РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018 м. Київ Справа № 910/12148/18

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТНО-ЕКСПЕДИТОРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВЕРТИКАЛЬ";

до: публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ";

про: стягнення 68.481,95 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТНО-ЕКСПЕДИТОРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВЕРТИКАЛЬ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (далі - відповідач) про стягнення 68.481,95 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено строки виконання зобов'язання за укладеним між сторонами спору договором про надання послуг від 07.02.2018 № 07244/ЦТЛ-2018, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 68.481,95 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/12148/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням неподання позивачем до суду вагонних відомостей та невиконання позивачем розділу 7 договору про надання послуг від 07.02.2018 № 07244/ЦТЛ-2018, а саме: вирішення спорів шляхом переговорів. Крім того, позивач звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків внаслідок затримки доставки відповідачем вагонів та просить суд зменшити розмір штрафу на 80 %.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як замовником, та відповідачем, як перевізником, укладено договір про надання послуг від 07.02.2018 № 07244/ЦТЛ-2018 (далі - Договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах відповідача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах позивача і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору, зокрема, визначено, що перевезення - послуга, в процесі якої відповідач зобов'язується доставити довірений позивачем вантаж до пункту призначення та видати його особіЮ яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а поивач зобов'язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, який затверджено наказом мінтрансу від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в мін'юсті 15.04.2009 за № 340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом мінтрансу від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в мін'юсті 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне вантажне сполучення, Конвенції про міжнародні залізничні перевезення відповідно.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Так в період з 12.03.2018 по 13.04.2018 відповідач на адресу позивача здійснив доставку порожніх вагонів за номерами: 79 99 07 09 49 03 21 25 54 87 27 16 33 52 14 34 30 57 53 50 49 42 57 33 54 49 09 96 03 01 95694642 за залізничними накладними за номерами: 46 56 58 67 60 32 32 44 97 74 06 02 58 64 14 54 18 50 51 79 68 58 53 51 03 05 06 42880294.

Проте, відповідно до календарних дат прибуття вказаних вагонів на станції призначення згідно залізничних накладних, відповідачем допущене прострочення термінів доставки порожніх вагонів, визначених статутом залізниць України та правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут) залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила) визначено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до п. 1.1, 2.1 Правил, залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням у такі терміни: зокрема, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 доби на кожні повні та неповні 200 км. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно п. 2.4 Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Пунктом 2.9 Правил передбачено, що про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки, повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

В свою чергу, вказані відмітки на доданих до позову залізничних накладних відсутні.

Положеннями ст. 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Таким чином, факт порушення відповідачем Статуту та Правил в частині несвоєчасної доставки вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 68.481,95 грн. за розрахунком позивача, який перевірений і визнаний судом вірним.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов судом відхилені з наступних підстав.

Позивачем, в підтвердження порушення відповідачем встановлених термінів доставки порожніх вагонів та нарахованого розміру штрафу, до позовної заяви додані відповідні залізничні накладні, які містять необхідні відомості по кожному порожньому вагону, який доставлено відповідачем з порушенням терміну доставки. Розрахунок розміру штрафу, передбаченого п. 116 Статуту залізниць України, здійснено позивачем на основі відомостей таких залізничних накладних - дата відправлення та дата прибуття вагонів. Відтак, твердження відповідача про відсутність в матеріалах справи вагонних відомостей є безпідставними.

Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Відповідачем не подано до суду жодного доказу, який би надав можливість суду застосувати приписи статті 233 Господарського кодексу України. Крім того, загальний фінансовий результат відповідача, дохід якого від вантажних перевезень, за загальнодоступною інформацією постійно збільшується.

Більш того, завдання збитків внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань є очевидним, проте їх розмір не наводився у позові, оскільки не є предметом розгляду даної справи.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, М.КИЇВ, ПЕЧЕРСЬКИЙ РАЙОН, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, БУДИНОК 5, ідентифікаційний код: 40075815) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТНО-ЕКСПЕДИТОРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВЕРТИКАЛЬ" (04073, м.Київ, ПРОСПЕКТ МОСКОВСЬКИЙ, будинок 9-В, ідентифікаційний код: 40001366) штраф в сумі 68.481 (шістдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят одна) грн. 95 коп. витрати по сплаті судового збору в сумі 1.762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац