номер провадження справи 9/114/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2018 Справа № 908/1764/18

м. Запоріжжя

За позовом: Концерну "Міські теплові мережі", (69091, м.Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137)

до відповідача: Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради, (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29 А)

про стягнення суми 86831,07 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 05.09.2018 надійшла позовна заява Концерну "Міські теплові мережі" до відповідача: Комунального підприємства "Наше місто", про стягнення суми основного боргу в розмірі 77726,58 грн., суми 3 % річних у розмірі 731,45 грн. та суми пені у розмірі 8373,04 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 05.09.2018 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1764/18 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 10.09.2018 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви терміном до 20.09.2018 включно.

17.09.2018 на виконання вимог ухвали суду від 10.09.2018 від позивача надійшла заява про усунення недоліків з додатком, а саме: уточненою позовною заявою, в якій зазначено повне найменування відповідача та вказано про відсутність іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та тих самих підстав. В іншому уточнена позовна заява має зміст аналогічний тому, що викладено у первісній позовній заяві, позовні вимоги залишилися незмінними. Вказана заява 14.09.2018 направлена відповідачу, відповідає вимогам ГПК України та прийнята судом до розгляду.

Ухвалою суду від 20.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1764/18, присвоєно номер провадження справи 9/114/18, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

За змістом ст. 248, ч. 2 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження у строк не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі,

20.11.2018 судом прийнято рішення у справі № 908/1764/18.

Предметом розгляду є позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 213939/3305/2016/12ПТО купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, надання послуги централізованого постачання гарячої води від 01.09.2016 в розмірі суми 77726,58 грн., що утворилася за період лютий - липень 2018, суми 731,45 грн. 3% річних та суми 8373,04 грн. пені, що нараховані за загальний період з 20.03.2018 по 23.08.2018. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що в порушення п.6.4 договору, відповідач не здійснив оплату за спожиту теплову енергію у встановлений термін. Факт постачання теплової енергії позивач підтверджує рахунками за теплову енергію, актами приймання-передачі теплової енергії, надання послуг з централізованого постачання гарячої води, які направлялися відповідачу. Позов обґрунтовано умовами договору, ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 193, 232, 276 ГК України, Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198.

17.10.2018 від відповідача судом отримано відзив на позовну заяву. Відзив подано відповідачем у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (04.10.2018). Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов, зазначивши, зокрема, про наступне. Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької місткої ради № 311 від 24.06.2016 відповідача визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Саме з цією метою рішенням виконкому № 494 від 26.08.2016 в господарське відання Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради передано об'єкти житлового та нежитлового фонду, благоустрою та обладнання (згідно з додатками до рішення), власником яких є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Окремого переліку об'єктів нежитлового фонду на час передачі не існувало. Більшість нежитлових приміщень взагалі не було виділено в окрему одиницю, а перебували у складі житлових будинків. Враховуючи необхідність утримання об'єктів житлового та нежитлового фонду в належному стані, в тому числі щодо отримання послуги з забезпечення приміщень опаленням, між КП «Наше місто» ЗМР та Концерном «МТМ» було укладено договори про купівлю-продаж теплової енергії в гарячій воді в нежитлові приміщення, що перебувають у господарському відання відповідача. Оскільки актуального переліку об'єктів нежитлового фонду комунальної власності, що є вільними на час передачі не існувало, додатки договорів були запропоновані саме Концерном «МТМ». Впродовж 2017-2018 років комунальним підприємством на виконання розпорядження міського голови № 69р від 03.03.2017 для забезпечення контролю, управління та ефективності використання майна комунальної власності здійснювалося технічне обстеження (інвентаризація) об'єктів нежитлового фонду міста. В процесі технічного обстеження приміщень постала необхідність в приведенні у відповідність додатків до укладених Концерном «МТМ» договорів на теплозабезпечення нежитлових приміщень. Зважаючи на те, що нежитлові приміщення, що перебувають в господарському віданні відповідача є об'єктами права комунальної власності, оплату за опалення здійснює Запорізька міська рада шляхом надання фінансової підтримки КП "Наше місто" з місцевого бюджету відповідно до укладеного договору про надання фінансової підтримки Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради на поповнення обігових коштів комунальних підприємств для відшкодування витрат за опалення в рамках виконання заходів Програми розвитку та утримання житлово-комунального господарства м. Запоріжжя на 2017-2019, затвердженої рішенням міської ради № 5 від 30.08.2017 (зі змінами та доповненнями, внесеними відповідно до рішення міськради від 30.08.2017 №46). З метою дотримання вимог бюджетного законодавства України за результатами проведеного обстеження КП «Наше місто» ініціювало приведення додатків до укладених з Концерном «МТМ» договорів у відповідність до фактичних даних, наявних у Департаменті комунальної власності. Підприємство фінансується з коштів, які сплачується населенням за отримані комунальні послуги. Отримані від населення кошти з повинні використовуватися виключно на утримання будинків та прибудинкової території, сплату обов'язкових платежів. Нарахування та сплата штрафів, пені не передбачена діючим тарифом на надання послуг, не закладена в розрахунок тарифу. Поповнення дохідної частини одного комунального підприємства за рахунок іншого не є можливим. У протилежному випадку відповідач, витративши кошти на виплату штрафів та пені повинно буде здійснювати перерахунки населенню за надані послуги. На підставі викладеного, відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими нормативно та документально та такими, що не відповідають дійсним обставинам, оскільки факт надання послуг з теплопостачання за договором в об'ємі та на суму 77726,58 грн. основного боргу не підтверджений відповідними документальними доказами, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

