ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2018 Справа №914/1553/18

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І. за участю секретаря судового засідання Зубкович Д.С. розглянув матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка», м. Запоріжжя,

до відповідача: Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод», м. Львів,

предмет спору: стягнення 32 938,00 грн.,

підстава позову: прострочення виконання зобовязань по договору поставки №2405/1020837 від 24.05.2017 року,

за участю представників:

позивача: не зявився,

відповідача: не зявився.

ПРОЦЕС

17.08.2018 року до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» до Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» про стягнення 32 938,00 грн.

Ухвалою суду від 21.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи по суті призначено на 19.09.2018 року, витребувано у Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» оригінали та належним чином засвідчені копії договору поставки №2405/1020837 від 24.05.2017 року, специфікації №1 до договору поставки №2405/1020837 від 24.05.2017 року, видаткової накладної РН-0001932 від 23.06.2017 року, акту приймання-передачі продукції за договором поставки №2405/1020837 від 24.05.2017 року. Клопотання в частині витребування документів у Генеральної прокуратури України та у слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Запорізькій області відкладено для вирішення в судовому засіданні.

Відводів складу суду сторонами не заявлено. Відзиву відповідачем не подано.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема, за клопотаннями представників сторін для забезпечення можливості мирного врегулювання спору.

У судовому засіданні 03.10.2018 року представником відповідача надано витребувані судом документи для огляду. Копії договору поставки №2405/1020837 від 24.05.2017 року, специфікації №1 до договору поставки №2405/1020837 від 24.05.2017 року, видаткової накладної РН-0001932 від 23.06.2017 року, акту приймання-передачі продукції за договором поставки №2405/1020837 від 24.05.2017 року судом залишено в матеріалах справи.

У судове засідання 15.11.2018 року сторони явки представників не забезпечили, доказів мирного врегулювання спору не подали. Про дату та час судового засідання представники сторін повідомлені належним чином під розписку в судовому засіданні 12.11.2018 року, в якому оголошено перерву до 15.11.2018 року.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи наведене, суд не вважає неявку представників в судове засідання такою, що перешкоджає розгляду справи по суті в даному судовому засіданні.

Щодо заявленого у позовній заяві клопотання про витребування документів у Генеральної прокуратури України та у слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Запорізькій області, суд зазначає, що відповідачем надано суду оригінали документів, які позивач просив витребувати і у відповідача. Відтак, підстав витребовувати ті самі документи у вказаних осіб немає і клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні 15.11.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Спір між сторонами виник у звязку з простроченням, на переконання позивача, відповідачем строків здійснення оплати отриманого товару. Позивач зазначає, що на виконання договору №2405/1020837 від 24.05.2017 року ним поставлено обумовлену продукцію відповідачу, що підтверджено видатковою накладною та актом приймання-передачі товару. Відповідачем здійснено оплату товару, що підтверджено платіжними дорученнями, однак такі оплати здійснені з простроченням строків, визначених договором. Відтак, позивачем нараховано 19 320,95 грн. пеня, 3 018,32 грн. інфляційні втрати, 10 598,92 грн. 3% річних.

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву, не спростував заявлених позовних вимог і обставин, наведених у позовній заяві.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА НЕ ОСПОРЮВАНІ СТОРОНАМИ

24.05.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (надалі по тексту рішення позивач, постачальник) і Державне підприємство «Львівський державно-авіаційно-ремонтний завод» (надалі по тексту рішення відповідач, продавець) уклали договір №2405/1020837 про поставку продукції на умовах поставки СРТ (м. Львів, вул. Авіаційна,3) відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» 2000 року. Згідно з п.2.1 договору кількість, номенклатура продукції вказується в специфікації, що є невідємною частиною цього договору.

Згідно з п.3.2 договору строк поставки продукції 30 календарних днів з моменту набрання чинності договором, якщо інший строк не встановлений сторонами у специфікації. Постачальник має право здійснити поставку в інші строки виключно на підставі попередньої згоди покупця.

Згідно зі специфікацією №1 від 24.05.2017 року загальна вартість продукції (стійка основної опори 10.512.4101.3000.00.0 (права) в кількості одна штука без ПДВ 2 098 853,00 грн., з ПДВ 2 518 623,60 грн.; термін поставки згідно з тендером №1020837 від 12.05.2017 року: згідно з умовами тендеру з моменту набрання чинності договором.

