ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

13.11.2018

Справа №910/14967/18

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши

позовну заяву

Товариства з обмеженою відповідальністю "Венчурс Груп" (03151, м. Київ, вул. Ушинського, буд. 40; ідентифікаційний код 40793313)

до

Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Філії "Пасажирська компанія" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 21А; ідентифікаційний код ВП 41022900)

про

визнання недійсним рішення тендерного комітету про визнання переможця торгів та про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Венчурс Груп" звернулось до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Пасажирська компанія", в якій просить суд:

- визнати недійсним рішення тендерного комітету Регіональної філії "Пасажирська компанія" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" за результатами публічної закупівлі за номером №UA-2018-09-07-000113-b, оформленого протоколом розгляду тендерних пропозицій №65-39-2-/09/18 від 27.09.2018, про визнання переможцем торгів Приватне підприємство "Енергія" за предметом закупівлі ДК021:2015:34630000-2 – "частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху", елемент нагрівальний високовольтний в кількості 1 500 штук;

- визнати недійсним договір поставки №УЗ/ЦП-18589/Ю від 02.11.2018 на суму 3 852 000,00 грн., укладений між Філією "Пасажирська компанія" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Приватним підприємством "Енергія", та припинити зобов’язання за ним в майбутньому;

- зобов'язати Філію "Пасажирська компанія" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на період розгляду цієї судової справи не здійснювати співпрацю з Приватним підприємством "Енергія" за договором поставки №УЗ/ЦП-18589/Ю від 02.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його пропозицію було безпідставно відхилено, в той час як тендерна пропозиція Приватного підприємства "Енергія" не відповідала умовам тендерної документації, проте була прийнята до розгляду. А відтак, визнання переможцем тендеру Приватне підприємство "Енергія" та укладення з ним договору поставки суперечить актам законодавства, інтересам держави і суспільства, а тому підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що вказаний позов підлягає залишенню без руху, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, яка встановлює вимоги до змісту та оформлення позовної заяви, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

В свою чергу, у вступній частині свого позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Венчурс Груп" посилається на закупівлю в системі Prozorro за номером ДЦБ№UA-2018-09-07-000106-b, в позові просить визнати недійсним рішення тендерного комітету Регіональної філії "Пасажирська компанія" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" за результатами публічної закупівлі за номером №UA-2018-09-07-000113-b, а до позову долучило ксерокопію звіту про результати проведення процедури закупівлі UA-2018-09-07-000094-b.

Таким чином, зі змісту позовної заяви та долучених до неї документів не вбачається за можливе встановити яку саме закупівлю Товариство з обмеженою відповідальністю "Венчурс Груп" вважає проведеною із порушенням вимог законодавства.

Крім того, позивачем у поданому позові, серед інших вимог, заявлено і вимогу про зобов'язання Філії "Пасажирська компанія" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на період розгляду цієї судової справи не здійснювати співпрацю з Приватним підприємством "Енергія" за договором поставки №УЗ/ЦП-18589/Ю від 02.11.2018, однак, така вимога не є позовною в розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, зміст позовної заяви не містить жодного обґрунтування, в тому числі правового (посилання на процесуальну або матеріальну норму), такої вимоги (ні як позовної, ні як заходу до забезпечення позову), а суд з огляду на імперативні приписи ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України не наділений компетенцією на власний розсуд трактувати що саме мав на увазі позивач, викладаючи у п. 4 прохальної частини вимогу про зобов'язання Філії "Пасажирська компанія" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на період розгляду цієї судової справи не здійснювати співпрацю з Приватним підприємством "Енергія" за договором поставки №УЗ/ЦП-18589/Ю від 02.11.2018.

При цьому, суд зауважує, що судове рішення за результатами вирішення спору не може бути абстрактним або умовним, а повинно містити відповідні закону або договору способи захисту прав та інтересів позивача.

Окремо суд звертає увагу позивача, на вимогу, викладену у п. 3 прохальної частини позову. Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "Венчурс Груп" просить суд визнати недійсним договір поставки №УЗ/ЦП-18589/Ю від 02.11.2018 на суму 3 852 000,00 грн., укладений між Філією "Пасажирська компанія" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Приватним підприємством "Енергія", та припинити зобов’язання за ним в майбутньому.

Суд вважає таку вимогу некоректно сформульованою, оскільки визнання недійсним оспорюваного правочину безумовно має своїм наслідком припинення зобов’язань за таким правочином.

В свою чергу, суд звертає увагу позивача, що правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути тільки порушено у майбутньому і щодо якого невідомо буде воно порушено чи ні.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлена у розмірі - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 1 762,00 грн.

Отже, за подання до господарського суду даної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Венчурс Груп" повинне сплатити судовий збір з розрахунку 1 762,00 грн. за кожну із немайнових вимог.

Натомість до матеріалів справи долучено незасвідчену копію платіжного доручення №1240 від 07.11.2018 на суму 1 762,00 грн., яка не може вважатись належним доказом виконання позивачем вимог законодавства щодо оплати судового збору у визначеному законом розмірі з огляду на наступне.

По-перше, відповідно до п. 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

По-друге, зі змісту позовної заяви вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Венчурс Груп" було заявлено три вимоги, одна з яких (викладена у п. 4 прохальної частини позову) в наведеній позивачем редакції не може вважатись позовною.

В будь-якому разі, навіть за виключенням вимоги, викладеної у п. 4 прохальної частини позову, Товариство з обмеженою відповідальністю "Венчурс Груп" зобов’язане було оплатити судовий збір у розмірі 3 524,00 грн. (1 762,00 грн. х 2 немайнові вимоги), а у разі викладення нової редакції вимоги, викладеної у п. 4 прохальної частини позову, таким чином, щоб вона могла вважатись позовною, то позивач зобов’язаний сплатити всього за подання позову з трьома немайновими вимогами судовий збір у розмірі 5 286,00 грн. (1 762,00 грн. х 3 немайнові вимоги).

До того ж, відповідно до частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому, частиною 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина 4 статті 91 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами абзацу 2 частини 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Крім того, порядок засвідчення копії документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлення документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 07.04.2003. За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: - зі слів "Згідно з оригіналом, - назви посади, - особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, - дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису".

Проте, додані до позовної заяви ксерокопії документів жодним чином не засвідчені, оскільки не містять взагалі будь-яких відміток про засвічення вказаних документів, в тому числі підпису особи, яка засвідчує вказані документи, та зазначенням дати такого засвідчення, та як вже зазначалось не відповідають змісту позову або його прохальнійчастині.

Тобто, фактично додані до позовної заяви документи являють собою звичайні ксерокопії.

З огляду на наведене, долучені позивачем до позовної заяви документи не можуть бути прийняті судом в якості доказів.

У відповідності до частини 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Венчурс Груп" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Пасажирська компанія" про визнання недійсним рішення тендерного комітету про визнання переможця торгів та про визнання недійсним договору, підлягає залишенню без руху, адже позивачем не було дотримано вимог п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України при зверненні з нею (не визначено змісту вимоги, викладеної у п. 4 прохальної частини позову, некоректно сформульовано позовну вимогу, викладену у п. 3 прохальної частини позову, не надано доказів сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі, не надано належним чином засвідчених доказів на підтвердження обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги).

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З метою усунення встановлених недоліків позивач, зокрема, має визначити зміст своїх позовних вимог та у разі заявлення двох позовних вимог немайнового характеру доплатити судовий збір у розмірі 1 762,00 грн., а у разі заявлення трьох позовних вимог немайнового характеру - доплатити судовий збір у розмірі 3 524,00 грн.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Венчурс Груп" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Пасажирська компанія" про визнання недійсним рішення тендерного комітету про визнання переможця торгів та про визнання недійсним договору залишити без руху.

2. Зобов’язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Венчурс Груп" протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом:

- надання суду нової редакції позовної заяви із визначенням змісту позовних вимог та наведенням обґрунтування таких вимог;

- надання суду належним чином засвідчених доказів на підтвердження обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, або їх оригіналів, які після виготовлення копій будуть повернуті позивачу;

- надання суду доказів направлення позовної заяви з доданими до неї матеріалами в новій редакції відповідачу;

- надання суду доказів сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі в залежності від визначення позивачем кількості заявлених позовних вимог з розрахунку за 1 немайнову вимогу підлягає сплаті 1 762,00 грн.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя                                                                                                    Р.В. Бойко