ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2018м. ДніпроСправа № 904/4550/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Міністерства оборони України, м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Боровської Лариси Михайлівни, м. Дніпро

про стягнення пені у розмірі 1912грн.40коп.

За участю представників:

Від позивача: Вологжаніна О.Д., дов. №220/413/Д від 26.06.2018р.

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Міністерство оборони України звернулось до Фізичної особи-підприємця Боровської Лариси Михайлівни з позовом про стягнення пені у розмірі 1912грн.40коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про поставку товарів для державних потреб від 03.07.2017р. №286/2/17/70 в частині порушення cтроків поставки товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача в судові засідання від 13.11.2018р. не з'явився, відзиву на позовну заяву не надав, що підтверджується матеріалами справи.

Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі були направлені відповідачу у справі в установленому порядку на адресу, вказану у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 16.10.2018р., який наявний в матеріалах справи а.с. 40-41.

На день розгляду справи у судовому засіданні від 13.11.2018р. будь-яких письмових заяв та клопотань від відповідача щодо відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до п. 9 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд може розглянути справу за наявними в ній доказами.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення позивача, суд установив таке.

03.07.2017р. між Міністерством оборони України (далі-замовник) та Фізичною особою-підприємцем Боровською Ларисою Михайлівною (далі-постачальник) підписано договір про поставку товарів для державних потреб №286/2/17/70 (далі-договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов'язується у 2017 році поставити замовнику обладнання для закладів громадського харчування (3931) лот 4 (393122004) обладнання для їдалень (котли електричні для варіння їжі на 250 літрів), а саме котли харчоварочні електричні КЕ 250.00.000 (далі-товар), зазначений у специфікації, а замовник забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки.

За умовами пункту 1.2. (в редакції додаткової угоди №1 від 19.12.2017р.) ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією.

За змістом пункту 7.3.7. договору за порушення строків виконання зобов'язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки.

Пунктом 10.1. договору набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017р., а в частині проведення розрахунків до повного розрахунків до повного їх завершення.

Відповідно до графіку постачання «Додаток 12.1.1. до договору» в редакції додаткової угоди №1 від 19.12.2017р. постачальник зобов'язаний поставити покупцю котел харчоварочний електричний КЕ 250.00.000, строк постачання до 20.12.2017 року в кількості 2 одиниці до міста Миколаїв, в кількості 3 одиниці до міста Кропивницький, в кількості 3 одиниці до міста Одеса.

На виконання умов договору відповідач здійснив поставку товару позивачу, що підтверджується наступними актами приймання №138 від 28.12.2017р. на суму 68300грн.00коп., №14/1/93 від 28.12.2017р. на суму 102450грн.00коп., №41 від 28.12.2017р. на суму 102450грн.00коп. (а.с.15, 19, 29).

Зі змісту додатку до акту приймання №138 від 28.12.2017р. вбачається, що товар поставлено за накладною №Б-00000059 від 28.12.2017р., із додатку до акту приймання №14/1/93 від 28.12.2017р. товар поставлено за накладною №Б-00000061 від 28.12.2017р., із додатку до акту приймання №41 від 28.12.2017р. товар поставлено за накладною №Б-00000060 від 28.12.2017р., (а.с.16, 21, 30).

Відповідачем здійснено поставку товару з порушення строків, у зв'язку з чим позивач нарахував на підставі пункту 7.3.7. договору та заявив до стягнення пеню в розмірі 1912грн.40коп. за загальний період з 20.12.2017 року по 28.12.2017 року (кількість прострочених днів 7). У судовому засіданні представник позивача усно зазначив, що суму пені нараховано за період з 21.12.2017 року по 27.12.2017р.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом пункту 7.3.7. договору за порушення строків виконання зобов'язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки.

Як встановлено судом, відповідач повинен був поставити товар у строк до 20.12.2017р.

Оскільки строк поставки товару настав, доказів виконання зобов'язання щодо поставки товару в строк, передбачений договором та додатковою угодою №1 від 19.12.2017р. постачальником не надано, суд дійшов висновку, що до відповідача можуть бути застосовані заходи відповідальності за порушення умов договору, передбачені чинним законодавством України та даним договором.

Судом перевірено розрахунок пені, здійснений позивачем, та встановлено, що він відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми пені у розмірі 1912грн.40коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Міністерства оборони України до Фізичної особи-підприємця Боровської Лариси Михайлівни про стягнення пені у розмірі 1912грн.40коп. - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Боровської Лариси Михайлівни (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; місцезнаходження: 49127, АДРЕСА_1) на користь Міністерства оборони України (; місцезнаходження: 03168, м.Київ, пр. Повітрофлотський, 6) суму пені в розмірі 1912грн.40коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762грн.00коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні 13.11.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 16.11.2018р.

Суддя Р.Г. Новікова