ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2018

м. Дніпро

Справа № 904/3908/18

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "ДНІПРОКОМУНТРАНС", м. Дніпро

до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором послуг у розмірі 49 986,00 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з додатковою відповідальністю "ДНІПРОКОМУНТРАНС" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором про закупівлю за результатами проведення процедури закупівлі №9103 від 10.05.2018 у розмірі 49 986,00 грн., з яких: 49 771, 92 грн. – основний борг, 118, 63 грн. – 3% річних, 95, 45 грн. – пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на порушення відповідачем зобов’язань в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг за договором про закупівлю за результатами проведення процедури закупівлі №9103 від 10.05.2018.

Ухвалою суду від 03.09.2018 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до положень статті 252 ГПК України.

Разом з тим, 03.09.2018 судом ухвалено надати відповідачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання (вручення) ухвали про відкриття провадження у справі; позивачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України надати відповідь на відзив протягом 10 днів з дня отримання (вручення) відзиву на позовну заяву; відповідачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України надати заперечення на відзив протягом 10 днів з дня отримання (вручення) відповіді на відзив.

В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення №244 про вручення поштового відправлення, з якого вбачається отримання відповідачем 10.09.2018 ухвали суду від 03.09.2018, проте всупереч вимог ухвали суду від 03.09.2018, відповідач не надав відзив на позов.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За викладених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 12.11.2018 року судом прийнято рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

29.04.2017 року між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) укладено договір про надання послуг за результатами проведення процедури закупівлі №9103 (далі – Договір), згідно якого виконавець зобов’язується надавати замовнику послуги відповідно до Специфікації, що є невід’ємною частиною Договору, а замовник зобов’язаний прийняти та оплатити такі послуги (п.1.1 Договору)

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобов’язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Найменування послуг: ДК 021:2015– 90440000-3 послуги у сфері поводження з вигрібними ямами (вивіз рідких побутових відходів) (п.1.2 Договору)

Розрахунки проводяться поетапно за обсяг послуг, фактично наданих виконавцем протягом календарного місяця, шляхом перерахування коштів замовником па розрахунковий рахунок виконавця на підставі рахунку виконавця. До рахунка додається: акт про фактичне виконання послуг (надалі - акт). Акт підписується сторонами до 10 числа місяця, що є наступним за місяцем надання послуг. Датами падання обсягу послуг замовнику, що включається до акту є дати вивозу рідких відходів (п. п. 4.1, 4.2 Договору)

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2018 року - липні 2018 року згідно відповідних актів, підписаних та скріплених печатками підприємств обох сторін (а.с.16-17), позивачем виконано обумовлені договором послуги, за які позивач розрахувався частково, у зв’язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 49 771, 92 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов’язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов’язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов’язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховано до сплати відповідачу пеню за період з 12.07.2018 по 02.08.2018 у розмірі 95, 45 грн., а також 3% річних за той самий період у розмірі 118, 63 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені суд зазначає наступне.

Згідно приписів ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" (далі - Закон), встановлено, що його норми регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

Правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вичиняється у письмовій формі (ч. 1 ст. 547 ЦК України).

Отже, Законом передбачено обов’язкове встановлення у договорі розміру штрафних санкцій за невиконання зобов’язань.

Враховуючи те, що умовами укладеного між сторонами Договору не визначено розмір санкцій, зокрема пені, що підлягає стягненню у разі порушення грошового зобов’язання, суд не вбачає правових підстав для нарахування пені, тому у задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідача розміру пені слід відмовити.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування 3% річних, суд вважає їх обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов’язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75А, код 40506248) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрокумнтранс" (49107, м. Дніпро, Запорізьке шосе, буд. 26, код 02128158) суму 49 771, 92 грн. основного боргу, 118, 63 грн. 3% річних, 1 758, 63 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог – відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Суддя А.В. Суховаров