ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про розстрочення виконання рішення суду

12.11.2018р. № 904/538/18

Суддя Васильєв О.Ю., розглянувши справу

За позовом: Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод", м.Павлоград, Дніпропетровська область

До: Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради, м.Павлоград, Дніпропетровська область

Про: стягнення 2 701 029,33 грн. ( розгляд заяви про розстрочення виконання рішення суду)

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1 (дов.№25/256-200 від 20.09.17р.);

Від відповідача: ОСОБА_2 (дов.№143 від 23.01.18р.)

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.18р. (суддя Рудовська І.А.) позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з КП «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради на користь ДП «Науково-виробниче об'єднання «Павлоградський хімічний завод» 1 432 482,42 грн. - основного боргу, 805 509,49 грн. - пені, 66 205,00 грн. - 3 % річних, 100 273,77 грн. - штрафу, 293 364,68 грн. - інфляційних збитків, 40 467,53 грн. - судового збору; в решті позову - відмовлено. На виконання вказаного рішення судом видано наказ від 19.04.18.

31.10.18р. відповідачем подано до суду заяву про розстрочення виконання вищезазначеного судового рішення на 36 місяців шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі 76 063,97грн. , починаючи з 01.01.19 р. .Заява обґрунтована посиланням на скрутне фінансове становище відповідача.

Розпорядженням керівника апарату суду №792 від 31.10.18р. призначено повторний автоматизований розподіл даної заяви по справі №904/538/18 у звязку зі звільненням судді Рудовської І.А. з посади. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.18 р. справу передано для розгляду судді Васильєву О.Ю.

Ухвалою господарського суду від 02.11.18 р. заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду у засіданні на 12.11.18 р.

До судового засідання 12.11.18 р. зявилися представники обох сторін. Представник позивача під час судового засідання 12.11.18р. та у письмових поясненнях заперечував проти задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду, зазначаючи (поміж-іншим), що з моменту винесення рішення суду боржником в добровільному порядку не здійснено жодної оплати в рахунок погашення заборгованості; боржником не надано жодного документального підтвердження того, що у нього дійсно існують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим; надання боржнику розстрочення виконання судового рішення по справі призведе до фактичної неможливості виконання цього рішення для позивача, і позбавить позивача своєчасно отримати кошти, які належать стягненню згідно рішення суду.

Відповідно до приписів ст.331 ГПК України : за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відповідно до п.7.2. Постанови Пленуму ВГСУ №9 від 17.10.12р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом…Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно до положень «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» (Рим, 4.XI.1950) ( ратифіковано Законом України N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97 ): Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом ( стаття 6(1).Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правого захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи ( Стаття 13 (1). Ніщо в цій Конвенції не може тлумачитися як таке, що надає будь-якій державі, групі або особі будь-яке право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, що викладені в цій Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж передбачено в Конвенції ( Стаття 17 (1). Відповідно до Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав і основних свобод людини» ( який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97 ) : кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права ( ст.1 ).

Європейський Суд з прав людини неодноразово в низці своїх рішень за заявами громадян проти України зазначав , що в Україні заявники на протязі значного терміну часу не можуть домогтися виконання судових рішень, винесених на їх користь .Так у рішенні по Справі «Войтенко проти України» (Заява N 18966/02,Страсбург, 29 червня 2004 року) суд знову повторює, що «...ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (див. «ОСОБА_3 проти Італії», заява N 22774/93) . Суд нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу N 1 (див. серед інших джерел, «Бурдов проти Росії» , заява N 59498/00; «Ясіуньєне проти Латвії», заява N 41510/98, 6 березня 2003 року).Тому у цій справі Суд вважає, що неможливість заявника домогтися виконання його рішення протягом чотирьох років становить втручання у його право на мирне володіння майном у сенсі пункту першого статті 1 Протоколу N 1 ...»

Враховуючи вищезазначені фактичні обставини та приписи чинного законодавства України , не виконання відповідачем навіть частково судового рішення ; суд дійшов до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення заяви відповідача , оскільки він не довів належними доказами , що наявні обставини , які б ускладняли виконання рішення або робили його неможливим у спосіб , встановлений цим рішенням шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.234, 235, 255, 256, 331 ГПК України, господарський суд , -

УХВАЛИВ :

В задоволені заяви КП «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради про розстрочення виконання рішення суду відмовити у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя ОСОБА_4