ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 рокуСправа № 912/1403/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., за участю секретаря судового засідання Скопець В.В., розглянув у судовому засіданні справу №912/1403/18

за позовом: фізичної особи-підприємця Загребельного Костянтина Васильовича

до відповідача 1: міської ради міста Кропивницького

до відповідача 2: товариства з додатковою відповідальністю "М'ясокомбінат "Ятрань"

про визнання недійним пунктів рішення та договору.

Представники :

від позивача - Турчанов О.В., довіреність № 3149 від 10.08.2018;

від відповідача 1 - Татарко Д.А., довіреність № 251-МР/з від 19.12.2017;

від відповідача 2 - Гриб О.В., довіреність № 6 від 02.01.2018.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Загребельного Костянтина Васильовича (далі - ФОП Загребельний К.В.) до міської ради міста Кропивницького та товариства з додатковою відповідальністю "М'ясокомбінат "Ятрань" (далі - ТДВ "М'ясокомбінат "Ятрань") про визнання недійсними пунктів 3, 4 рішення Кіровоградської міської ради від 22.04.2009 №1945 та договору оренди землі від 15.06.2010 №129, що укладений між Кіровоградською міською радою і відкритим акціонерним товариством "М'ясокомбінат "Ятрань" та зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України при земельних ресурсах 17.09.2010 за №20.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- передача в оренду відповідачу 2 земельної ділянки загальною площею 30,00 кв.м. по просп. Правди, 10 (біля муніципального ринку "Черемушки" на зупинці міського транспорту) для розміщення торгівельного павільйону за рахунок земель житлової та громадської забудови повинна була здійснюватися виключно за результатами торгів, однак, всупереч ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України, рішення міської ради від 22.04.2009 № 1945 винесено без попереднього проведення торгів, що є підставою для визнання його недійсним;

- 15.06.2010 на підставі незаконного рішення міської ради між відповідачами укладено договір оренди землі № 129, предметом якого є земельна ділянка для розміщення торгівельного павільйону, яка знаходиться по просп. Правди, 10 (біля муніципального ринку «"Черемушки" на зупинці міського транспорту) в м. Кіровограді. Укладення договору на позаконкурентних засадах є підставою для визнання його недійсним;

- пунктом 6 рішення міської ради від 22.04.2009 № 1945 вирішено укласти договір оренди земельної ділянки протягом 6 місяців з дати прийняття рішення. У разі не укладення договору в зазначений термін дане рішення втрачає силу. Таким чином, Договір оренди між відповідачами мав бути укладений до 22.10.2009, а фактично був укладений через 14 місяців після прийняття рішення, тобто оспорюваний договір укладено сторонами на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке втратило силу.

- надане відповідачу 2 право користування земельною ділянкою для розміщення торговельного павільйону по просп. Правди в м. Кіровограді на зупинці міського транспорту біля муніципального ринку "Черемушки" суперечить набутому значно раніше праву ФОП Загребельного К.В. володіти, користуватися та розпоряджатися об'єктом власних інвестицій, яким є розміщений у цьому ж місці - торгівельним павільйоном, правомірність встановлення якого підтверджується договором від 24.40.2009 № 265, погодженим проектом та заявою на видачу ордеру з дозволом на проведення робіт, а також положеннями законодавства, що діяли у спірний період, а саме: Закону України "Про благоустрій населених пунктів", Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, Правил користування ними та охорони, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198.

Ухвалою господарського суду від 05.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.08.2018; задоволено клопотання ФОП Загребельного К.В. про витребування доказів; зобов'язано міську раду м.Кропивницького, ТДВ "М'ясокомбінат "Ятрань", Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у визначений судом строк надати до господарського суду: оригінал договору оренди землі від 15.06.2010 №129, що укладений між Кіровоградською міською радою і відкритим акціонерним товариством "М'ясокомбінат Ятрань" та зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України при земельних ресурсах 17.09.2010 за №20 (для огляду в судовому засіданні) та належним чином засвідчену копію вказаного договору; встановлено строк для надання сторонами заяв по суті справи.

20.07.2018 відповідачем 1 - міською радою м. Кропивницького подано до суду відзив на позов, згідно якого відповідач 1 заперечує обґрунтованість позову та просить відмовити в його задоволенні (а.с. 81-94). При цьому, міська рада стверджує, що рішення від 22.04.2009 № 1945 прийнято в межах строків, визначених Законом України від 16.09.2008 № 509-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву", а тому порушення ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України та ст. 6 Закону України "Про оренду землі" не допущено; посилаючись на порушення позивачем вимог Положення про порядок розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності на території міста Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 31.03.2008 № 458, Порядку розміщення малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 26.08.2009 № 982, Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, відповідач 1 стверджує про відсутність порушеного права позивача у зв'язку з прийняттям спірного рішення та укладенням оспорюваного договору, оскільки позивачем самовільно та без дотримання дозвільних процедур розміщено тимчасову споруду (павільйон); у позивача відсутні документи на підтвердження права користування земельною ділянкою комунальної власності.

24.07.2018 до суду надійшов відзив відповідача 2 товариства з додатковою відповідальністю "М'ясокомбінат "Ятрань", згідно якого відповідач 2 стверджує про відсутність порушеного права позивача, з метою захисту якого останній звернувся до суду з даним позовом. Відповідач 2 у відзиві просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю (а.с. 104-106).

Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 05.07.2018 відповідачем 2 подано до суду належним чином завірену копію договору оренди землі від 15.06.2010 №129.

Ухвалою від 01.08.2018 задоволено клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи, підготовче засідання відкладено на 15.08.2018, продовжено позивачу процесуальний строк, встановлений судом, для подання відповідей на відзиви відповідача 1 та відповідача 2 до 13.08.2018.

03.08.2018 на адресу суду позивач надав відповідь на відзиви відповідача 1 та відповідача 2, відповідно до змісту якої заперечив проти доводів відповідачів, викладених у відзивах на позов. Так, позивач стверджує, що про порушення своїх прав і сам факт наявності спірного рішення і договору дізнався на засіданні Комісії з демонтажу тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, яке відбулось 03.05.2018, а тому строк позовної давності позивачем не пропущено. Також позивач стверджує, що вимоги Положення про порядок розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності на території міста Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 31.03.2008 № 458, Порядку розміщення малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 26.08.2009 № 982, Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки облаштування зупинки громадського транспорту та розміщення павільйону здійснено на інших підставах, а тому павільйон у складі зупинки не є таким, що розміщений самовільно. До того ж, Порядок № 982 та Порядок № 244 були прийняті вже після укладення договору на облаштування зупинки громадського транспорту (а.с. 155-168).

15.08.2018 міською радою м. Кропивницький подано до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно яких відповідач 1 зазначає, що позивачем не доведено у встановленому законом порядку того, що він не міг довідатись раніше про порушення своїх прав. Зазначене є підставою для задоволення судом клопотання відповідача 2 про застосування позовної давності. Міська рада також вказує на те, що у разі отримання позивачем дозвільних документів на встановлення малої архітектурної форми, необхідно було б застосувати норми одного з Порядків їх розміщення. Крім того, відповідач 1 зазначає, що рішенням виконкому Кіровоградської міської ради від 24.09.2009 № 265 не надавалось право реконструкції зупинки громадського транспорту по пр. Правди зупинка "Автовокзал №2", а передбачалось влаштування заїзної кишені. Зазначене, на думку відповідача 1, підтверджує відсутність порушеного права позивача (а.с.179-183).

Згідно ухвали від 15.08.2018 судом продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів; підготовче засідання відкладено на 03.10.2018; задоволено клопотання позивача про витребування доказів; зобов'язано Управління містобудування та архітектури міської ради м. Кропивницького надати до суду витяг з протоколу Комісії з демонтажу тимчасових споруд торгівельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності від 03.05.2018 №2.

20.09.2018 Управлінням містобудування та архітектури міської ради м. Кропивницького надано витребувані судом докази (а.с.163-168).

Згідно ухвали суду від 03.10.2018 закрито підготовче засідання у справі, за відсутності заперечень представників сторін, справу призначено до розгляду справи по суті на 03.10.2018.

У судовому засіданні 31.10.2018 представники сторін підтримали свої позиції щодо предмету спору з підстав, викладених ними у письмових заявах по суті справи.

У судовому засіданні представником позивача подано до суду заяву, згідно якої зазначається, що в прохальній частині позову допущено описку в частині прохання визнати недійсним п. 4 рішення міської ради від 22.04.2009 № 1945, оскільки зазначеного пункту у рішенні міської ради взагалі немає. Правильним слід вважати вимоги про визнання недійсними пунктів 3 та 5 рішення від 22.04.2009 № 1945 (а.с. 216).

Оскільки зі змісту позову вбачається, що позивачем дійсно допущено технічну помилку в резолютивній частині позовної заяви, при вирішенні спору у даній справі господарським судом враховується заява позивача від 31.10.2018.

Крім того, у судовому засіданні 31.10.2018 позивачем подано до суду клопотання про долучення та витребування доказів, у задоволенні якого господарським судом відмовлено, про що постановлено протокольну ухвалу.

У судовому засіданні 03.10.2018 оголошено перерву до 31.10.2018, про що постановлено протокольну ухвалу.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступні обставини.

Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 28.02.2008 №305 "Про упорядкування зупинок громадського транспорту" вирішено затвердити перелік зупинок громадського транспорту, на яких необхідно провести роботи по їх реконструкції і влаштуванню заїзних кишень (згідно додатку, що додається); передати функції замовника на проведення робіт по реконструкції зупинок та влаштуванню заїзних кишень на зупинках громадського транспорту департаменту житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради; дозволити департаменту житлово-комунального господарства залучати інвесторів на договірних засадах щодо реконструкції зупинок та влаштування заїзних кишень на зупинках громадського транспорту; управлінню містобудування, архітектури, екології та земельних відносин на замовлення департаменту житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради розробити схеми планувального рішення розташування заїзних кишень на зупинках громадського транспорту з пропозиціями по їх упорядкуванню (а.с. 39-40).

На підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 28.02.2008 № 305 "Про упорядкування зупинок громадського транспорту", 24.04.2009 між ФОП Загребельним К.В. (Інвестор) та департаментом житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради (Замовник) укладено договір на облаштування та утримання зупинки громадського транспорту в м. Кіровограді № 265 (далі - Договір № 265, а.с. 41).

Згідно п. 1.1. Договору, Інвестор зобов'язується на власний ризик, власними силами і за власні кошти відповідно до умов цього Договору упорядкувати зупинку громадського транспорту з влаштуванням заїзних кишень та розміщення павільйону роздрібної торгівлі по просп. Правди (зупинка "Автовокзал № 2") в місті Кіровограді відповідно до погодженого в установленому порядку проекту та утримувати її в належному санітарному та технічному стані, а Замовник зобов'язується створити умови для належного виконання зазначених робіт.

Сторонами погоджено права та обов'язки сторін за Договором № 265. Так, зокрема, Інвестор зобов'язався здійснити роботу відповідно до умов даного Договору власними силами і за власні кошти; одержати необхідний дозвіл або узгодження відповідних органів та спеціальних служб на виконання робіт, передбачених цим Договором; додержуватись державних норм і стандартів, порядок встановлення яких визначається законодавством України; виконувати вимоги відповідних органів і посадових осіб, що пред'являються в межах їх компетенції; утримувати в належному стані об'єкт інвестицій та прилеглу територію в межах зупинки; забезпечити зупинку освітленням. Інвестор має право самостійно визначати цілі, напрями, види, обсяги інвестицій, залучати для їх реалізації на договірній основі будь-яких учасників; володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій.

Договір № 265 підписаний представником Замовника та ФОП Загребельним К.В.

На замовлення Інвестора ТОВ "Тектоареал" було виконано ескізний проект розміщення павільйону з зупиночним навісом по просп. Правди в м. Кіровограді (біля старого автовокзалу), який містить відмітки про погодження (а.с. 42-47).

Як вбачається з корінця ордеру № 38, виконавчим комітетом міської ради ФОП Загребельному К.В. надано дозвіл на виконання робіт по пр. Правди біля входу до ринку "Черемушки" для розміщення павільйону та зупинки на період з 14.06.2009 по 14.07.2009 (а.с. 49).

26.06.2015 на замовлення позивача виготовлено технічний паспорт № 2598 на нежитлову будівлю по просп Правди (зупинка "Автовокзал № 2") в місті Кіровограді (а.с. 50-54).

Також господарським судом встановлено, що згідно п.п. 3, 5 рішення Кіровоградської міської ради від 22.04.2009 № 1945 затверджено відкритому акціонерному товариству "М'ясокомбінат "Ятрань" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 30,00 кв.м. в оренду терміном на 10 років по просп. Правди (біля муніципального ринку "Черемушки" на зупинці міського транспорту) для розміщення торговельного павільйону та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов'язаних із вилученням земельної ділянки (п. 3); вирішено передати відкритому акціонерному товариству "М'ясокомбінат "Ятрань" земельну ділянку загальною площею 30,00 кв.м. (в тому числі по угіддях: 30,00 кв.м. - землі, які використовуються в комерційних цілях) в оренду терміном на 10 років по просп. Правди (біля муніципального ринку "Черемушки" на зупинці міського транспорту) для розміщення торговельного павільйону за рахунок земель житлової та громадської забудови (а.с. 72-73).

