СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2018 р. Справа № 922/729/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: суддів: при секретарі судового засідання за участю представників сторін від позивача від відповідача Чернота Л. Ф. Зубченко І.В., Радіонова О.О. Трубникової Ю.О. не з'явився Коваленко А.О. (адвокат) - свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ДН №5196 від 26.09.2018 р., довіреністюь №119 (вих.№3422) від 29.12.2017 р.
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", м. Київ
на рішення Господарського суду ухвалене від Харківської області в місті Харкові 19.06.2018 року (повний текст складено та підписано 20.06.2018 р.)
у справі№922/729/18 (суддя - Присяжнюк О.О.)
за позовом до про Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", м. Київ Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків стягнення коштів
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія «ПЗУ Україна", м. Київ звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою б/н від 20.03.2018 р. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 2 648,47 грн. Судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги про відшкодування завданої шкоди до ОСОБА_6, цивільно-правова відповідальність якого забезпечена у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія".

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.06.2018 р. (повний текст складено та підписано 20.06.2018 р.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вартість ремонту без врахування зносу відповідно до рахунку №ЗиФ-0335258 від 17.01.2017 р. складає 6 678,77 грн., проте позивачем, відповідно до платіжного доручення №295 від 20.01.2017 року, розрахунку страхового відшкодування, страхового акту було сплачено страхове відшкодування в розмірі 3 648,47 грн., що майже в два рази менше вартості ремонту. При цьому, підстави такого зменшення розміру відшкодування не наведені ані в страховому акті від 19.01.2017 р., ані в розрахунку розміру відшкодування. Тому, пред'явлення позивачем (особа, яка має право на отримання відшкодування замість потерпілого) до відповідача (страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна", м. Київ звернулось з апеляційною скаргою, яка надійшла на адресу суду 12.07.2018 р., в якій останній просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 19.06.2018 р. Прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ПЗУ Україна" витрати в розмірі 2 643, 00 грн. за подання апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим у зв'язку з неповнотою встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів та неправильним визначенням відповідно до встановлених судом обставин.

Підставами скасування рішення скаржник зазначає те, що при подачі позовної заяви до суду була допущена помилка, внаслідок якої до позову замість погодженого позивачем рахунку №ЗиФ-0335258 від 17.01.2017 року на суму 3 648,47 грн., на підставі якого була здійснена страхова виплата було додано непогоджений рахунок №ЗиФ-0335258 від 17.01.2017 р. на суму 6 678,77 грн.

Апелянт посилається на вимоги п. 22.1 ст. 22, ст. 29, п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч.4 ст. 9, ст. 25 Закону України «Про страхування».

Відзначає, що згідно з п. 10.5.6 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії НОМЕР_2 від 11.11.2016 року при частковому пошкодженні застрахованого транспортного засобу розмір страхового відшкодування розраховується, як сума вартості відновлювального ремонту застрахованого Т/З (транспортного засобу) та/або ДО. Тобто, сума відшкодування, яка підлягає виплаті обчислюється за формуло, зазначеній у цій статті.

Коефіцієнт зносу дорівнює нулю, якщо в особливих умовах страхування договору зазначено, що амортизаційний знос не враховується, в інших випадках Ез визначається згідно з п. 10.21.2 цих ЗУС.

Наголошує, що відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №UА003/L27/01 від 19.01.2017 року підставою для виплати суми страхового відшкодування є рахунок №ЗиФ-0335258 від 17.01.2017 р., який встановлює, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 3 648,47 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 р. (суддя-доповідач Хачятрян В.С.) апеляційну скаргу позивача залишено без руху.

07.08.2018 р. від ПрАТ СК «ПЗУ України» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (з додатками).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.08.2018 р. (головуючий суддя - Хачятрян В.С., судді - Ільїн О.В., Россолов В.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», на рішення господарського суду Харківської області від 19.06.2018 р. по справі №922/729/18. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 10 днів, з урахуванням поштового перебігу, з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі. Встановлено, що учасники справи мають право до 30.08.2018 р. подати до апеляційного господарського суду клопотання та документи в обґрунтування своїх вимог і заперечень по справі.

16.08.2018 від ТДВ «Міжнародна страхова компанія» надійшов відзив на апеляційну скаргу вих. №2093 від 16.08.2018 р., в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 19.06.2018 р. по справі №922/729/18 за позовом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ТВД «Міжнародна СК» залишити без змін.

Указом Президента України від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Донецький апеляційний господарський суд та Харківський апеляційний господарський суд та утворено Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Указом Президента України від 28.09.2018 року № 295/2018 "Про переведення суддів" було переведено суддів Донецького апеляційного господарського суду та Харківського апеляційного господарського суду на роботу на посадах суддів Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди, що ліквідуються, припиняють здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлень голів новоутворених судів про початок роботи новоутворених судів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті "Голос України" №185 (6940) від 03.10.2018 року.