19.06.2018 року позивачем на підставі договору №2405/1020837 від 24.05.2017 року оформлено рахунок-фактуру №СФ-0001470 на суму 2 518 623,60 грн.

Згідно з платіжним дорученням №4166 від 19.07.2017 року покупець ДП «ЛДАРЗ» здійснив платіж в сумі 503 724,72 грн. на підставі рахунку №СФ-0001470 від 19.06.2017 року за 10.512.4101.3000.00.0 (права) стійку основної опори.

З оригіналів документів, наданих відповідачем у судовому засіданні, встановлено, що 20.06.2017 року представниками позивача (ОСОБА_1О.) та відповідача (ОСОБА_2М.) підписано акт приймання-передачі ТМЦ, складений у м. Запоріжжя, про засвідчення факту передачі 10.512.4101.3000.00.0 (права) стійка основної опори 1 шт.

23.06.2017 року сторонами підписано видаткову накладну № РН-0001932 про поставку товару - 10.512.4101.3000.00.0 (права) стійка основної опори, 1 шт., вартістю 2 518 623,60 грн., на підставі рахунку-фактури №СФ-0001470 від 19.06.2017 року. видаткова накладна місить штамп про отримання майна повністю на складі №2 23.06.2018 року. Копії акту та видаткової накладної судом залишено в матеріалах справи.

04.09.2017 року покупець ДП «ЛДАРЗ» здійснив платіж в сумі 2 014 898,88 грн. на підставі рахунку №СФ-0001470 від 19.06.2017 року за 10.512.4101.3000.00.0 (права) стійку основної опори.

13.08.2018 року позивачем надіслано відповідачу претензію щодо необхідності сплати 39 938,19 грн. пені, інфляційних втрат і 3% річних у звязку з порушенням строків оплати продукції по договору поставки №2405/1020837 від 24.05.2017 року.

ПОЗИЦІЯ СУДУ

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено вище, 24.05.2017 року сторони спору уклали договір поставки продукції.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин (ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України).

Умови приймання-передачі продукції визначені договором наступним чином. Постачальник поставляє продукцію разом з актами приймання-передачі для проходження вхідного контролю. Після прибуття поставленої продукції у кінцевий пункт призначення (чи інше місце, погоджене сторонами) сторони зобовязуються провести приймання продукції за кількістю і якістю, забезпечивши при цьому участь своїх уповноважених представників. Приймання продукції за кількістю і якістю повинне проводитися сторонами також у точній відповідності до стандартів, технічних умов та інших нормативних актів, що регулюють таке приймання. По результатам вхідного контролю складається акт. В разі виявлення невідповідності продукції за кількістю і якістю сторони складають акт, в якому вказується продукція, що не прийнята покупцем, і причини неприйняття. Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження продукції, право власності на поставлену продукцію переходять до покупця виключно після позитивного прийняття продукції за кількістю та якістю відповідно до договору у кінцевому пункті призначення (чи іншому місці, погодженому сторонами). Приймання покупцем продукції за кількістю і якістю не позбавляє покупця права у встановленому порядку предявляти постачальникові претензії у зв'язку з недоліками поставленої продукції, які будуть виявлені пізніше.

Поставка продукції здійснюється за цінами, які визначені в специфікації і включають всі податки, збори й інші обовязкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші видатки постачальника, повязані з поставкою продукції (п.4.1).

П.5.2 договору сторони погодили, що оплата продукції здійснюється покупцем на наступних умовах: по результату вхідного контролю покупець складає акт проведення вхідного контролю та сплачує постачальнику 20% від загальної вартості продукції; остаточний розрахунок 80% загальної вартості продукції здійснюється покупцем у строк 14 днів після приймання продукції покупцем по кількості та якості, якщо інші умови та/або строки оплати продукції не погоджено сторонами у специфікації чи інших додаткових угодах (додатках) до цього договору, та отримання належним чином оформлених видаткових накладних.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторонам (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як встановлено судом вище, позивачем як постачальником виконано договірні зобовязання, а саме поставлено відповідачу товар, обумовлений у специфікації №1 від 24.05.2017 року, на суму 2 518 623,60 грн. На підтвердження здійснення поставки сторонами підписано акт приймання-передачі ТМЦ від 20.06.2017 року та видаткову накладну № РН-0001932 від 23.06.2017 року. Докази наявності зауважень до здійсненої поставки, відмови від прийняття продукції чи іншим чином неприйняття відповідачем продукції у матеріалах справи відсутні. Більше того, відповідачем оплачено отриману продукцію, що підтверджується платіжним дорученням №4166 від 19.07.2017 року на суму 503 724,72 грн. та платіжним дорученням № 4643 від 04.09.2017 року на суму 2 014 898,88 грн.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З аналізу умов договору щодо строків оплати продукції та з матеріалів справи вбачається, що 20% від загальної вартості продукції (503 724,72 грн.) покупець повинен оплатити по результату вхідного контролю, тобто після складення акта вхідного контролю. Проте, акт вхідного контролю у матеріали справи сторонами не подано. Твердження позивача про те, що строком сплати 20% вартості товару є 24.06.2017 року, не обґрунтовані, не відповідають погодженими у договорі умовам та не можуть братися до уваги судом.

Згідно з умовами договору 80% від загальної вартості продукції (2 014 898,88 грн.) покупець повинен сплатити у строк 14 днів після приймання продукції покупцем по кількості та якості, та отримання належним чином оформлених видаткових накладних. Як встановлено вище, продукція поставлена постачальником та прийнята покупцем, про що складено видаткову накладну, 23.06.2017 року. Відповідно, протягом 14 днів з 23.06.2017 року (до 07.07.2017 року включно) покупець мав обовязок оплатити 80% від загальної вартості продукції.

Згідно з платіжним дорученням № 4643 грошові кошти в сумі 2 014 898,88 грн. сплачено відповідачем лише 04.09.2017 року, тобто з пропуском строку, визначеного договором. Відтак, з 08.07.2017 року відповідач вважався таким, що порушив виконання зобовязання по оплаті вартості продукції, оскільки здійснив оплату пізніше, з пропуском строку, погодженого договором.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Позивачем нараховано 19 320,95 грн. пені на підставі положень п.7.2 договору. Так, згідно з вказаним положенням договору у випадку прострочення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

Прострочення по оплаті 80% від загальної вартості продукції (2 014 898,88 грн.) існувало понад 30 днів і станом на 07.08.2017 року заборгованість відповідача становила 2 014 898,88 грн. Відтак, з 07.08.2017 року по 03.09.2017 року сума пені становить 19 320,95 грн., і порахована позивачем правильно та підлягає стягненню з відповідача за порушення строків оплати продукції.

Щодо суми 3%річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність нарахування інфляційних втрат за період 08.07.17-03.09.17 на суму 2 014 898,88 грн. і встановлено правильність нарахованої позивачем суми - 2 010,87 грн. Суд зазначає про обгрунтованість здійснення позивачем розрахунку за допомогою інструменту "Калькулятори" системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" з урахуванням практики Верховного суду (справа № 917/1622/16, постанова від 14.02.2018 року). Щодо стягнення інфляційних втрат за період 25.06.17-18.07.17 років на суму 503 724,72 грн., то з урахуванням встановленого вище факту відсутності акта вхідного контролю, який визначений договором як підстава для сплати 20% вартості товару, відсутні підстави для нарахування 1 007,45 грн. Аналогічна підстава враховується для відмови в задоволенні стягнення 993,65 грн. 3% річних за період 25.06.17-18.07.17 на суму 503 724,72 грн. Перерахована судом сума 3% за період 08.07.17-03.09.17 на суму 2 014 898,88 грн. становить 9 605,27 грн. та порахована позивачем правильно і підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи досліджені та встановлені вище обставини справи, суд доходить висновку про підтвердженість достатніми доказами та обгрунтованість вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідача в загальній сумі 30 937,09 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, ч.9 ст.165, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» (79040, Львівська обл., місто Львів, вул. Авіаційна, будинок 3, код ЄДР 07684556) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (69002, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Грязнова, будинок 4-А, код ЄДР 24510970) 30 937,09 грн. заборгованості, з яких 19 320,95 грн. пеня, 2 010,87 грн. інфляційні втрати, 9 605,27 грн. 3% річних, а також 1 654,52 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

3. У задоволенні вимог про стягнення 1 007,45 грн. інфляційних втрат і 993,65 грн. 3% річних відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 20.11.2018 року.

Суддя Матвіїв Р.І.