ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.11.2018р. Справа №905/1666/18

за позовом Дочірнього підприємства з 100% іноземною інвестицією «Сіменс Україна», м.Київ

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод»,

м.Маріуполь

про стягнення заборгованості в сумі 3895526,14 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство з 100% іноземною інвестицією «Сіменс Україна», м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», м.Маріуполь, про стягнення заборгованості в сумі 3895526,14 грн., у тому числі основний борг в сумі 3409180,81 грн., пеня в сумі 340918,08 грн. та три проценти річних в сумі 145427,25 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару за договором поставки №11801124/12-004264 від 11.12.2012р. згідно специфікації №47 від 27.10.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.09.2018р. відкрите провадження у справі №905/1666/18, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 02.10.2018р. об 11.30 год.

05.09.2018р. до суду надійшла заява від 03.09.2018р. Дочірнього підприємства з 100% іноземною інвестицією "Сіменс Україна", м.Київ про витребування доказів.

18.09.2018р. від позивача до канцелярії суду надійшла заява про направлення документів.

У підготовче судове 02.10.2018р. з'явився представник позивача, відповідач не з'явився. При цьому, позивачем підтримане заявлене клопотання №75 від 03.09.2018р про витребування доказів.

Ухвалою від 02.10.2018р. по справі №905/1666/18 клопотання від 03.09.2018р. №75 Дочірнього підприємства з 100% іноземною інвестицією "Сіменс Україна", м.Київ про витребування доказів задоволено, зобов'язано відповідача надати суду оригінали накладної № від 17.02.2017р. на загальну суму 3409180,81 грн., довіреності №1702 від 17.02.2017р. на отримання цінностей за договором №11801124/12-004264 від 11.12.2012р. на ім'я Кравченко Маргарити Миколаївни, підготовче судове засідання відкладено на 22.10.2018 року об 11:15 год.

03.10.2018р. відповідачем подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

22.10.2018р. у підготовче судове з'явився представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач у судове засідання явку представника не забезпечив, витребуваних ухвалою суду від 02.10.2018р. документів не надав.

Ухвалою від 22.10.2018р. було відкладено підготовче засідання на 05.11.2018р. об 11:45 год.

05.11.2018р. до канцелярії суду від позивача надійшли пояснення по справі.

В судове засідання 05.11.2018р. представник відповідача не з'явився, позивач підтримав позовні вимоги.

Ухвалою від 05.11.2018р. було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи №905/1666/18 по суті на 13.11.2018 року о 10:45 год.

08.11.2018р. від позивача на адресу суду надійшло клопотання про застосування до відповідача заходів процесуального примусу.

12.11.2018р. від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

13.11.2018р. відповідач надав до канцелярії суду письмові пояснення та клопотання.

У судове засідання 13.11.2018р. представник позивача не з'явився, відповідач заперечував проти позовних вимог.

15.11.2018р. на адресу суду від відповідача надійшли письмові пояснення, за змістом яких відповідач вказує на відсутність будь-яких належним чином оформлених первинних документів, які б підтверджували факт поставки товару, вимоги про стягнення вартості за який заявлені позивачем, відсутність включення за вказаною господарською операцією суми ПДВ до складу податкового кредиту, невірне нарахування штрафних санкцій.

Крім цього, 15.11.2018р. відповідачем надане клопотання, за змістом якого майно відповідача (будівлі, обладнання, офісна техніка тощо, а також вся документація) перебуває у незаконному володінні та під контролем представників так званої «ДНР», про що було надане повідомлення про кримінальне правопорушення. У зв'язку зі скрутним фінансовим становищем підприємства відповідачем заявлено про зменшення розміру штрафних санкцій до 100 грн. та відстрочення виконання судового рішення на 1 рік у випадку задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні 13.11.2018р. було оголошено перерву до 20.11.2018р. о 10.30 год.

В засідання суду 20.11.2018р. сторони не з'явилися.

Ухвалою від 20.11.2018р. відмовлено в задоволенні заяви позивача про застосування до відповідача заходів процесуального примусу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

11.12.2012р. між сторонами був підписаний договір поставки №11801124/12-004264, згідно якого позивач в порядку та на умовах даного договору зобов'язується передати у власність (поставити) відповідача продукцію, а відповідач зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього визначену грошову суму.

Відповідно до п.1.2 договору ціна, номенклатура, асортимент, комплектність, одиниця виміру, кількість, умови та строки постачання вказуються сторонами у специфікаціях, кожна з яких є невід'ємною частиною договору.

Загальна вартість цього договору з ПДВ на момент його укладання орієнтовно складає 40000000,00 грн. Кінцева фактична сума договору визначається як сума всіх специфікацій, укладених до договору (п.2.3 договору з урахуванням додаткової угоди №3 від 11.12.2014р.).