12.11.2018 до господарського суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення суми 77726,58 грн. основного боргу у зв'язку з його сплатою. До клопотання додане платіжне доручення № 6905 від 22.10.2018 про сплату на користь Концерну «МТМ» суми 77726,58 грн. основного боргу за теплову енергію по договору № 213939 від 01.09.2016. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та 3 % річних просить відмовити.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2016 між Комунальним підприємством «Наше місто» Запорізької міської ради (Споживач, відповідач у справі) та Концерном "Міські теплові мережі" (Теплопостачальна організація, позивач у справі) укладено договір № 213939 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, надання послуги централізованого постачання гарячої води, згідно з яким Теплопостачальна організація зобов`язався відпустити теплову енергію в гарячій воді для опалення та надати послугу з централізованого постачання гарячої води Споживачу, а Споживач - прийняти та оплатити їх вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами (п. 1.1 договору).

Із змісту п.п. 2.1 договору слідує, що теплова енергія відпускається Споживачу в гарячій воді. Послуга з централізованого постачання гарячої води надається Споживачу згідно з Додатком 1 до цього договору.

Перелік об'єктів постачання (їх адреси) наведено в додатку № 1-б до договору, а саме: вул. 40 років Радянської України, 80-А, вул. Сталеварів, 8, бул. Центральний, 19-Б, вказано площу приміщень, теплове навантаження на опалення та ГВП. В додатках №2 визначено схеми розподілу теплових мереж об'єктів, в додатку № 4 - тарифи на теплову енергію, порядок та умови їх зміни.

Згідно з п. 3.2.6, 3.2.9 договору відповідач зобов'язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором. Письмово сповіщати Теплопостачальну організацію про будь-які зміни у своїй діяльності, що стосуються виконання договірних зобов'язань, зокрема: перехід права власності (користування) на об'єкт теплопостачання, зміну балансової належності теплових мереж Споживача (Субспоживача) не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених подій.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом.

У розділі 6 договору сторони обумовили порядок розрахунків. Відповідно до п. 6.1 розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або в іншій форм, згідно з діючими на час розрахунків тарифами (цінами), затвердженими у встановленому порядку, на підставі показань вузла обліку теплової енергії, гарячої води, а у випадках їх відсутності - відповідно до обсягів фактичного спожитої теплової енергії, гарячої води, розрахованих згідно законодавства та умов договору.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Споживач зобов'язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію (п.п. 6.2-6.4).

Відповідно до п. 6.7 договору Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації документи за розрахунковий період: рахунок, акт приймання-передачі теплової енергії.

Отриманий Акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п'яти днів з дати отримання (п. 6.7.1).

Згідно з п. 3.2.25 договору Споживач зобов'язався щомісячно, у строки, визначені даним договором, повертати Теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді, послуги з централізованого постачання гарячої води.

У разі неотримання Теплопостачальною організацією підписаного Акту, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п.6.7.1 договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином Акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахункових період. В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті, Споживач зобов'язаний надати Теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного Акту з додаванням відповідних документів та погодити з Теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений п. 6.7.1 договору строк (п.6.7.2).

Відповідно до п.п. 10.1, 11.2 договір набирає чинності з дня його підписання і діє до менту укладення Сторонами письмової угоди про його розірвання. Певні умови договору можуть бути переглянуті за узгодженням сторін на підставах та у відповідності до діючого законодавства України. Суперечки та розбіжності щодо виконання умов цього договору, щодо яких сторонами не буде досягнуто згоди, вирішуються в порядку, встановленому законодавством України.

Доказів припинення дії договору у встановленому в ньому порядку, а саме: підписання угоди про його розірвання, а також внесення будь-яких змін до даного договору сторонами суду не надано.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, що отриманий судом 05.09.2018, за яким порушено провадження у даній справі, предметом розгляду в якій є стягнення з відповідача суми 77726,58 грн. основного боргу за вищезазначеним договором, суми 731,45 грн. 3% річних та суми 8373,04 грн. пені, які нараховані на суму заборгованості по кожному акту приймання-передачі, починаючи з 20 числа відповідного місяця, наступного за розрахунковим по 23.08.2018 включно.

Відповідачем надано в матеріали справи платіжне доручення № 6905 від 22.10.2018, згідно з яким КП «Наше місто» перераховано на рахунок Концерну «МТМ» суму 77726,58 грн. основного боргу за теплову енергію за договором № 213939 від 01.09.2016 .

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні приписи містить ч. 7 ст. 193 ГК України

Згідно з ч.1 ст.275, ч.6 ст.276 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи свідчать, що позивач на виконання умов договору в період з лютого по липень 2018 року включно відпустив відповідачу теплову енергію на опалення та надав послуги з централізованого постачання гарячої води на загальну суму 77726,58 грн., що підтверджується складеними Теплопостачальною організацією Актами приймання-передачі теплової енергії за вказаний період, які разом із виставленими рахунками направлялися на адресу Споживача, що підтверджується відповідними реєстрами.

Відповідач підписані Акти приймання-передачі позивачу не повернув, обґрунтованих заперечень щодо цих актів не надав, зобов'язання з оплати отриманої теплової енергії у встановлені договором строки не здійснював. У зв'язку з цим, позивач направив на адресу відповідача претензію від 10.07.2018 № 782/05-юр щодо погашення наявної станом на 09 липня 2018 заборгованості за договором № 213939 від 01.06.2016, яка залишилася без відповіді та задоволення.

16.08.2018 із листом за вих. № 1183/09 акти приймання-передачі та рахунки за період з лютого по липень 2018 року направлено на адресу відповідача повторно разом із розрахунком заборгованості та актом звірки взаємних розрахунків на загальну суму 77726,58 грн.

Із змісту п.п. 3.2.25, 6.7.2 укладеного сторонами договору слідує, що повернення Теплопостачальній організації підписаного Акту або, у разі наявності, нормативно обґрунтованих письмових заперечень до Акту є обов'язком Споживача. У разі не отримання Теплопостачальною організацією підписаного Акту, або обґрунтованих заперечень в його підписанні у термін, встановлений п. 6.7.1 договору, акт підписується Теплопостачальною організацією за позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином Акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

Оскільки відповідач акти приймання-передачі теплової енергії за лютий - липень 2018 року не підписав, обґрунтованих заперечень щодо їх підписання не надав, вони, згідно з п.6.7.2 договору, вважаються погодженими та є підставою для проведення розрахунків за вказані в них розрахункові періоди.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, відповідач оплату, в тому числі часткову, за теплову енергію, спожиту в період з лютого по липень 2018 включно не здійснив, у зв'язку з чим його заборгованість перед позивачем складає 77726,58 грн.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 7, 74, 76 ГПК України до основних засад судочинства віднесені рівність сторін перед судом і законом, змагальність сторін, яка полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.13, ч.1,2 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 67, ч.4 ст.179 ГК України, ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони вільні у виборі предмету договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

За змістом п.п. 8.1., 8.2, 10.1 договору, певні умови договору можуть бути переглянуті. Розбіжності та спори між сторонами, пов'язані з виконання, змінами та розірванням договору вирішуються шляхом переговорів, листуванням або укладенням додаткових угод. Пропозиції щодо зміни договірних величин обсягів споживання теплової енергії надаються сторонами не пізніше ніж за 30 днів до початку кварталу. У разі неможливості досягти згоди сторони мають право звернутися до суду для вирішення спірного питання.

В обґрунтування своїх заперечень на позов відповідач посилається на необхідність приведення додатків до укладених Концерном «МТМ» договорів на теплозабезпечення нежитлових приміщень у відповідність до фактичних даних, виявлених в процесі технічного обстеження приміщень, що ініційовано КП «Наше місто». Однак, доказів в підтвердження зазначених обставин, відповідачем не надано.

Зважаючи на те, що відповідні зміни до договору не внесені, договір не припинений, відповідач зобов'язаний виконувати його умови в редакції, яка є чинною на даний час.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.4, 2.1, 2.3, 3.3, 5.3, 5.7, 5.11 Статуту КП «Наше місто» Запорізької міської ради утворене територіальною громадою міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, що є його засновником. Підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий рахунок у банку. Підприємство для досягнення мети своєї діяльності має право від свого імені здійснювати угоди купівлі-продажу та ніші угоди цивільно-правового характеру та нести обов'язки, бути позивачем та відповідачем у господарському суді. Предметом діяльності підприємства, в тому числі, є: укладення договорів на обслуговування житлово-комунальними послугами споживачів з виконавцями послуг. Відносини підприємства з іншими підприємствами у сферах господарської діяльності здійснюється на підставі угод. Підприємство має джерела формування майна (оборотних коштів), здійснює розрахунки за своїми зобов'язаннями перед іншими підприємствами у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 96, ч.1 ст. 176 Цивільного кодексу України територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Враховуючи вищевикладене, доводи відповідача про те, що у нього відсутній обов'язок оплати за договором є необґрунтованими. Згідно з п. 3.2.6 договору обов'язок з виконання умов договору щодо оплати спожитої теплової енергії, гарячої води покладено на Споживача, яким є відповідач.

Викладене у відзиві на позовну заяву твердження відповідача про те, що вимоги позивача не відповідають дійсним обставинам, а факт надання послуг з теплопостачання за договором в об'ємі та на суму 77726,58 грн. не підтверджений відповідними документальними доказами, спростовуються вищенаведеними матеріалами справи та висновками суду.

Разом з тим, як вже зазначалось, 12.11.2018 відповідачем було подано до суду клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення суми 77726,58 грн. основного боргу у зв'язку з його сплатою. До клопотання додане платіжне доручення № 6905 від 22.10.2018 про сплату на користь Концерну «МТМ» суми 77726,58 грн. основного боргу за теплову енергію по договору № 213939 від 01.09.2016.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, оскільки предмет спору у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 77726,58 грн. відсутній у зв'язку із його сплатою відповідачем, яка здійснена після відкриття провадження у даній справі, провадження у ній в цій частині позовних вимог підлягає закриттю.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми 731,45 грн. 3% річних та суми 8373,04 грн. пені, які нараховано на суму заборгованості за кожним актом приймання-передачі, починаючи з 20 числа відповідного місяця, наступного за розрахунковим, по 23.08.2018 включно.

За змістом ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В розділі 7 укладеного сторонами договору визначено, що за порушення його умов, невиконання або неналежне виконання зобов'язань за даним договором, сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства у повному обсязі. В пункті 7.2.10 договору встановлено, що за порушення Споживачем строків оплати за теплову енергію, встановлених у пункті 6.4 цього договору, останній сплачує Теплопостачальній організації пеню у розмірі 2% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення до день фактичної оплати.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання є встановленим. Судом перевірено наданий позивачем розрахунок пені та встановлено, що його здійснено вірно, з урахуванням вимог вищезазначеного законодавства. Заявлена до стягнення сума 8373,04 грн. пені за заявлений спірний період є обґрунтованою, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобов'язань, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних є обґрунтованими. Розрахунок в цій частині здійснений позивачем вірно, тому вимоги про стягнення з відповідача суми 731,45 грн. 3% річних підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи, що в частині вимог про стягнення суми основного боргу провадження у справі підлягає закриттю, позов в цілому задовольняється частково.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 184,75 грн. витрат зі сплати судового збору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 1577,25 грн. підлягає поверненню позивачу із Державного бюджету України за ухвалою суду на підставі відповідного клопотання позивача.

Керуючись ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29 А, ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (69091, Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, ) суму 8373 (вісім тисяч триста сімдесят три) грн. 04 коп. пені, суму 731 (сімсот тридцять одна) грн. 45 коп. 3 % річних, суму 184 (сто вісімдесят чотири) грн. 75 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення суми 77726,58грн. основного боргу - за відсутністю предмета спору.

Повне рішення складено та підписано 20.11.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя О.С. Боєва