ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

12.11.2018 Справа № 905/1513/18

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ;

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз», м.Краматорськ, Донецька область.

предмет позову: стягнення 167 720,57грн., у тому числі:

· основний борг 143 417,82 грн.

· пеня у сумі 8 972,17 грн.

· інфляційні нарахування у розмірі 12 261,26 грн.

· 3 % річних у сумі 3 069, 32 грн.

підстави позову: прострочення виконання грошового зобовязання.

Суддя Матюхін В.І.

Секретар судового засідання Вороніна О.С.

Представники:

позивача: ОСОБА_1- за дов.;

відповідача: не зявився.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Донецькоблгаз про стягнення 167 720,57 грн., у тому числі:

- основний борг 143 417,82 грн.

- пеня у сумі 8 972,17 грн.

- інфляційні нарахування у розмірі 12 261,26 грн.

- 3 % річних у сумі 3 069, 32 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.08.18р. відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 17.09.18р. об 11:00 год.

Ухвалою від 17.09.2018:

- строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів, до 19.11.2018 включно;

- відкладено підготовче засідання на 18.10.18р. року о 10:00 год.

Позивач в позовній заяві як на підставу позовних вимог посилається на те, що:

- між сторонами укладений договір купівлі-продажу природного газу № 17-207-РО від 12.04.2017 р., за яким у власність Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз був переданий природний газ на загальну суму 143 417,82 грн.;

- оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобовязання у строк визначений договором, чим порушив умови господарського зобовязання, зокрема вимоги пункту 6.1 договору.

Відповідач позов не визнав з посиланням на наступне.

1. Щодо пені в сумі 8 972,17 грн.

Статтею 1 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» встановлено, що метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Ч.2 ст.2 Закону встановлено мораторій на час, визначений статтею 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами-виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Відповідач здійснює постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Серії АЕ №299065 від 26.06.2015р.

Водночас, з огляду на предмет договору, кінцевим споживачем природного газу є населення. Тобто, відповідач є виконавцем комунальної послуги з газопостачання.

При цьому, відповідач здійснює свою господарську діяльність у м. Краматорськ Донецької області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня2015 р. № 1275-р. До того ж, проведення антитерористичної операції у м. Краматорськ є загальновідомим фактом, який на підставі ст. 75 ГПК України не потребує доказування.

Відтак, з урахуванням того, що відповідач є виконавцем комунальних послуг, діяльність та потужності якого спрямовані на надання відповідних послуг на території проведення антитерористичної операції, приймаючи до уваги, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є постачальником енергоресурсу, положення ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, які виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 16-407-Н від 22.08.2016р.

2. Щодо інфляційних втрат у розмірі 12 261,26 грн. та 3 % річних у розмірі 3 069,32 грн.

Пунктом 6.4. розділу 6 договору купівлі-продажу природного газу від 12.04.2017 р. №17-207-РО сторони передбачили наступний порядок проведення розрахунків.

« 6.1. За наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного покупцем:

- у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов'язані з одержанням виконання;

- у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

- у третю чергу погашається основна сума заборгованості».

Заборгованість за минулі періоди та заборгованість із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору стягується на підставі відповідних рішень суду у справах 905/1227/15, 905/2300/17, 905/2949/17. Таким чином, сторони встановили такий порядок розрахунків за договором купівлі-продажу природного газу від 12.04.2017 р. №16-408-РО, при якому своєчасне виконання відповідачем умов договору з оплати природного газу можливе лише за відсутності заборгованості. У протилежному випадку, у разі зазначення відповідачем у платіжному документі даних про призначення платежу, зобовязання буде вважатися таким, що виконане належним чином.

Також, враховуючи приписи пп.2 пункту 6 статті 238 Господарського процесуального Кодексу України та п.1 статті 239 Господарського процесуального Кодексу України, з посиланням на скрутне матеріальне становище, відповідач просить відстрочити виконання рішення суду на 1 ( один ) рік.

Позивач надав відповідь на відзив, у якій зокрема зазначив:

- норми Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» не повинні застосовуватись до стосунків, які виникли між сторонами по даній справі, оскільки компанія Нафтогаз України не є «енергопостачальною компанією» у розумінні зазначеного закону;

- Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є суб'єктом господарювання, що на підставі ліцензії здійснює постачання природного газу безпосередньо споживачам згідно з укладеними договорами, тобто у відповідності до п.27 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» є постачальником природного газу;

- природний газ не є предметом договору постачання енергоресурсів, оскільки ст.275 ГК України визначено, що «...за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію. пару, гарячу і перегріту воду...»;

