СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2018 р. Справа № 913/760/13-г

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є. , суддя Радіонова О.О.

за участю секретаря судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників:

ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" - ОСОБА_1 (довіреність № 869 від 24.04.2018)

ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» - не зявився

ТОВ «Корсар» - не зявився

ПАТ «Вектор банк» - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», м. Київ (вх. № 518 Л/3 від 24.10.2018)

на ухвалу Господарського суду Луганської області від 06.09.2018 по справі № 913/760/13-г (суддя Лісовицький Є.А.; повний текст ухвали складено та підписано 10.09.2018)

по заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (вх. №43524 від 15.08.2018)

про заміну стягувача у справі № 913/760/13-г

за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» в особі Луганської обласної дирекції, м. Луганськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корсар», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 88204,90 доларів США та 9021 грн. 13 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 04.04.2013 у справі №913/760/13-г задоволено позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» в особі Луганської обласної дирекції до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корсар» про стягнення 88204,90 доларів США та 9021 грн. 13 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корсар» на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» кредитну заборгованість в сумі 79561,00 дол. США (еквівалентно 635931,07 грн.), проценти за користування кредитними коштами в сумі 8643,90 дол. США (еквівалентно 69090,69 грн.), пеню за порушення строків оплати суми кредиту в сумі 6087,95 грн.; пеню за несвоєчасне погашення процентів в сумі 2933,18 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 14280 грн. 86 коп. На виконання рішення Господарським судом Луганської області видано відповідний наказ.

28.08.2018 до Господарського суду Луганської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» №43524 від 15.08.2018, в якій заявник просив суд замінити стягувача у справі №913/760/13-г - Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Дана заява обґрунтована тим, що 23.08.2016 між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» був укладений Договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №010/05-12/713 від 11.06.2018, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корсар», перейшло до Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк». Також, 23.08.2016 між Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» був укладений Договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №010/05-12/713 від 11.06.2018 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». За вказаних обставин, заявник, посилаючись на ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 52, 334 Господарського процесуального кодексу України, просив суд замінити стягувача у справі №913/760/13-г - Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 06.09.2018 по справі № 913/760/13-г у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» №43524 від 15.08.2018 про заміну сторони виконавчого провадження у справі №913/760/13-г відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що:

- згідно умов договорів факторингу, дата відступлення права вимоги є дата підписання відповідного Реєстру відступлення прав вимоги та внесення загальної суми фінансування по кожному договору. Водночас, заявник надав суду не Реєстри відступлення прав вимоги за договорам факторингу, а лише витяги з цих Реєстрів, в яких не міститься жодної дати;

- умови договору факторингу б/н від 23.08.2016, укладеного між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», а також договору факторингу б/н від 23.08.2016, укладеного між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», не містять посилання про перехід права грошової вимоги саме за кредитним договором №010/05-12/713 від 11.06.2018, укладеним між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ТОВ «Корсар»;

- заявник не надав суду оригінали документів, на підставі яких виникає право вимоги за кредитним договором №010/05-12/713 від 11.06.2018, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корсар», в тому числі: Договори факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016 разом з усіма додатками; Реєстри кредитних операцій до відступлення на дату укладання Договорів факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016; Реєстри відступлених прав вимоги до Договорів факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016; Реєстр боржників до Договорів факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016; Акти прийому-передачі документації за формою, наведеною у додатку №3 до Договорів факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016, які підтверджують передачу «Клієнтом» «Фактору» документації відповідно до умов Договорів; Деталізований розрахунок заборгованості за формою, наведеною у додатку №8 до Договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016, укладеному між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»; докази оплати згідно п. 3.1 Договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016;

- ненадання сторонами витребуваних документів позбавило суд першої інстанції можливості надати належну правову оцінку укладеним між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», а також між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» договорам;

- безспірний факт переходу права вимоги від ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ПАТ «Вектор Банк» за договором факторингу від 23.08.2016 та від ПАТ «Вектор Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за договором факторингу від 23.08.2016 належними доказами не підтверджено, а отже наявність правових підстав для заміни сторони її правонаступником заявником не підтверджена.

Заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» із даною ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції положень статті 129-1 Конституції України та статті 6 Конвенції ЄСПЛ, оскільки відмова в заміні стягувача у виконавчому документі унеможливлює виконання рішення, просить ухвалу Господарського суду Луганської області від 06.09.2018 по справі № 913/760/13-г скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» №43524 від 15.08.2018 про заміну cторони виконавчого провадження у справі №913/760/13-г, замінивши стягувача Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Заявник апеляційної скарги звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у судовому засіданні для огляду надавалась суду першої інстанції нотаріально засвідчена копія договору факторингу від 23.08.2016, яка згідно ст. 75 Закону України «Про нотаріат» має таку ж юридичну силу, як оригінал. Водночас скаржник зазначив, що він не має можливості надати оригінали або нотаріально засвідчені копії договору факторингу, укладеного 23.08.2016 між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», так як договір укладено у 2-х примірниках по одному для кожної з сторін, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не є стороною укладення договору між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», про що, зазначалось ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в поясненнях (вих. № 43823 від 03.09.2018), які також було надіслано суду рекомендованим листом та продубльовано електронною поштою. Враховуючи те, що законодавство не містить чіткого переліку документів, які повинні надаватись до суду разом із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, тому заявник вважає, що всі надані ним суду першої інстанції документи є достатніми та безпосередніми доказами правонаступництва. Також, скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження оскаржуваної ним ухвали суду першої інстанції.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2018 для здійснення апеляційного розгляду справи № 913/760/13-г визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Барбашової С.В., судді Медуниці О.Є., судді Радіонової О.О.

Ухвалою від 25.10.2018 справу № 913/760/13-г прийнято до провадження Східного апеляційного господарського суду. Відкрито апеляційне провадження у справі № 913/760/13-г. Учасникам даного судового провадження встановлено строк до 09.11.2018 для надання Східному апеляційному господарському суду відзивів на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України. Повідомлено сторони даного судового провадження, що розгляд справи відбудеться 13.11.2018 о 15:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання № 118. Участь у судовому засіданні для учасників справи визнана необов'язковою.

Представники ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», ТОВ «Корсар» та ПАТ «Вектор банк» в судове засідання 13.11.2018 не зявились, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавали, будь-яких заперечень або заяв по суті апеляційної скарги не представили.

В матеріалах справи наявні докази належного повідомлення вказаних осіб про день, час та місце розгляду даної справи в апеляційному порядку, зокрема поштові повідомлення та долучена до справи копія ухвали, що направлялася на належну адресу ТОВ «Корсар» (згідно даних ЄДРПОУ: 93413, АДРЕСА_1), з відміткою органу поштового звязку «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

За змістом частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засіданні представників учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наявність у справі доказів належного повідомлення сторін про дату, час і місце розгляду справи, достатність наданих матеріалів для перегляду оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку, колегія суддів виходячи з вищевикладених положень Господарського процесуального кодексу України, вважає можливим розглянути справу в апеляційному порядку без участі представників ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», ТОВ «Корсар» та ПАТ «Вектор банк».

Згідно зі статтею 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною першою статті 271 цього Кодексу передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (вх. № 518 Л/3 від 24.10.2018) на ухвалу Господарського суду Луганської області від 06.09.2018 по справі № 913/760/13-г не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав та обставин.

Із матеріалів справи вбачається, що звертаючись до Господарського суду Луганської області із заявою про заміну стягувача у справі №913/760/13-г - Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль» (далі ПАТ «ОСОБА_2 Аваль») на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»), заявник послався на те, що рішенням Господарського суду Луганської області від 04.04.2013 у справі №913/760/13-г задоволено позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та стягнуто на його користь з ТОВ «Корсар» заборгованість за кредитним договором №010/05-12/713 від 11.06.2018 в сумі 79561,00 дол. США (еквівалентно 635931,07 грн.), проценти за користування кредитними коштами в сумі 8643,90 дол. США (еквівалентно 69090,69 грн.), пеню за порушення строків оплати суми кредиту в сумі 6087,95 грн.; пеню за несвоєчасне погашення процентів в сумі 2933,18 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 14280 грн. 86 коп.

Водночас, як свідчать матеріали справи, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не надало суду доказів того, що наказ від 22.04.2013, який був виданий на виконання рішення Господарського суду Луганської області від 04.04.2013 у справі №913/760/13-г, перебував або перебуває на виконанні державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Заявник стверджує, що 23.08.2016 між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» був укладений Договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №010/05-12/713 від 11.06.2018, укладеним між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ТОВ «Корсар», перейшло до ПАТ «Вектор Банк». В подальшому, 23.08.2016 між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» був укладений Договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №010/05-12/713 від 11.06.2018 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Враховуючи викладене, заявник, посилаючись на норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статей 52, 334 Господарського процесуального кодексу України, просив господарський суд першої інстанції замінити стягувача у справі №913/760/13-г ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з чим повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Процесуальне правонаступництво можна визначити як заміну сторони чи третьої особи у спірних або встановлених судом правовідносинах внаслідок зміни суб'єктів прав або обов'язків у матеріальних правовідносинах. Тобто, спочатку має відбутися зміна у матеріальних відносинах, щодо яких існує спір або розглянутий спір, а потім, як наслідок, здійснене процесуальне правонаступництво. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постановах від 24.01.2018 у справі № 41/207, від 05.04.2018 у справі № 923/607/16.

Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає випадки, в яких відбувається заміна кредитора у зобов'язанні, тобто, матеріальному правовідношенні, при цьому, за змістом даної статті, правонаступництво та передання своїх прав кредитором іншій особі за правочином є окремими самостійними підставами заміни кредитора у зобов'язанні, що відрізняються як за умовами виникнення, так і їх оформленням та правовими наслідками; заміна боржника в зобов'язанні також є можливою як на підставі правочину (стаття 520 Цивільного кодексу України), так і в силу спеціальних приписів закону (статі 104-109 Цивільного кодексу України).

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним визначенням, правонаступництво - це перехід прав і обов'язків від одного суб'єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов'язки того суб'єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб'єкта переходять лише окремі права і обов'язки.

Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб'єктивні права та обов'язки попередника.

Разом з тим, процесуальне правонаступництво можна визначити як заміну сторони чи третьої особи у спірних або встановлених судом правовідносинах, внаслідок заміни суб'єктів права або обов'язку в матеріальних правовідносинах, тобто, спочатку має відбутися заміна у матеріальних відносинах, щодо яких розглянутий спір, а потім, як наслідок, здійснюватися процесуальне правонаступництво.

Відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Матеріально-правовою підставою звернення ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» із заявою про заміну стягувача (позивача) у справі №913/760/13-г ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» стало укладення між позивачем та ПАТ "Вектор Банк" 23.08.2016 договору факторингу - портфельного відступлення права вимоги до відповідача (боржника) ТОВ «Корсар» за кредитним договором № 010/05-12/713 від 11.06.2008, а потім наступне укладення між ПАТ "Вектор Банк" та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» 23.08.2016 договору факторингу відступлення права вимоги. Таким чином, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» вважає, що набуло права кредитора до ТОВ «Корсар» згідно положень статей 512, 514, 520 Цивільного кодексу України, статей 52, 334 Господарського процесуального кодексу України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

В підтвердження свої вимог заявник надав до матеріалів справи копії документів, які засвідчені підписом представника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» за довіреністю ОСОБА_4 та печаткою Товариства, зокрема:

- договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016, укладеного між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ПАТ "Вектор Банк";

- витягу з реєстру відступлених прав вимоги за договором факторингу б/н від 23.08.2016, укладеного між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ПАТ "Вектор Банк";

- договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016, укладеного між ПАТ "Вектор Банк" та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»;

- витягу з реєстру відступлених прав вимоги за договором факторингу б/н від 23.08.2016, укладеного між ПАТ "Вектор Банк" та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»;

- платіжного доручення № 1838994 від 23.08.2016;

- меморіального ордеру № 748 від 23.08.2016;

- реєстру кредитних операцій до відступлення від 23.08.2016;

- акту-прийому-передачі документів від 23.08.2016;

- направлення сторонам заяви про заміну сторони.