Порядок (умови постачання, вид транспорту) та строки постачання товару визначаються сторонами у специфікаціях. Постачальник має право відвантажити товар достроково, у тому числі й до отримання будь-якого з платежів та/або документів. Умови постачання розуміються згідно з «Інкотермс» в редакції 2010р. Датою постачання товару вважається дата, виконана представником покупця (названого ним вантажоотримувача) у накладній в момент отримання товару та посвідчена його підписом. Право власності на товар та ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить від постачальника до покупця з дати поставки (п.п.5.1-5.4 договору).

Згідно розділу 7 договору розрахунки за даним договором здійснюються у національній валюті України. Оплата вартості товару здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Строки оплати та умови оплати товару узгоджуються сторонами у специфікаціях. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Даний договір набирає сили з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2016р., а в частині зобов'язань з гарантії та грошовим розрахункам, включаючи оплату штрафних санкцій - до їх виконання сторонами належним чином (п.11.1 договору з урахуванням додаткових угод №2 від 30.12.2013р., №3 від 11.12.2014р., №4 від 04.07.2016р.).

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України договір, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, є договором поставки.

Таким чином, внаслідок підписання сторонами договору №11801124/12-004264 від 11.12.2012р. між сторонами виникли зобов'язання з поставки товару.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

За приписом ст.266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

27.10.2016р. сторонами підписано специфікацію №47 до договору, згідно розділу 1 якої узгоджено найменування, кількість та загальна вартість товару, який підлягає постачанню відповідачу (устаткування на суму 3409180,81 грн. з ПДВ). При цьому, сторонами також було узгоджено термін поставки - 10 тижнів з моменту підписання цієї специфікації.

Відповідно до розділу 2 специфікації загальна ціна специфікації до договору і загальна вартість товару, що постачається за цією специфікацією, на момент її укладання становить 3409180,81 грн. з ПДВ. Зазначена ціна приймається на умовах поставки автомобільним транспортом DDP Україна, Донецька область, м.Краматорськ, сел.Ясногірка, вул.Усурийська, 2, згідно «Інкотермс-2010».

Суми, які підлягають сплаті відповідачем за товар в гривнях, підлягають оплаті, виходячи із загальної вартості товару в євро, вказаній в п.3 цієї специфікації, за офіційним курсом НБУ на дату фактичної оплати банківським переказом на поточний рахунок постачальника, вказаний у договорі, протягом 30 календарних днів з дати поставки товару (п.4.2 специфікації).

Виходячи зі змісту позовної заяви згідно накладної від 17.02.2017р. ним було направлено на адресу відповідача товар на суму 3409180,81 грн. з умовами доставки DDP «Інкотермс-2010» м.Краматорськ, накладна №SI709.

Вказана накладна містить підписи провідного фахівця та фахівця відділу логістики позивача.

Згідно наданої до справи заявки на перевезення вантажу, яка підписана позивачем як замовником та ТОВ «ДСВ Логістика» як експедитором, 20.02.3017р. за адресою завантаження склад Заммлер, вул.Моісеєва,72, с.Мартусовка, Бориспільскій район, Киїхвська область, до автомобілю МАН АН5138НА було завантажено електрообладнання вагою 613 кг. Адресою розвантаження у вказаній накладній визначено м.Краматорськ, сел.Ясногірка, Усурійська, 2, отримувач ПАТ «ЄМЗ», контактна особа - Темніков К.В.

За змістом товарно-транспортної накладної №82002 від 20.02.2017р., вантаж наданий для перевезення у стані, що відповідає правилам перевезення відповідних вантажів, відпуск вантажу дозволив завідуючий складом ТОВ «Заммлерсклад», водій Яценко М.І., вантажоодержувач ПАТ «ЄМЗ» м.Краматорськ, сел.Ясногірка, Усурійська, 2. При цьому, прийняв вантаж відповідальна особа вантажоодержувача - Брильов А.

До матеріалів справи позивачем також додано листування між сторонами шляхом електронної пошти з адреси . За змістом даного листування йдеться мова про узгодження відправлення вантажу.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань зі сплати вартості товару, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 3409180,81 грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги про стягнення основного боргу такими, що підлягають залишенню без задоволення, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписом ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів. Зокрема, права та законні інтереси захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналогічний припис містить ч.2 ст.20 Господарського кодексу України про те, що права суб'єктів господарювання захищаються, зокрема, іншими способами, передбаченими законом.

Таким чином, законодавець визначив, що цивільне право або охоронюваний законом інтерес можуть бути захищені судом не будь-яким способом, а тільки тим, що передбачений договором чи законом.