15.06.2010 між Кіровоградською міською радою (Орендодавець) та відкритим акціонерним товариством М'ясокомбінат "Ятрань" (Орендар) укладено договір оренди землі № 129 (далі - Договір оренди, а.с. 107-115), відповідно до якого Орендодавець на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 22.04.2009 № 1945 "Про передачу ВАТ "М'ясокомбінат "Ятрань" в оренду земельних ділянок" надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення торговельного павільйону, яка знаходиться по просп. Правди (біля муніципального ринку "Черемушки" на зупинці міського транспорту) в м. Кіровограді. Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку.

В оренду за Договором передається земельна ділянка площею 30,00 кв.м. (землі, які використовуються в комерційних цілях); Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір оренди підписаний Орендодавцем та Орендарем, скріплений круглими печатками сторін та зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.09.2010 №20.

Додатками до Договору оренди є: розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку; опис меж земельної ділянки кадастровий номер :34:280:0047; акт про перенесення в натуру та погодження меж земельної ділянки та прийомки-передачі межових знаків від 13.09.2009 з додатком; акт про передачу та прийом земельної ділянки (в натурі).

Згідно рішення Кіровоградської міської ради від 27.11.2017 № 1236, у зв'язку з перейменуванням міста Кіровограда Кіровоградської області на місто Кропивницький, Кіровоградська міська рад є міською радою міста Кропивницького (а.с. 28-29).

Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, правонаступником відкритого акціонерного товариства "М'ясокомбінат "Ятрань" є ТДВ "М'ясокомбінат "Ятрань" (а.с. 30-38).

Позивач, обґрунтовуючи позов, зазначає, що на засіданні комісії з демонтажу тимчасових споруд торгівельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, куди його було запрошено, вирішувалось питання, зокрема, щодо демонтажу торгівельного павільйону - зупиночний комплекс по вул. Євгена Тельнова (колишній просп. Правди) на зупинці "ринок "Черемушки" (власник ФОП Загребельний К.В.). По зазначеному питанню виступив заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади, який повідомив, що 20.04.2018 ТДВ "М'ясокомбінат "Ятрань" звернулось до нього, як голови комісії з демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності з листом № 194/1 та додатками до нього. В даному листі заявник повідомив, що підприємство є користувачем земельної ділянки в м. Кропивницькому по вул. Є. Тельнова на зупинці "ринок "Черемушки" на підставі договору оренди землі від 15.06.2010. Станом на сьогоднішній день на вищезазначеній земельній ділянці знаходиться торгівельний павільйон - зупиночний комплекс, власником якого є ФОП Загребельний К.В. У зв'язку з викладеним, 27.04.2018, враховуючи вимоги Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Положення про порядок розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності на території міста Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 31.03.2008 № 458, Порядку розміщення малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.08.2009 № 982, Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та лист ТДВ "М'Ясокомбінат "Ятрань", посадовими особами міської ради було проведено огляд встановленої стаціонарної споруди торгівельного павільйону - зупиночного комплексу, що знаходиться по вул. Є. Тельнова на зупинці "ринок "Черемушки" та перевірку дотримання вимог чинного законодавства при її встановленні з боку власника, в результаті якої встановлено, що ФОП Загребельний К.В. встановив тимчасову споруду по вул. Є. Тельнова на зупинці "ринок "Черемушки" самовільно та за відсутності паспорта прив'язки. Більш того, за інформацією Управління земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища міської ради м. Кропивницького, земельна ділянка по вул. Є. Тельнова на зупинці "ринок "Черемушки" ФОП Загребельному К.В. не виділялась.

Враховуючи зазначені обставини, комісією було прийнято рішення демонтувати тимчасову споруду торгівельний павільйон - зупиночний комплекс, що знаходиться по вул. Є. Тельнова на зупинці "ринок "Черемушки", що належить ФОП Загребельному К.В., яке оформлене протоколом № 2 від 03.05.2018 (а.с. 163-168).

Враховуючи наведені обставини, а також те, що оспорювані пункти рішення міської ради від 22.04.2009 № 1945 та Договір оренди суперечать вимогам законодавства, чинних на момент їх прийняття та укладення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір по суті, господарський суд виходив з наступного.

Загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України регулюються Законом України "Про інвестиційну діяльність" (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону, інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект.

