодування шкоди є деліктними (позадоговірними). Форми і розміри позадоговірної відповідальності визначаються лише законом. Підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає складові елементи - шкоду, протиправність поведінки заподіювача шкоди, причинний зв'язок та вину особи, яка заподіяла шкоду.

На позивача покладений обов'язок доказати шкоду (її розмір), протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок; на відповідача - відсутність вини.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За нормою ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Частиною 1 ст. 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства та встановленні судом обставини справи, до позивача, який сплатив страхове відшкодування, перейшло право вимоги до відповідача у розмірі сплаченого страхового відшкодування, у межах фактичних витрат.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 31608,50 грн. (32118,50 грн. (фактичні витрати) - 510 грн. (франшиза)) є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн. покладаються на відповідача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму 3000 грн. витрат, пов'язаних із оплатою професійної правничої допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем в обґрунтування вказаних витрат в сумі 3000 грн. в матеріали справи надано: копію договору про надання правової допомоги № 1 від 16.04.2018, укладеного АТ «ПРОСТО-страхування» та Адвокатським бюро «СИНЮК ТА ПАРТНЕРИ»; копію реєстру справ від 31.07.2018, що є невід'ємним додатком до цього договору, в якому визначено вартість робіт (послуг); копію детального опису робіт (наданих послуг) від 13.09.2018 згідно з яким визначено їх загальну вартість послуг з урахуванням витраченого часу; копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською КС №6423/10 від 15.02.2018, виданого Синюку С.Л.; копію платіжного доручення № 13623 від 02.08.2018 про перерахування позивачем на рахунок АБ «Синюк та партнери» оплати юридичних послуг згідно з договором в розмірі 3000 грн.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №372/1010/16-ц де зазначено, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., які понесені позивачем, доведений, підтверджений належними доказами та є співрозмірним, враховуючи обсяг виконаних робіт (наданих послуг), витрачений адвокатом час, складність справи та ціну позову, тому підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА", (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А) на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування", (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10) суму 31608 (тридцять одна тисяча шістсот вісім) грн. 50 коп. страхового відшкодування в порядку регресу, суму 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору, суму 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 14.11.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя О.С. Боєва