При цьому, порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Як було зазначено судом вище, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 3409180,81 грн.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вказувалось вище, у специфікації №47 від 27.10.2016р. сторонами було узгоджено найменування, кількість та загальну вартість товару, який підлягає постачанню відповідачу (устаткування на суму 3409180,81 грн. з ПДВ).

При цьому, за умовами розділу 5 договору датою постачання товару вважається дата, виконана представником покупця (названого ним вантажоотримувача) у накладній в момент отримання товару та посвідчена його підписом.

За висновками суду, доказів передання устаткування, визначеного у специфікації №47 від 27.10.2016р., матеріали справи не містять.

Зокрема, виходячи з наданих позивачем до справи документів, наявні відомості щодо надання ТОВ «ДСВ Логістика» позивачу послуг з завантаження вантажу вагою 613 кг. Будь-яких ідентифікуючих відомостей щодо найменування, асортименту, кількості даного вантажу матеріали справи не містять. При цьому, заявка на завантаження, в якій визначено артикулі, вагу та кількість товару, підписана ТОВ «Заммлер склад», яке взагалі не є стороною у спірних правовідносинах сторін.

Одночасно, жодних документів щодо посвідчення особи, чий підпис міститься на товарно-транспортній накладній від імені вантажоодержувача, наявності у даної особи (Брильова А.) повноважень представляти відповідача, зокрема, щодо прийняття товару, матеріали справи також не містять.

Вказані вище документи також не містять у собі відомостей щодо підстав здійснення господарської операції, зокрема, посилань на договір №11801124/12-004264 від 11.12.2012р., специфікацію №47 від 27.10.2016р. до нього.

Відповідно до ст.80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази згідно із ст.81 Господарського процесуального кодексу України вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Ухвалою від 02.10.2018р. судом задоволено клопотання від 03.09.2018р. №75 Дочірнього підприємства з 100% іноземною інвестицією "Сіменс Україна", м.Київ про витребування доказів по справі; зобов'язано відповідача надати суду оригінали накладної № від 17.02.2017р. на загальну суму 3409180,81 грн., довіреності №1702 від 17.02.2017р. на отримання цінностей за договором №11801124/12-004264 від 11.12.2012р. на ім'я Кравченко Маргарити Миколаївни.

Проте, витребуваних судом документів відповідач не надав.

Зі змісту письмових пояснень відповідача, які надійшли до суду 15.11.2018р., відсутні будь-які належним чином оформлені первинні документи, які б підтверджували факт поставки товару, вимоги про стягнення вартості за який заявлені позивачем у позові, відсутнє включення за вказаною господарською операцією відповідачем суми ПДВ до складу податкового кредиту.

Позивачем жодних доказів знаходження у відповідача первісних документів, згідно яких постачався спірний товар, до справи не надано.

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.4.2 специфікації №47 від 27.10.2016р. до договору суми, які підлягають сплаті відповідачем за товар в гривнях, підлягають оплаті, виходячи із загальної вартості товару в євро, вказаній в п.3 цієї специфікації, за офіційним курсом НБУ на дату фактичної оплати банківським переказом на поточний рахунок постачальника, вказаний у договорі, протягом 30 календарних днів з дати поставки товару (п.4.2 специфікації).

Враховуючи відсутність доказів поставки позивачем товару відповідачу за специфікацією №47 від 27.10.2016р. до договору, відсутні й підстави для зобов'язання відповідача сплатити вартість цього товару, внаслідок чого позов в частині вимог про стягнення основного боргу підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред'явлено до стягнення три проценти річних за період з 20.03.2017р. по 20.08.2018р. в розмірі 145427,25 грн.

Крім цього, на підставі п.9.4 договору, згідно якого за несвоєчасну оплату поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, проте, не більше 10% від несвоєчасно сплаченої суми, заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 1048253,05 грн. за період з 21.08.2017р. по 20.08.2018р.

Приймаючи до уваги висновки суду про недоведеність з боку позивача факту порушення відповідачем своїх обов'язків за договором, тобто, за відсутністю доказів невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, які тягнуть за собою можливість застосування певного виду відповідальності, підлягають залишенню без задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 145427,25 грн. та пені в сумі 1048253,05 грн.

Враховуючи висновки суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог, клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, відстрочку виконання рішення суду судом залишається без розгляду.

Судовий збір підлягає віднесенню на позивача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76-79, 80, 120, 129, 165, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Дочірнього підприємства з 100% іноземною інвестицією «Сіменс Україна», м.Київ до Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», м.Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 3895526,14 грн., у тому числі основний борг в сумі 3409180,81 грн., пеня в сумі 340918,08 грн. та три проценти річних в сумі 145427,25 грн.

В судовому засіданні 20.11.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 20.11.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина