ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2018 Справа № 912/123/18

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів Кощеєва І.М., Широбокової Л.П.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Вентура на рішення господарського суду Кіровоградської області від 04.05.2018 у справі № 912/123/18 (суддя Макаренко Т.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Новатор Агро", м.Біла Церква, Київська область,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Вентура", м.Кропивницький

про стягнення 145458грн.12 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Кіровоградської області від 04.05.2018 у справі №912/123/18 позов товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ)"Новатор Агро" задоволено, з ТОВ "Вентура" на користь позивача стягнуто заборгованість в сумі 145458грн.12коп., витрати на правничу допомогу в сумі 3400грн. та судовий збір в сумі 2181грн.87коп. ;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо виникнення між сторонами зобов"язань з поставки товару, що закон не передбачає спеціальні вимоги до форми та укладення даного виду договорів, поставка товару відповідачу підтверджується представленими в матеріалах справи накладними та довіреностями, щодо невиконання відповідачем зобов"язань по оплаті поставленого товару, а також щодо надання позивачем належних та допустимих доказів, які підтверджують надання йому правової допомоги;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВВентура подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та в задоволенні позову відмовити;

- у поданій скарзі йдеться про помилкові висновки господарського суду відносно виникнення між сторонами майново-господарського зобов"язання та наявності укладеного договору, оскільки в порядку ст.ст.179, 181 Господарського кодексу України, ст.638 Цивільного кодексу України жодна із сторін не зробила іншій стороні повну і обґрунтовану пропозицію щодо укладення договору поставки, яку б інша сторона прийняла, відповідні обставини підтверджуються відсутністю укладеного між сторонами договору поставки у формі як єдиного документу, так і у формі листування, про те, що відповідач не погодився з ціною договору, про те, що у зв"язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог відсутні і підстави для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, а також про те, що в оскаржуваному рішенні не зазначено правового обґрунтування і доведених фактичних обставин для такого стягнення;

- 13.11.2018 представник скаржника в судове засідання не з"явився, про час та місце судового засідання скаржник повідомлений належним чином;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що між сторонами укладені усні договори поставки, на підписання представником відповідача видаткових накладних, які є первинними документами та підставою виникнення у нього обов"язку по здійсненню розрахунків за отриманий товар, а також на правомірне стягнення господарським судом з відповідача документально підтверджених витрат на правничу допомогу;

- 13.11.2018 представник позивача в судове засідання не з"явився, про час та місце судового засідання позивач повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом березня-червня 2017 року ОСОБА_1" здійснена поставка ТОВ"Вентура" мінеральних добрив, загальна вартість яких складає 182907грн.12коп., що підтверджується представленими в матеріалах справи копіями видаткових накладних та довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей (а.с.9-26).

Вартість поставленого товару оплачена відповідачем частково в сумі 37449грн..

Станом на момент звернення з позовом заборгованість відповідача по оплаті дорівнює 145458грн.12коп..

Викладені обставини слугували визначальними для звернення ОСОБА_1" з позовом до господарського суду про стягнення з ТОВ"Вентура" заборгованості у вказаній вище сумі.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч.1 ст.202 названого Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ч.1 ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.1 ст.181 Кодексу господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Щодо досліджуваної справи, то видаткові накладні, згідно з якими позивач передав відповідачу вказаний вище товар, в графі "отримав" містять підпис представника останнього, відомості про довіреності, на підставі яких відповідними представниками отримано товар.

Ч.1 ст.74, ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належні та допустимі докази повернення товару, перелік якого наведено у видаткових накладних відповідачем не надані.

Положення наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи надають підстави для висновку про те, що між сторонами виникло майново-господарське зобов'язання, в силу якого відповідач повинен оплатити товар, а позивач має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку відповідно до п.1 ст.175 Господарського кодексу України.

При цьому таке зобов"язання виникло з приводу поставки товару.

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.712 Кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.692 Кодексу покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У даному випадку, в порядку ст.ст.74, 77 Господарського процесуального кодексу України факт поставки товару відповідачем не спростовано.

Отже, у відповідача виникли зобов"язання по оплаті вартості поставленого товару у строк, визначений за правилами, встановленими ст.692 Цивільного кодексу України.

В процесі розгляду справи господарським судом докази оплати такої вартості відповідачем не надані.

З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Доводи скаржника про те, що в порядку ст.ст.638, 641, 642 Цивільного кодексу України жодна із сторін не зробила іншій стороні повну і безумовну пропозицію про укладення договору поставки, оскільки відповідач не погодився з пропозицією позивача по ціні договору визнані колегією суддів безпідставними, тому, що як вірно встановлено господарським судом, підписання представником відповідача видаткових накладних з зазначенням в останніх конкретних даних з найменування товару, його кількості та ціни, що свідчить про фактичне прийняття ним товару, являється встановленням між сторонами договірних відносин і підставою виникнення у відповідача обов"язку по здійсненню розрахунків за товар.

Посилання скаржника на неприйняття господарським судом до уваги доводів товариства, згідно з якими останнє заперечувало проти покладення на нього витрат позивача на правничу допомогу є необґрунтованими.

Так, відповідно до п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст.126 Кодексу витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2017 між ОСОБА_1" (клієнтом) та Адвокатським об'єднанням "Компаньйон та партнери" (об'єднанням) укладено договір №94/Г про надання правової допомоги .

Відповідно до п.1 цього договору клієнт доручає, а об'єднання приймає на себе зобов'язання: здійснити вивчення, аналіз документів, що підтверджують фінансово-господарські відносини клієнта з ТОВ "Вентура", що виникли в зв'язку з поставкою останньому товару в період з березня по червень 2017 року, за наслідками такого аналізу скласти претензію про стягнення боргу з ТОВ"Вентура".

Згідно з п.8 договору вартість послуг з надання правової допомоги за даним договором визначається відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу та акту про надання правової допомоги, складеним за результатами надання правової допомоги на підставі Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

09.01.2018 між ТОВ "Новатор Агро" (клієнтом) та Адвокатським об'єднанням "Компаньйон та партнери" (об'єднанням) укладено договір №3/Г про надання правової допомоги.

Відповідно до п.1 договору клієнт доручає, а об'єднання приймає на себе зобов'язання щодо підготовки позовної заяви до господарського суду Кіровоградської області про стягнення заборгованості з ТОВ "Вентура", яка виникла у зв'язку з поставкою останньому товару в період з березня по червень 2017 року.

Згідно з п.8 договору вартість послуг з надання правової допомоги за даним договором визначається відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу та акту про надання правової допомоги, складеним за результатами надання правової допомоги на підставі Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

На підтвердження надання позивачу адвокатських послуг в матеріалах справи представлені договір №94/Г про надання правової допомоги від 27.11.2017, розрахунок витрат на правову допомогу на підставі цього договору, акт про надання правової допомоги, платіжне доручення №76 від 29.11.2017 на суму 2000 грн., договір №3/Г про надання правової допомоги від 09.01.2018, розрахунок витрат на правову допомогу на підставі останнього, акт надання правової допомоги від 12.01.2018, платіжне доручення №100 від 15.01.2018 на суму 1400грн (а.с. 32-39).

З огляду на викладене господарським судом цілком вірно не прийнято доводи відповідача про те, що в поданих позивачем документах не просліджується зв'язок між наданням позивачу правової допомоги та її оплатою позивачем.

Крім того, при розгляді справи в суді першої інстанції відповідач наголошував на тому, що позивачем не представлені рахунки на оплату послуг адвоката.

Між тим, копії рахунків, виставлених Адвокатським об"єднанням "Компаньйон та партнери" позивачу представлені на аркушах справи 90, 91.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Кіровоградської області від 04.05.2018 у справі № 912/123/18 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови з підстав, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України;

- повна постанова складена 16.11.2018

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М.Кощеєв

Суддя Л.П.Широбокова