В силу вимог ст. 4 Закону, об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права. Забороняється інвестування в об'єкти, створення і використання яких не відповідає вимогам санітарно-гігієнічних, радіаційних, екологічних, архітектурних та інших норм, встановлених законодавством України, а також порушує права та інтереси громадян, юридичних осіб і держави, що охороняються законом.

Статтею 7 Закону визначено, зокрема, що всі суб'єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. Розміщення інвестицій у будь-яких об'єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід'ємним правом інвестора і охороняється законом.

Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Стаття 9 Закону визначає, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що у з'ясуванні питань, пов'язаних з виникненням, зміною та припиненням прав та обов'язків за договором про інвестиційну діяльність відповідно до чинного законодавства, має правильне визначення належності об'єкта інвестицій до рухомого або нерухомого майна.

Так, ДБН В.2.2-23:2009 "Будинки і споруди. Підприємства торгівлі" визначає, що:

- кіоск - торговельний об'єкт для організації роздрібного продажу товарів, який має постійне просторове місце, займає окрему закриту споруду некапітального типу на одне робоче місце без торговельної зали для покупців та додаткової площі для розміщення запасу товарів.

- малі архітектурні форми - павільйони, кіоски, торговельні намети, рундуки тощо переважно збірно-розбірної конструкції, які застосовуються поряд із засобами благоустрою, включаючи невеликі споруди для відпочинку людей/покупців (лави, можливо тіньові навіси або перголи), урни для сміття, а також різноманітні елементи декоративно-прикладного мистецтва (наприклад, скульптури, декоративні басейни, фонтани тощо);

- павільйон - торговельний об'єкт у роздрібній торгівлі, призначений для організації продажу товарів кінцевим споживачам, розміщений в окремій споруді полегшеної конструкції та має тор говельну залу для покупців.

У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, надано визначення терміну будівля, їх перелік та класифікацію. Відповідно до даного Класифікатору, мала архітектурна форма не належить до будівель.

Згідно п. 1.2. Положення про порядок розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності на території міста Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 31.03.2008 № 458, мала архітектурна форма для здійснення підприємницької діяльності - невелика одноповерхова споруда, яка виконується із полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без улаштування фундаментів.

Таким чином, основна відмінність тимчасової споруди - малої архітектурної форми (МАФу) від капітальної полягає в тому, що капітальна будова прив'язана до землі через фундаментну підставу, а тимчасова - звільнена від цього; на капітальну будову створюється технічний паспорт, на тимчасову - ні.

Разом з тим, як вбачається з наявних у справі доказів, зокрема, наданих до суду позивачем, на павільйон по пр. Правди (зупинка "Автовокзал № 2"), що належить ФОП Загребельному К.В., за замовленням останього виготовлено технічний паспорт № 2598 від 26.06.2015 саме, як на нежитлову будівлю і зазначена будівля має бетоний фундамент (а.с.50-53), а отже прив'язаний до земельної ділянки, на якій знаходиться і не може бути без негативних наслідків для конструкції розібраний і переміщений.

Отже, павільйон по пр. Правди (зупинка "Автовокзал № 2") є об'єктом нерухомого майна капітального типу, а не тимчасовим, що є характерним для малих архітектурних форм і тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, визначення яких міститься також у ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

З огляду на викладене вище, господарський суд вважає безпідставними доводи відповідача в тій частині, що до правовідносин, врегульованих Договором № 265, застосовуються вимоги Положення про порядок розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності на території міста Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 31.03.2008 № 458, Порядку розміщення малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2009 № 982, Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, а, отже, доводи відповідачів про порушення позивачем вимог зазначених нормативно-правових актів щодо отримання передбаченою ними дозвільної документації до уваги судом не приймаються.

Стаття 331 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Таким чином, не зважаючи на виконання позивачем своїх зобов'язань за договором від 31.03.2008 № 458 в частині облаштування зупинки громадського транспорту та зведення павільйону, за відсутності державної реєстрації прав на нерухоме майно, право власності на зазначене майно у нього не виникло, а виникло лише право на набуття права власності.

Також господарський суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування,- на землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти комунальної власності, незалежно від місця їх розташування (ст. 83 Земельного Кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За змістом ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, а також передача таких земельних ділянок в оренду здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції відповідної ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради- сесії.

Укладений між позивачем та Департаментом житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради Договір № 265 не містить жодних положень щодо правових підстав набуття Інвестором прав на земельну ділянку комунальної власності у зв'язку з розміщенням павільйону.

