ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення апеляційної скарги без руху
"19" листопада 2018 р. Справа№ 910/4376/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Калатай Н.Ф.
суддів: Мартюк А.І.
Буравльова С.І.

розглянувши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
на рішення Господарського суду міста Києва, ухваленого 18.09.2018, повний текст якого складений 01.10.2018,
у справі № 910/4376/18 (суддя Гулевець О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестєвробуд»
до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
про стягнення 88 590,29 грн.

за участю Військової прокуратури Центрального регіону України

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення основного боргу в сумі 71 713,60 грн. за виконані за договором №020316/1 від 02.03.2016, але неоплачені роботи, пені в сумі 10 269,78 грн., 3% річних в сумі 1 061,00 грн. та інфляційних втрат в сумі 5 545,91 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2018, повний текст якого складений та підписаний 01.10.2018, у справі №910/4376/18 позов задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено заборгованість в сумі 71 713,60 грн., 3% річних у сумі 1 061,00 грн., інфляційні втрати в сумі 4 864,21 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням, 05.11.2018 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 у справі № 910/4376/18 скасувати та ухвалити нове рішення у справі.
До апеляційної скарги заявником додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому апелянт просить поновити строк подання апеляційної скарги Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду м. Києва від 18.09.2018 по справі №910/4376/18.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до вказаних правових норм, апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018, повний текст якого складений та підписаний 01.10.2018, заявник мав подати в строк по 22.10.2018 включно, проте подав її 05.11.2018.
Частиною 1 статті 119 ГПК України в редакції, на дату винесення цієї ухвали встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 256 ГПК України в редакції, на дату винесення цієї ухвали, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
За приписами ч. 3 ст. 256 ГПК України, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.
Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження заявник посилається на те, що в судовому засіданні 18.09.2018 було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, повний текст складено 01.10.2018 та не вручено в день його складення, повний текст рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 до апелянта не надійшов, а з рішенням він ознайомився лише 22.10.2018.
Щодо зазначених апелянтом на підтвердження наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження обставин колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до приписів ст. 93 ЦК України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.
Відповідно до ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, до єдиного державного реєстру, серед іншого, вносяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.
Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»); порядок доступу судів загальної юрисдикції до відомостей названого реєстру визначено відповідним Положенням, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2013 N 1556/5 (з подальшими змінами).
Отже, місцезнаходження юридичної особи повинно визначатися та вказуватися за даними її державної реєстрації як суб`єкта господарювання.
Як вбачається з відмітки на зворотній стороні рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018, повний текст рішення направлено відповідачу за його адресою реєстрації (01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, 38) 02.10.2018 листом з штрихкодовом ідентифікатором 459, проте з вказаної адреси повернулось.
З відомостей, які містяться на он-лайн сервісі Укрпошти «Відстеження поштових пересилань», слідує, що відправлення з штрихкодовом ідентифікатором 459 не було вручено з відміткою пошти «інші причини».
Тобто, наявними в матеріалах справи документальними доказами підтверджується, що судом було вчинено всіх необхідних дій для своєчасного вручення апелянту оспорюваного рішення, а, неотримання його апелянтом було наслідком дій самого позивача, в той час як відповідно до приписів п. 4 ст. 13 ГПК України в редакції на дату винесення цієї ухвали кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Щодо посилань апелянта на те, що з спірним рішенням він ознайомився лише 22.10.2018, слід зазначити, що апелянт не зазначив, яким саме чином він ознайомився з рішенням суду саме 22.10.2018 (враховуючи, що поштою рішення ним отримано не було, а з матеріалами справи він також не знайомився), та доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надав.
Слід зазначити і про те, що представник апелянта був присутній при оголошенні вступної та резолютивної частин рішення, а, як слідує з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, спірне рішення було оприлюднено 02.10.2018, а отже, саме з цієї дати заявник мав можливість бути обізнаним про вказане рішення.
Крім того, колегія суддів зазначає про те, що клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.
У ч. 8 п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 зазначено, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах). При цьому своєчасне (у межах встановленого строку) подання первісної апеляційної скарги і невідкладне (одразу після одержання відповідної ухвали) усунення скаржником недоліків, які стали причиною повернення останньої, враховуються апеляційним господарським судом у вирішенні питання про відновлення строку подання апеляційної скарги разом з іншими обставинами, на які посилається скаржник у зазначеному клопотанні.
Відповідно до чинного законодавства, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Отже, клопотання (заява) про відновлення процесуального строку повинне містити пояснення щодо причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.
З огляду на вищевикладене, наведені Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України у відповідній заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарженні не можуть бути визнані поважними.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Також слід зазначити про таке.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.
Стаття 259 ГПК України встановлює, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.
Апелянтом не надано доказів надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів Військовій прокуратурі Центрального регіону України.
Отже, подана заявником апеляційна скарга не відповідає вимогами ст. 258 ГПК України, яка встановлює вимоги до форми і змісту апеляційної скарги, оскільки апелянтом не направлено відповідачу копії апеляційної скарги та доданих до неї документів.
До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу (ч. 2 ст. 260 ГПК України).
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 174 ГПК України).
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі ст. ст. 174, 260 ГПК України з метою надання заявнику можливості виправити допущені недоліки шляхом подання в строк, визначений цією ухвалою, доказів направлення Військовій прокуратурі Центрального регіону України листом з описом вкладення копії апеляційної скарги та доданих до неї документів, а також відповідної заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
При цьому колегія суддів зауважує заявникові на тому, що:
- відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою;
- відповідно до приписів п. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 174, 234-235, 258, 260, 287 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 у справі № 910/4376/18 залишити без руху.
2. Протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, має право усунути недоліки, а саме, подати до Північного апеляційного господарського суду докази направлення Військовій прокуратурі Центрального регіону України, листом з описом вкладення копії апеляційної скарги та доданих до неї документів, а також відповідну заяву із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
3. Роз`яснити Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, що в разі невиконання в строк, визначений п. 2 її резолютивної частини, ухвали суду:
- в частині надання доказів направлення Військовій прокуратурі Центрального регіону України листом з описом вкладення копії апеляційної скарги та доданих до неї документів, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту;
- в частині подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 ГПК України;
- відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).
4. Копію ухвали надіслати учасникам справи.
5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

С.І. Буравльов