Приписами частини 5 та 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2018 р. сформовано склад колегії суддів: головуючий суддя - Чернота Л.Ф., судді - Зубченко І.В., Попков Д.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2018 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», м. Київ прийнято до провадження та призначено до розгляду на 31.10.2018 р. о 15:00 год.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Попкова Д.О., 30.10.2018 р. було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, яким визначено склад колегії суддів (за наявності): головуючий суддя - Чернота Л.Ф., судді - Радіонова О.О., Зубченко І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2018 р., керуючись ст. ст. 195, 216, 234, 235, 270 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи зміну складу колегії, яка відбулась у день слухання справи, з метою повного, всебічного та об'єктивного встановлення обставин справи та у новому складі суду та всесторонньої перевірки законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відкладення розгляду справи на 07.11.2018 р.

В судовому засіданні 07.11.2018 р. представник відповідача, заперечував проти вимог, викладених в апеляційній скарзі, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву (23.10.2018 р.) про розгляд апеляційної скарги без участі позивача та його представника, у зв'язку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу без участі представника позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Органосін ЛТД» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії НОМЕР_2 від 11.11.2016 яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 (додаток договору серії НОМЕР_2 від 11.11.2016 року).

17.01.2017 року в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_9 та автомобіля Nissan Tiida д.н.з. НОМЕР_3, під управлінням водія ОСОБА_6. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК "ПЗУ Україна"» автомобіль Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 10.03.2017 року особою в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. що призвело до настання ДТП є водій ОСОБА_6.

Із позовної заяви вбачається, що відповідно до рахунку №3иФ-0335258 від 17.01.2017 року вартість відновлюваного пошкодженого застрахованого автомобіля становить 3 648, 477 грн.

Згідно умов договору страхування ПрАТ СК «ПЗУ Ураїна» сплатило Страхувальнику (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 3 648, 47 грн.

Як зазначав позивач, згідно тексту позовної зави, виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відповідності до статті 25 Закону України "Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 17.01.2017 року (а.с.24-26), страхового акту №UA003/L27/01 від 19.01.2017 року (а.с.30) що підтверджує наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №295 від 20.01.2017 року (а.с.31).

Позивач стверджує шо, в зв'язку з тим, що з моменту виплати страхового відшкодування у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» по відшкодуванню спричиненого збитку в межах ліміту відповідальності страховика за вирахуванням франшизи (1 000 грн.00 коп.) на суму 2 648 гри. 47 коп. (З 648 грн. 47 коп. - 1 000,0 грн.), та у зв'язку з тим, що відповідач не здійснив виплату позивачу суми страхового відшкодування, останній звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 2 648,47 грн.

Пунктом 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Зоконом України "Про страхування" встановлено види обов'язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Умовами статей 9, 22 - 31, 35, 36 вищевказаного Закону врегульовано, що настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

За даною справою між сторонами відсутній спір щодо необхідної для відновлення транспортного засобу суми. Водночас, між сторонами існують розбіжності щодо розміру відшкодування, оскільки позивач вважає, що відповідач як страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності, має йому відшкодувати повну вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування зносу, а відповідач наполягає, що у нього існує лише обов'язок відшкодовувати витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Вимогами статтей 29, пункту 32.7 статті 32 цього Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Таким чином, відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за відповідною формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З - коефіцієнт фізичного зносу.

Якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до рахунку №ЗиФ-0335258 від 17.01.2017 року загальна сума складає 6678,77 грн. (а.с.28). Проте, позивач сплатив 3648,47 грн., відповідно до платіжного доручення №295 від 20.01.2017 р. (а.с.31), що майже в два рази менше вартості ремонту.

При цьому підстави такого зменшення розміру відшкодування не наведені ані в страховому акті від 19.01.2017 р., ані в розрахунку розміру відшкодування.

У даному випадку, в матеріалах справи відсутні докази досягнення сторонами, за результатами огляду пошкодженого автомобіля, згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування.

Відтак, пред'явлення позивачем (особа, яка має право на отримання відшкодування замість потерпілого) до відповідача (страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є необгрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі №910/3867/16, від 12.03.2018 року у справі №910/5001/17.

Відповідно до ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у даному випадку, враховуючи ті обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, є такими, що позбавлені належного доказового обґрунтування, а відтак задоволенню не підлягають. Суд першої інстанції належним чином з'ясував фактичні обставини справи, яким обґрунтовувались вимоги та заперечення.

Отже, висновок місцевого господарського суду, яким відмовлено позивачу у позові за недоведеністю вимог, є вірним, і доводи скаржника правомірності цього висновку не спростовують, тож судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269,270, 273, 275, 276, 281-, 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», м. Київ на рішення господарського суду Харківської області від 19.06.2018 року (повний текст 20.06.2018 р.) у справі №922/729/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від від 19.06.2018 року (повний текст 20.06.2018 р.) у справі №922/729/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у встановленому законом порядку протягом двадцяти днів.

У судовому засіданні 07.11.2018 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 08.11.2018 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова