ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19 листопада 2018 року Справа № 925/69/17

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від стягувача - представник не з'явився,

від боржника - представник не з'явився,

від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Власенко У.О. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу фізичної особи-підприємця Беліка Олексія Михайловича на

рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства

юстиції України

у справі

за позовом фізичної особи-підприємця Беліка Олексія Михайловича,

м. Кам'янець-Подільський, Хмельницької області

до державного підприємства "Іваньківський цукровий завод",

с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області

про стягнення 545 438 грн. 94 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 31 січня 2017 року позов задоволено повністю. Стягнуто з державного підприємства "Іваньківський цукровий завод" на користь фізичної особи - підприємця Беліка Олексія Михайловича - 459 860 грн. 58 коп. основного боргу, 63 806 грн. 60 коп. інфляційних, 21 771 грн.76 коп. трьох процентів річних та 8 181 грн. 58 коп. судових витрат.

20 березня 2017 року на виконання вищевказаного рішення було видано відповідний наказ.

07 листопада 2018 року до господарського суду Черкаської області від фізичної особи-підприємця Беліка Олексія Михайловича надійшла скарга на рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірним рішення директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України "Щодо результатів розгляду звернення" №3568/28563-33-18/20.4.1 від 03 жовтня 2018 року;

- зобов'язати директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України поновити порушене право фізичної особи - підприємця Беліка Олексія Михайловича, як стягувача за виконавчим провадженням №55678196, шляхом продовження примусового виконання наказу господарського суду Черкаської області від 20 березня 2017 року по справі №925/69/17 про стягнення із державного підприємства "Іваньківський цукровий завод" на користь фізичної особи - підприємця Беліка Олексія Михайловича поточної заборгованості в сумі 553 620 грн. 52 коп. для чого надати доручення начальнику Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо скасування постанови про зупинення виконавчого провадження №55678196 та щодо скасування постанови про приєднання виконавчого провадження №55678196 із виконання наказу господарського суду Черкаської області від 20 березня 2017 року у справі № 925/69/17 до зведеного виконавчого провадження №4930413.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 08 листопада 2018 року справу №925/69/17 прийнято до свого провадження суддею Васяновичем А.В. Розгляд скарги фізичної особи-підприємця Беліка Олексія Михайловича на рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України призначено в судовому засіданні на 15 год. 00 хв. 19 листопада 2018 року.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується реєстром поштових відправлень господарського суду Черкаської області.

Представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судовому засіданні проти скарги заперечував з підстав викладених у відзиві.

Зокрема, у відзиві Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вказував, що при прийнятті постанови про зупинення виконавчого провадження №55678196 державний виконавець керувався нормами ч. 6 ст. 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин від 14 травня 1992 року №2343-ХІІ), якою встановлено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян, авторської винагороди, на невикористані та своєчасно не повернуті кошти Фонду соціального страхування з тимчасової страти працездатності.

Отже, посилання скаржника на п.1 ст. 19 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 04 квітня 2018 року №2343-ХІІ є безпідставним.

Відповідно до підпункту 1-1 пункту 1 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження яких відкрито після набрання чинності цим законом.

В зв'язку з чим Департамент просив суд у задоволенні скарги відмовити.

Звертаючись до суду з відповідною скаргою скаржник просив суд здійснювати судовий розгляд даної скарги без його участі.

Згідно ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та розглянувши скаргу, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині розгляду скарги підлягає закриттю виходячи з наступного:

Звертаючись з відповідною скаргою, фізична особа-підприємець Белік Олексій Михайлович зазначав, що у державних виконавців не було законних підстав для зупинення виконавчого провадження та приєднання його до зупиненого зведеного виконавчого провадження.

Також скаржник вказував, що оскільки заборгованість стягнута на користь скаржника 31 січня 2017 року, то останній є поточним кредитором в розумінні Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому на його вимоги не поширюється дія мораторію.

З матеріалів справи вбачається, що Маньківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було прийнято постанову від 31 січня 2018 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Черкаської області від 20 березня 2017 року зі справи №925/69/17.

В подальшому на підставі постанови начальника УДВС ГТУЮ у Черкаській області виконавче провадження №55678196 було передано з Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській для приєднання його до зведеного виконавчого провадження.

Так, 27 березня 2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Яжуком Сергієм Сергійовичем було прийнято постанову про прийняття виконавчого провадження, якою було прийнято виконавче провадження №55678196 з примусового виконання наказу господарського суду Черкаської області від 20 березня 2017 року зі справи №925/69/17, а також постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, згідно якої приєднано виконавче провадження №55678196 з виконання наказу господарського суду Черкаської області №925/69/17 від 20 березня 2017 року до зведеного виконавчого провадження №4930413, яке веде відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Також 27 березня 2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Яжуком Сергієм Сергійовичем було прийнято постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, на момент звернення стягувача до суду зі скаргою виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Черкаської області від 20 березня 2017 року зі справи №925/69/17 приєднано до зведеного виконавчого провадження.

Водночас, з облікової картки на зведене виконавче провадження №4930413 про стягнення грошових коштів з боржника - державного підприємства "Іваньківський цукровий завод" вбачається, що у зведеному виконавчому провадженні перебувають на виконанні 57 виконавчих проваджень, зокрема, судові накази Маньківського районного суду по цивільних справах №701/135/18-ц від 08 травня 2018 року, №701/200/18-ц від 28 березня 2018 року, виконавчі листи видані Черкаським окружним адміністративним судом з адміністративних справ №2а-5112/09/2370 від 27 листопада 2009 року, №2а-4286/09/2370 від 22 вересня 2009 року, а також інші накази господарського суду Черкаської області, тощо.

Також в матеріалах справи містяться копії постанов про приєднання виконавчих проваджень до зведеного виконавчого провадження, зокрема виконавчих листів №2а-3969/09/2370 від 20 жовтня 2009 року та №2а-4286/09/2370, що були видані Черкаським окружним адміністративним судом (постанови від 03 листопада 2009 року та від 16 листопада 2009 року відповідно).

Згідно ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частин першої та другої статті 74 діючого Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У частині першій статті 447 та частині першій статті 448 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Аналіз правових норм, передбачених частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII, з урахуванням вимог статей 447, 448 ЦПК України та статей 339, 340 ГПК України у редакціях від 03 жовтня 2017 року, дає підстави зробити висновок, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконані рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення за правилами цивільного судочинства, а якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення за правилами господарського судочинства, відповідно.

Разом з тим ні в ЦПК України, ні в ГПК України не урегульовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судових рішень при вчиненні таких дій у зведеному виконавчому провадженні.

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є чинний Закон № 1404-VIII.

За правилами цього закону, передбачаються особливості виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника.

Відповідно до вимог статті 30 Закону №1404-VIII, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Аналогічні вимоги містить Інструкція з організації примусового виконання рішень.

Отже, при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Також існує лише одна підстава для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження - це наявність підстав для завершення виконавчого провадження. При цьому таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову, що є його дискреційним повноваженням.

Суд такими повноваженнями не наділений.

Закон не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

За зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.

Статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.

Відповідно до частини першої цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Разом з тим у частині п'ятій вказаної статті передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто частина п'ята статті 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об'єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то в такому випадку потрібно застосовувати частину першу статті 287 КАС України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином місцевим господарським судом було враховано висновки, що наведені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року зі справи № 660/612/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про необхідність оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, у порядку адміністративного судочинства.

Також підсумовуючи, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII, з урахуванням вимог статей 447, 448 ЦПК України, статей 339, 340 ГПК України, частини п'ятої статті 287 КАС України у редакціях від 03 жовтня 2017 року, у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення, за правилами цивільного судочинства.

Якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення, за правилами господарського судочинства.

Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Це правило діє і при виконанні зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднані судові рішення, ухвалені за правилами однієї юрисдикції.

При виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких ці судові рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Існує лише одна підстава для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження - наявність підстав для завершення виконавчого провадження. Правом виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження наділений лише державний чи приватний виконавець, на виконанні якого перебуває зведене виконавче провадження, про що ухвалюється відповідна постанова. Суд такими повноваженнями не наділений.

Закон не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 287 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Оскільки в даному випадку стягувачем оскаржуються дії посадових осіб органів ДВС під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то суд дійшов висновку, що провадження у справі за скаргою фізичної особи-підприємця Беліка Олексія Михайловича на рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає закриттю.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, ст. 234, 343 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі за скаргою фізичної особи-підприємця Беліка Олексія Михайловича на рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України закрити.

2. Копію ухвали надіслати сторонам, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Суддя А.В.Васянович