Разом з тим, судом встановлено, що будь-які документи, які підтверджують право користування земельною ділянкою комунальної власності по пр. Правди (зупинка "Автовокзал № 2") у позивача відсутні.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або у користування, позивач не має права використовувати земельну ділянку комунальної форми власності.

При цьому, доводи позивача, що підставою використання ним земельної ділянки є Договір № 265 не заслуговують на увагу також з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту додатку до рішення виконавчого комітету міської ради від 28.02.2008 № 305 "Про упорядкування зупинок громадського транспорту" (а.с. 40), Департаменту житлово-комунального господарства міської ради за адресою просп. Правди (зупинка "Автовокзал № 2") було делеговано функцію замовника на проведення робіт виключно з влаштування заїзних кишень.

Таким чином, Департамент житлово-комунального господарства міської ради, укладаючи договір з позивачем про облаштування та утримання зупинки громадського транспорту, вийшов за межі наданих йому повноважень.

Крім того, до основних завдань Департаменту житлово-комунального господарства міської ради віднесено організацію управління об'єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста, однак, жодних повноважень на розпорядження землями комунальної власності Департамент не мав та не має.

Таким чином, слід дійти висновку, що позивачем не доведено належним та допустимими доказами наявності у нього права власності на павільйон по пр. Правди (зупинка "Автовокзал № 2"), а також права користування земельною ділянкою комунальної власності, якою є зупинка громадського транспорту. За доводами представника позивача у судовому засіданні, позивач користується земельною ділянкою, на якій знаходиться належний йому павільйон, безоплатно.

На підставі викладеного, слід зазначити, що об'єктом захисту, в тому числі судового, є порушене, невизнане або оспорюване право.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов'язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб'єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб'єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

При цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У розумінні наведених норм оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Водночас, відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа має право на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільних прав, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Крім порушеного права, судовому захисту підлягає також охоронюваний законом інтерес особи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004, поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам."

Разом з тим, таке прагнення не може носити абстрактний, віртуальний характер а має у втілюватися у певних діях, які, в свою чергу, мають доводитися відповідними доказами.

За встановлених обставин відсутності у позивача належним чином оформленого права власності на нерухоме майно та права користування земельною ділянкою комунальної власності, відсутні підстави стверджувати про порушення прав або охоронюваних законом інтересів ФОП Загребельного К.В. у зв'язку з прийняттям оспорюваних пунктів рішення міської ради та укладенням між відповідачами договору оренди земельної ділянки.

Зазначене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, господарський суд звертає увагу на те, що за доводами представника позивача у судовому засіданні, позивач порушення своїх прав фактично пов'язує з прийняттям рішення про демонтаж належного йому павільйону, а не з прийняттям оспорюваних пунктів рішення та укладенням відповідачами договору оренди земельної ділянки.

Зазначене, зокрема, вбачається з наявних у справі доказів звернення ФОП Загребельного К.В. до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Управління містобудування та архітектури міської ради м. Кропивницького про визнання недійсним рішення комісії з демонтажу тимчасових споруд від 02.05.2018 (а.с. 172-175).

До того ж, знаходження на зупинці міського транспорту по просп Правди біля муніципального ринку "Черемушки" торговельного павільйону відповідача 2 починаючи з 2010 року та до 2018 року позивач не сприймав як порушення його права.

Отже, господарський суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача та відсутність правових підстав для задоволення позову.

В задоволенні позову слід відмовити.

В частині клопотання відповідача 2 про застосування строку позовної давності, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтями 256, 257 Цивільного Кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, встановлений для захисту цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність становить три роки.

Частинами 3-5 ст. 267 Цивільного Кодексу України встановлено, що позовна даність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, за змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску.

Оскільки господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у господарського суду відповідно відсутні підстави для застосування позовної давності.

На підставі викладеного, у задоволенні клопотання відповідача 2 про застосування наслідків пропуску строку позовної давності слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-80, 129, 233, 236-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити учасникам справи, а саме:

фізичній особі - підприємцю Загребельному Костянтину Васильовичу за адресою: 25013, АДРЕСА_1;

міській раді міста Кропивницького за адресою: 25022, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 41;

товариству з додатковою відповідальністю "М'ясокомбінат "Ятрань" за адресою: 25005, м. Кропивницький, вул. Братисласька, 82.

Дата складення повного рішення 09.11.2018.

Суддя Л.С. Вавренюк