- ст.714 ЦК України передбачає постачання не лише енергетичних, а й інших ресурсів, тобто в контексті ст.714 ЦК України природний газ підпадає під юридичне визначення «.. .інші ресурси»;

- ст.714 ЦК України є загальною нормою права, а Закони України «Про електроенергетику», «Про засади функціонування ринку природного газу» та ст.275 Господарського кодексу України є нормами спеціального права;

- поняття «енергопостачання» та «газопостачання» не є тотожними;

- якщо допустити застосування Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси», то відповідач по справі не є виробником теплової енергії, і у відповідності до умов договору №17-207-РО купівлі-продажу природного газу від 12.04.2017 року, природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання релігійним організаціям і, окрім того, у ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» відсутня ліцензія для виробництва теплової енергії;

- за змістом ст.331 ГПК України, підставою для розстрочки виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом; законодавець повязує розстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з обєктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення, у той час як відповідачем не надано доказів наявності тих виключних обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а саме: відсутності коштів на рахунках, відсутності майна, на яке можливо звернути стягнення, наявності реальної загрози банкрутства;

- посилання відповідача на незадовільний фінансовий стан, який виник внаслідок несвоєчасності розрахунків споживачів за отримані послуги, а також відсутність затвердженого економічно обґрунтованого тарифу на розподіл природного газу, за змістом ст.331 ГПК України, не може вважатися обставиною, що може слугувати підставою для розстрочки виконання рішення, оскільки ст.129-1 Конституції України та ч.2 ст.218 ГК України передбачено, що обовязковість судових рішень не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів;

- відповідач може виконати своє зобовязання за рахунок інших надходжень, не повязаних з його основною діяльністю, зокрема, за рахунок кредитів банків, яких, на відміну від відповідача, позивач немає;

- Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не має фінансової можливості відстрочувати та/або розстрочувати виконання зобовязань своїх контрагентів, оскільки його фінансовий стан є досить важким, зокрема дебіторська заборгованість перед компанією складає 49 672 млн. грн.;

- єдиним джерелом часткової компенсації понесених позивачем втрат є стягнення з боржників передбачених законами України та умовами договорів всіх можливих штрафних санкцій, а також 3% річних та інфляційних втрат;

- несплата боргів перед іноземними постачальниками газу може потягнути за собою взагалі зупинення постачання природного газу на територію України, що майже і сталося 1 січня 2006 року, відбулось 1 січня 2009 року та 16 червня 2014 року;

- згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав Людини та основних свобод, згідно якої «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру …», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у звязку з тим, шо рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

05.11.2018р. у підготовчому засіданні було оголошено перерву до 12.11.2018р.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не скориставсь своїм правом на участь у підготовчому засіданні 12.11.2018 року, про причини неявки господарський суд не повідомив.

За приписами ст.177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Приписами ч.1. ст.195 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

П. 18 ч.2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема, призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

За змістом п.3 ч.2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні не заперечував проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду.

Щодо надісланого на електронну адресу суду клопотання Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів без електронного цифрового підпису, суд констатує наступне:

· відповідно до ст.7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг, оригіналом електронного документа вважається електронний

примірник документа з обовязковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис;

· ч.2 ст.1 Закону України Про електронний цифровий підпис передбачено, що електронний підпис - дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов'язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних;

· ч.3 ст.1 Закону України Про електронний цифровий підпис передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа;

· ч.2 ст.4 Закону України Про електронний цифровий підпис передбачено, що електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі;

· відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис і ч.8 ст.42 Господарського процесуального кодексу України усі документи, які подаються до суду в електронній формі, повинні бути скріплені електронним цифровим підписом учасника справи (його представника);

· електронний документ, надісланий на електронну адресу суду без скріплення його електронним цифровим підписом, тобто є таким, що підписаний не відомо ким, не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема ч.8 ст.42 Господарського процесуального кодексу України, Закону України Про електронні документи та електронний документообіг, Закону України Про електронний цифровий підпис, постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004р. № 680 Про затвердження Порядку засвідчення наявності електронного документа (електронних даних) на певний момент часу, а тому не підлягає оцінюванню судом в порядку Господарського процесуального законодавства України.

Також суд констатує, що згідно п.17.1 ч.1 Перехідних положень Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, яким були внесені зміни до Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.177, 182, п.3 ч.2 ст.185, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Закрити підготовче провадження у справі.

2. Призначити справу до судового розгляду по суті.

3. Призначити розгляд справи на 19.11.2018 року о 09:50 год.

Явка представників сторін у судове засідання не є обовязковою.

Ухвала набрала чинності з моменту її проголошення та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Інформацію по справі що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя В.І. Матюхін