Для всебічного розгляду заяви Господарський суд Луганської області ухвалою від 28.08.2018 зобов'язував заявника надати суду оригінали документів, на підставі яких виникає право вимоги за кредитним договором №010/05-12/713 від 11.06.2018, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корсар», в тому числі: Договори факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016 разом з усіма додатками; Реєстри кредитних операцій до відступлення на дату укладання Договорів факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016; Реєстри відступлених прав вимоги до Договорів факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016; Реєстр боржників до Договорів факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016; Акти прийому-передачі документації за формою, наведеною у додатку №3 до Договорів факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016, які підтверджують передачу «Клієнтом» «Фактору» документації відповідно до умов Договорів; Деталізований розрахунок заборгованості за формою, наведеною у додатку №8 до Договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016, укладеному між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»; докази оплати згідно п. 3.1 Договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016.

Крім того, на підтвердження доводів ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», викладених в заяві, та з огляду на необхідність поповнення матеріалів справи додатковими документальними доказами, суд першої інстанції зобов'язував ПАТ «Вектор Банк», а також ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» надати суду необхідні для розгляду даної заяви документи, що повязані із спірною передачею прав вимоги.

Однак ці вимоги суду першої інстанції заявником, сторонами у справі та ПАТ «Вектор Банк» не були виконані, що позбавило суд можливості надати належну та обєктивну правову оцінку укладеним між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», а також між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» договорам.

Втім, судом першої інстанції враховано, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 Цивільного кодексу України).

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що вищевказані Договори факторингу (портфельного відступлення прав вимоги) від 23.08.2016 містять умови, які є ідентичними за своїм правовим змістом.

Відповідно до пунктів 2.2. Договорів загальний розмір прав вимоги визначений в реєстрі кредитних операцій до відступлення на дату укладання договору. Розмір прав вимоги, що відступається згідно умов даного договору на дату відступлення прав вимоги, фіксується в реєстрі відступлення прав вимоги.

Відступлення фактору зазначених в реєстрі кредитних операцій до відступлення (Додаток №1 до договору) прав вимоги відбувається в дату відступлення прав вимоги за умовами виконання фактором умов по оплаті згідно п. 3.1. договору та з моменту підписання сторонами реєстру відступлення прав вимоги (форма згідно Додатку №2 до договору) сторони погодили, що реєстр відступлення прав вимоги підписується сторонами не пізніше 5 (п'яти) робочих днів з дати підписання договору та реєстру кредитних операцій до відступлення.

Згідно з підпунктом 4.1. пункту 4 Договорів факторингу після підписання сторонами реєстру відступлених прав вимоги, в день такого підписання, клієнт передає, а фактор зобов'язаний прийняти документацію, про що сторонами складається акт приймання - передачі за формою, наведеною у додатку №3 до договору. Приймання - передача документації здійснюється уповноваженими представниками сторін за адресою клієнта: м. Київ, вул. Лєскова, 9. Передача документації щодо договорів забезпечення і поручителів, здійснюється сторонами в день укладення договорів відступлення прав вимоги за договорами забезпечення відповідно до умов, погоджених сторонами в таких договорах.

Відповідно до підпункту 4.2. пункту 4 Договорів Факторингу сторони спільно вживають заходів щодо здійснення повідомлення позичальників про відступлення прав вимоги.

Незважаючи на ненадання заявником оригіналів цих Договорів для огляду, суд першої інстанції, досліджуючи умови цих правочинів, звернув увагу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на те, що згідно умов Договорів факторингу, датою відступлення права вимоги є дата підписання відповідного Реєстру відступлення прав вимоги та внесення загальної суми фінансування по кожному договору. Водночас, заявник надав до справи не Реєстри відступлення прав вимоги за договорам факторингу, а лише витяги з цих Реєстрів, в яких не міститься жодної дати. Вказані висновки суду першої інстанції заявником апеляційної скарги не спростовані.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що умови договору факторингу б/н від 23.08.2016, укладеного між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», а також договору факторингу б/н від 23.08.2016, укладеного між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», не містять посилання про перехід права грошової вимоги саме за кредитним договором №010/05-12/713 від 11.06.2018, укладеним між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ТОВ «Корсар».

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вказане у сукупності дало підстави суду першої інстанції дійти до висновку, що заявник всупереч приписів статті 74 Господарського процесуального кодексу України не довів суду безспірний факт переходу права вимоги від ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ПАТ «Вектор Банк» за договором факторингу від 23.08.2016 та від ПАТ «Вектор Банк» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за договором факторингу від 23.08.2016, а відтак не довів наявність підстав для заміни сторони її правонаступником, а тому у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було відмовлено.

Причиною подання апеляційної скарги стала незгода ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з відмовою суду першої інстанції в заміні стягувача у виконавчому документі, адже в даному випадку такий висновок суду, на думку скаржника, порушує положення статті 129-1 Конституції України та статті 6 Конвенції ЄСПЛ, оскільки унеможливлює виконання рішення, яке набрало законної сили.

Колегія суддів апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що вказані скаржником аргументи є безпідставними, оскільки за всіма обставинами справи факт переходу матеріальних прав від позивача у справі № 913/760/13-г до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не підтверджується, а тому судом першої інстанції не були порушені положення статті 129-1 Конституції України та статті 6 Конвенції ЄСПЛ, в звязку з чим підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів враховує, що для настання правонаступництва, на якому наполягає ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», необхідно встановити факт переходу до цієї особи матеріальних прав попередника.

Однак надані до заяви документи не є достатніми та не можуть вважатися належними доказами в підтвердження переходу прав і обов'язків від одного кредитора до іншого.

Так, як було зазначено вище, Договори факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 23.08.2016, які укладені між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» і ПАТ «Вектор Банк» та ПАТ «Вектор Банк» і ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», містять аналогічні за змістом умови.

Згідно умов пункту 2.1. цих Договорів Фактор зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, передати (сплатити) Клієнту загальну суму фінансування, а Клієнт відступає (передає) Факторові права вимоги, вказані в реєстрі кредитних операцій до відступлення, на умовах та в обсязі, що будуть існувати станом на дату відступлення прав вимоги.

Згідно пункту 2.2 Договорів загальний розмір прав вимоги визначений в реєстру кредитних операцій до відступлення на дату укладання договору. Відступлення фактору зазначених в реєстрі кредитних операцій до відступлення прав вимоги відбувається в дату відступлення прав вимоги за умовами виконання фактором умов по оплаті п. 3.1 договору та з моменту підписання сторонами прав вимоги підписується сторонами не пізніше 5 (пять) робочих днів з дати підписання договору та реєстру кредитних операцій до відступлення.

У пункті 3.1. цих Договорів сторони зазначили, що Фактор зобов'язаний в рахунок відступлення прав вимоги за кредитними договорами протягом 3 (трьох) робочих днів з дати укладання цього договору сплатити Клієнту загальну суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта.

З дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною кредитних договорів, зазначених в реєстрі відступлення прав вимоги, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за кредитними договорами та набуває всіх прав за ними. Права вимоги переходять до фактора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього відступлення (пункт 2.3. Договорів).

До заяви про заміну стягувача у даній справі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» надало копію меморіального ордеру № 748 від 23.08.2016, яким підтверджує виконання ПАТ «Вектор Банк» перед ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» умов по оплаті суми фінансування, що визначені пунктом 3.1. Договору факторингу від 23.08.2016.

Також, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в своїй заяві та апеляційній скарзі стверджує, що за платіжним дорученням від 23.08.2016 № 1838994, копія якого додана до заяви, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» сплатило ПАТ «Вектор Банк» суму фінансування за Договором факторингу від 23.08.2016 в розмірі 4444000,00 грн.

Проте із наданої заявником копії меморіального ордеру № 748 від 23.08.2016 вбачається, що факт виконання ПАТ «Вектор Банк» умов по оплаті ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» суми фінансування за Договором факторингу від 23.08.2016 не можна вважати доведеним, оскільки цей ордер не містить відміток щодо проведення даної операції банком, а номер коду ЄДРПОУ платника ПАТ «Вектор Банк» та номер коду ЕДРПОУ отримувача - ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» повністю співпадають та є однаковими 39037656, що викликає у колегії суддів апеляційної інстанції ґрунтовні сумніви у справжності проведення банківської операції за цим документом.

Здійсненою судом апеляційної інстанції перевіркою встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також наявних у справі документів, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи 39037656, який значиться в графах кодів платника та отримувача коштів у меморіальному ордері № 748 від 23.08.2016, присвоєно та належить ПАТ «Вектор Банк».

Поряд із цим, порядок здійснення безготівкових розрахунків регулюється Цивільним кодексом України, законом і банківськими правилами (частина четверта статті 1088 Цивільного кодексу України).

Таким спеціальним законом у сфері безготівкових розрахунків є Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III (зі змінами). Він визначає загальний порядок проведення переказу коштів в межах України, а також встановлює відповідальність субєктів переказу.

Платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача (пункт 1.30 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

За платіжним дорученням банк зобовязується переказати з рахунку платника певну грошову суму на рахунок отримувача у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту (стаття 1089 Цивільного кодексу України).

Порядок розрахунків платіжними дорученнями і вимоги щодо їх заповнення встановлені главою 3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного Банку України від 21.01.2004 № 22 (зі змінами).

За вимогами пункту 32.3 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки зобовязані виконувати доручення клієнтів за вказаними ними реквізитами, що містяться в документах на переказ. При цьому в розрахунковому документі (платіжному дорученні, платіжній вимозі, платіжній вимозі-дорученні і т. п.) банк, що обслуговує (пункт 22.6 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»), повинен перевірити:

- платника (ініціатора переказу), а саме: відповідність його номера рахунку та коду (ідентифікаційного номера), та прийняти цей документ до виконання лише у разі їх збігу;

- отримувача, а саме: відповідність його номера рахунку та коду (ідентифікаційного номера) та зарахувати кошти лише у разі їх збігу.

Згідно частини другої статті 1090 Цивільного кодексу України банку заборонено вносити виправлення в платіжне доручення клієнта, якщо інше не встановлене законом або банківськими правилами.

Враховуючи зазначені положення та вимоги закону, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що надана заявником до справи копія платіжного доручення від 23.08.2016 № 1838994, також не може вважатись належним доказом в підтвердження факту перерахування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» суми фінансування за Договором факторингу від 23.08.2016 на користь ПАТ «Вектор Банк», оскільки зазначені в цьому платіжному документі у відповідних графах коди ЄДРПОУ платника коштів (ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») та отримувача коштів (ПАТ «Вектор Банк») також є однаковими 38750239, що викликає у колегії суддів апеляційної інстанції обґрунтовані сумніви щодо прийняття взагалі цього документу до виконання банком платника коштів ПАТ «Альфа-банк» у м. Києві.

Проведеною судом апеляційної інстанції перевіркою встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також наявних у справі документів, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи 38750239, який значиться в графах кодів платника та отримувача коштів у платіжному дорученні від 23.08.2016 № 1838994, присвоєно ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Жодних інших документів (відповідних банківських виписок, тощо), які б достеменно підтверджували здійснення платіжних операцій згідно меморіального ордеру № 748 від 23.08.2016 та платіжного доручення від 23.08.2016 № 1838994, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в обґрунтування заяви про заміну стягувача не надані та у справі відсутні.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що заявником не підтверджені необхідні підстави для заміни стягувача у даній справі, оскільки не доведено факт переходу права вимоги від ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ПАТ «Вектор Банк», а отже, відповідно, від ПАТ «Вектор Банк» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, є вірними висновки суду першої інстанції про недоведеність заявником факту переходу права вимоги від ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ПАТ «Вектор Банк» за договором факторингу від 23.08.2016 та від ПАТ «Вектор Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за договором факторингу від 23.08.2016, що виключає наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про заміну стягувача у справі №913/760/13-г ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно частини першої статті 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» без задоволення, а ухвали Господарського суду Луганської області від 06.09.2018 по справі № 913/760/13-г - без змін.

Оскільки апеляційна скарга третьої особи залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», м. Київ залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Луганської області від 06.09.2018 по справі № 913/760/13-г залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16.11.2018

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.О. Радіонова