УХВАЛА

м. Київ

13.11.2018Справа № 910/13381/18

Суддя Господарського суду міста Києва Шкурдова Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви за вих. № 3/4247 від 24.09.2018 року

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в інтересах публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ХРЕЩАТИК"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Білоруські меблі"

про стягнення 2 544 303,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фонд гарантування вкладів фізичних, що діє як ліквідатор від імені та в інтересах публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ХРЕЩАТИК", звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Білоруські меблі" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов'язань за Кредитним договором № 20/ЮВ/2007 від 19.11.2007 року, яка складається з 73 035 доларів США, що еквівалентно 1 908 843 грн. 51 коп. - процентів за кредитом, 315 311 грн. 14 коп. - пені за несвоєчасне погашення кредиту, 320 148 грн. 99 коп. - пені за несвоєчасну сплату процентів.

В позовній заяві позивачем заявлено про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі, мотивоване тим, що ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ХРЕЩАТИК" віднесено до категорії неплатоспроможних банків, в зв'язку з чим одержані кошти спрямовуються на задоволення вимог кредиторів, у банку на даний час не має доходу, оскільки банківська діяльність не здійснюється.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2018р. у справі №910/13381/18 судом відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в інтересах публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ХРЕЩАТИК" залишено без руху, в зв'язку з ненаданням позивачем доказів сплати судового збору, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів сплати судового збору до 07.11.2018 року.

Позивачем вимоги суду не виконані, в заяві від 29.10.2018р. №3/4850 він заявив повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяву про звільнення позивача від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу без розгляду, виходячи з наступного.

Як на підставу для звільнення його від сплати судового збору позивач посилається на відсутність коштів для сплати судового збору, у зв'язку з тим, що публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" віднесено до категорії неплатоспроможних, що свідчить про неплатоспроможний майновий стан ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик".

У відповідності до ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ч.1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Проте доказів щодо існування хоча б однієї із вказаних умов, позивачем не додано.

При цьому статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, що свідчить про те, що позивачі під час подання позову є рівними та на них покладається обов'язок щодо сплати судового збору за розгляд у суді позовних заяв.

Самі лише обставини, пов'язані зі зміною правового режиму роботи банківської установи - застосування передбачених законодавством процедур, що можуть запроваджуватись до банківських установ, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

У даному випадку позивачем є банк - юридична особа - суб'єкт господарювання, який в силу статті 42 Господарського кодексу України здійснює господарську (підприємницьку) діяльність на власний ризик з метою одержання прибутку.

В свою чергу, відповідно до статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках. Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Отже, виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, є завданням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв'язку з чим посилання Уповноваженої особи Фонду на скрутне фінансове становище банку не може бути підставою для звільнення від сплати судового збору.

Суд звертає увагу заявника, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відтак, необхідність сплати судового збору, встановлена для всіх суб'єктів нормами Господарського процесуального кодексу України та Законом України «Про судовий збір», не може тлумачитися як обмеження права доступу до суду у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи, що заявником не було доведено наявності підстав для звільнення його від сплати судового збору, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за розгляд даного позову.

Відповідно до ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З огляду на те, що судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору, позивач у встановлений судом строк не усунув зазначені недоліки шляхом надання суду доказів на підтвердження сплати судового збору, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви в порядку ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч.8 ст.174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234-235, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в інтересах публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ХРЕЩАТИК" - повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Шкурдова