ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"07" листопада 2018 р. Справа № 911/2436/18

Господарський суд Київської області у складі судді Лопатіна А.В., розглянувши матеріали

за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Гофра України"

про про банкрутство

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла заява боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Гофра України" б/н від 30.03.2018 (вх. № 674/18 від 30.03.2018) про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Дослідивши матеріали вказаної заяви, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята судом до розгляду з підстав невідповідності її вимогам статей 11, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Судом встановлено, що ухвалою суду від 03.04.2018 р. № 911/648/18 (суддя Лутак Т.В.) заяву ТОВ "Гофра України" б/н від 30.03.2018 (вх. № 674/18 від 30.03.2018 р.) про порушення справи про банкрутство повернуто заявнику без розгляду.

Повернення заяви про порушення провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку після усунення допущених порушень (частина друга статті 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Разом з тим, звертаючись з заявою про порушення справи про банкрутство повторно ТОВ "Гофра України" не усунено порушення в повній мірі встановлені ухвалою суду від 03.04.2018 р. . № 911/648/18.

Перелік документів (доказів), які в обов'язковому порядку додаються до заяви боржника чітко визначений, зокрема, частиною третьою ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Виходячи з вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини четвертої ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, якщо інше не передбачено цим Законом.

Отже, заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником лише за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, а у визначенні таких витрат слід враховувати необхідність виплати винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за дванадцять місяців його роботи, відшкодування витрат, пов'язаних з провадженням у справі про банкрутство та судового збору, сплаченого кредиторами.

Як вбачається з матеріалів заяви б/н від 30.03.2018 (вх. № 674/18 від 30.03.2018) у боржника із активів наявні лише грошові кошти у розмірі 5 000, 00 грн., що свідчить про відсутність у майбутній процедурі банкрутства можливості у заявника (боржника) для покриття судових витрат, здійснення яких є обов'язковим для законного перебігу процедури банкрутства підприємства в судовому порядку.

Згідно з частиною першою ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Такий порядок передбачений нормами статей 105, 110, 111 Цивільного кодексу України, які містять загальні положення про ліквідацію юридичної особи.

Особлива процедура, що передбачена ст. 95 Закону про банкрутство (банкрутство боржника, що ліквідується власником), випливає з процедури добровільної ліквідації юридичної особи, тобто ліквідації юридичної особи за рішенням її учасників (власників) або органу, уповноваженого на це установчими документами.

У зв'язку з цим, необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника, в порядку наведеної норми, є дотримання вимог цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи.

Такі передумови полягають у наступному:

Прийняття рішення власником майна (або органом, уповноваженим управляти майном) боржника про звернення боржника до господарського суду із заявою. Проведення аналізу активів боржника у вигляді проведення інвентаризації наявного майна (у тому числі переданого у заставу майна), його належної оцінки та оцінки грошових коштів на рахунках боржника. Аналіз пасивів боржника після закінчення строку пред'явлення вимог кредиторів, що не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи ч. ч. 2, 5 ст. 105 ЦК України. Проведення аналізу активів та пасивів боржника є підставою складення проміжного ліквідаційного балансу, який додається до заяви боржника відповідно до п. 3 ст. 11 Закону про банкрутство.

Дотримання визначених вимог та сукупність вказаних дій із доданням доказів їх проведення є підставою для звернення ліквідатора (ліквідаційної комісії) із заявою про порушення справи про банкрутство на підставі ст. 95 вказаного Закону та складає предмет спору у справі про банкрутство за особливою процедурою, що порушується в порядку норм означеної статті.

При цьому, необхідною та обов'язковою передумовою порушення провадження у справі про банкрутство, на підставі ст. 95 Закону про банкрутство, є надання належних доказів на підтвердження наявності всіх передумов для порушення провадження, згідно з цією статтею, саме на момент звернення боржника із відповідною заявою.

Частиною сьомою ст. 111 ЦК України передбачено, що до моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Відповідно до частини восьмої ст. 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

У частині десятій ст. 111 ЦК України встановлено, що до затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Разом з тим, належними, допустимими, достатніми, достовірними в розумінні приписів ст.ст. 76-79 ГПК України, заявником-боржником не доведено дотримання порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України, що є передумовою звернення до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у порядку ст. 95 Закону, так як матеріали заяви не містять доказів надання головою ліквідаційної комісії боржника до органів доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітності за останній звітний період.

Зазначене свідчить про недотримання ліквідаційною комісією приписів частин сьомої та десятої статті 111 Цивільного кодексу України щодо добровільної ліквідації боржника, що позбавило органи державної податкової служби, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування можливості проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості зі сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування та права заявити свої претензії боржнику (за їх наявності) в досудовій процедурі ліквідації боржника.

Крім того, вимоги до заяви про порушення справи про банкрутство, в тому числі, і до заяви, яка подається боржником, встановлені у ст. 11 Закону про банкрутство.

Згідно імперативних приписів частини четвертої статті 11 Закону про банкрутство встановлено додаткову вимогу щодо заяви боржника у разі ініціювання ним провадження у справі про власне банкрутство - обов'язкову наявність у такого заявника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов'язаних із здійсненням провадження у справі про банкрутство. Не є винятком, у даному випадку, вимога щодо заяви боржника, у процедурі ст. 95 Закону про банкрутство.

Таким чином, відсутність, зокрема у боржника майна, достатнього для покриття судових витрат у справі про банкрутство, порушеної у порядку ст. 95 Закону про банкрутство, виключає можливість здійснення судом провадження у справі про його банкрутство в порядку ст. 95 Закону про банкрутство.

Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 14.03.2018 р. у справі № 927/557/17.

Крім того, з огляду на вищевказані обставини, у суду відсутні підстави вважати, що при зверненні з заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ "Гофра України" у порядку ст. 95 Закону, заявником не дотримано обов'язкової умови звернення з такою заявою, а саме: дотримання порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 3 частини першої статті 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вказана заява не відповідає змісту вимог, зазначених у Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому підлягає поверненню на підставі п. 2 частини першої ст. 15 даного Закону.

Крім того, суд зазначає, що повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та статями 3, 73-79, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гофра України" б/н, б/д (вх. № 2528/18 від 02.11.2018 р.) про порушення справи про банкрутство (всього на 96 аркушах) повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 07.11.2018 р.

Суддя А.В. Лопатін