ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2018

Справа № 905/1345/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства " Металургійний комбінат "Азовсталь"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 53 800, 00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 53 800, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані незбереженням відповідачем під час перевезення вантажу, у зв’язку з чим позивачу заподіяні збитки у вигляді вартості втраченого вантажу (кокс доменний).

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.07.2018 матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» передано за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

20.08.2018 матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» надійшли до Господарського суду міста Києва та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд судді Щербакова С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2018 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» залишено без руху. Встановлено Приватному акціонерному товариству «Металургійний комбінат «Азовсталь» строк протягом п’яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати суду докази надіслання копії позовної заяви учасникам справи - Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» та Регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

04.09.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв’язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу – для подання відповіді на відзив.

При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п'яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

19.10.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів заподіяних збитків, заявлених до відшкодування у позовній заяві в сумі 53 800, 00 грн., оскільки додані до позовної заяви рахунок-фактури № 91594820 від 01.07.2017 та акт прийому передачі підтверджують лише оплату наведеної ваги, а не фактичної ваги завантаженої у вагони, яка є значно більшою ніж наведена вага, що була пред’явлена до оплати.

Також, представник відповідача подав заяву про застосування позовної давності, в якій зазначає, що строк для заявлення позовних вимог до перевізника сплив 03.01.2018, у зв’язку з чим просить суд застосувати позовну давність.

04.09.2018 представник позивача через відділ автоматизованого документообігу суду подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що вантаж завантажений у вагони №№ 56060171, 59086835, 56865959, 56136955, 53563441, 62009444, 62007075, 61605820 сплачений позивачем у повному обсязі.

Також, 29.10.2018 представник позивача подав відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що враховуючи право вантажовідправника звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді на претензію, передбачене ч. 4 ст. 315 ГК України та п. 4.7.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 граничний строк звернення позивача до суду про стягнення збитків закінчується 03.08.2018, позовна заява була подана до Господарського суду Донецької області 29.06.2018, тож позивач зазначає, що звернувся до суду у встановлені законом строки.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва –

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2017 Приватне акціонерне товариство “Авдіївський коксохімічний завод” здійснило відправлення по залізничній накладній №50774504 вагонів з коксом доменним, зокрема, вагони №56060171 масою вантажу 41 600 кг, №59086835 масою вантажу 48 300 кг, №56865959 масою вантажу 41 500 кг, №56136955 масою вантажу 40 1500 кг, №53563441 масою вантажу 42 850 кг, №62009444 масою вантажу 41 500 кг, №62007075 масою вантажу 43 200 кг, №61605820 масою вантажу 42 250 кг, №56060171 масою вантажу 41 600 кг, зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці одержувачу Приватному акціонерному товариству «Металургійний комбінат «Азовсталь».

03.07.2017 на станції Сартана Донецької залізниці були складені наступні комерційні акти: №484809/617 про недостачу вантажу в вагоні № 56060171 у кількості 1 750 кг, №484809/613 про недостачу вантажу в вагоні № 59086835 у кількості 1 200 кг, №484809/619 про недостачу вантажу в вагоні № 56865959 у кількості 1 950 кг, №484809/618 про недостачу вантажу в вагоні № 56136955 у кількості 1 350 кг, №484809/616 про недостачу вантажу в вагоні № 53563441 у кількості 1 500 кг, №484809/615 про недостачу вантажу в вагоні № 62009444 у кількості 1 450 кг, №484809/614 про недостачу вантажу в вагоні № 62007075 у кількості 2 300 кг, №484809/620 про недостачу вантажу в вагоні № 61605820 у кількості 1 750 кг, про що у накладній № 50774504 від 01.07.2018 здійснена відповідна відмітка.

Так, у комерційному акті № №484809/617 вказано, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто – не вказано, тара – 22200 кг, нетто – 41 600 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто – 62050 кг, тара – 22 200 кг, нетто – 39 850 кг, що менше документа на 1 750 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда зліва, над 5-6-7 люками виїмка розміром 450см х 160см х 90 см вглиб вагона. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

У комерційному акті № №484809/613 вказано, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто – не вказано, тара – 23500 кг, нетто – 48 300 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто – 70 600 кг, тара – 23 500 кг, нетто – 47 100 кг, що менше документа на 1 200 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда зліва, над 1-2 люками виїмка розміром 300см х 70см х 90 см вглиб вагона, справа над 6-7 люками виїмка 300х160х90. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

У комерційному акті № №484809/619 зазначено, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто – не вказано, тара – 22200 кг, нетто – 48 300 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто – 61 750 кг, тара – 22 200 кг, нетто – 39 550 кг, що менше документа на 1 950 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда справа, над 1-2-3 люками виїмка розміром 450см х 160см х 90 см вглиб вагона. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

У комерційному акті № №484809/618 зазначено, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто – не вказано, тара – 22400 кг, нетто – 40 150 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто – 61 200 кг, тара – 22 400 кг, нетто – 38 800 кг, що менше документа на 1 350 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда справа, над 1-2 люками виїмка розміром 300см х 160см х 90 см вглиб вагона. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

У комерційному акті № №484809/616 зазначено, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто – не вказано, тара – 22500 кг, нетто – 42 850 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто – 63 850 кг, тара – 22 500 кг, нетто – 41 350 кг, що менше документа на 1 500 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда справа, над 6-7 люками виїмка розміром 300см х 160см х 90 см вглиб вагона. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

У комерційному акті № №484809/615 зазначено, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто – не вказано, тара – 23500 кг, нетто – 41 500 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто – 63 550 кг, тара – 23 500 кг, нетто – 40 050 кг, що менше документа на 1 450 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда справа, над 6-7 люками виїмка розміром 300см х 160см х 90 см вглиб вагона. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

У комерційному акті № №484809/614 зазначено, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто – не вказано, тара – 23500 кг, нетто – 43 200 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто – 64 400 кг, тара – 23 500 кг, нетто – 40 900 кг, що менше документа на 2 300 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда справа, над 1 люком виїмка розміром 150см х 200см х 90 см вглиб вагона, над 5-6 люком виїмка розміром 300см х 160см х 90 см. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

У комерційному акті № №484809/620 зазначено, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто – не вказано, тара – 23500 кг, нетто – 42 250 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто – 64 000 кг, тара – 23 500 кг, нетто – 40 500 кг, що менше документа на 1 750 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда справа, над 1-2 люками виїмка розміром 300см х 160см х 90 см вглиб вагона. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що у зв'язку з незабезпеченням відповідачем схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу позивачу заподіяні збитки на загальну суму 53 800 грн., у зв'язку з чим просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» зазначену суму.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У відповідності до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з абз. 1 п. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Як встановлено судом вище, 01.07.2017 Приватне акціонерне товариство “Авдіївський коксохімічний завод” здійснило відправлення по залізничній накладній №50774504 вагонів з коксом доменним, зокрема, вагони №56060171 масою вантажу 41 600 кг, №59086835 масою вантажу 48 300 кг, №56865959 масою вантажу 41 500 кг, №56136955 масою вантажу 40 1500 кг, №53563441 масою вантажу 42 850 кг, №62009444 масою вантажу 41 500 кг, №62007075 масою вантажу 43 200 кг, №61605820 масою вантажу 42 250 кг, №56060171 масою вантажу 41 600 кг, зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці одержувачу Приватному акціонерному товариству «Металургійний комбінат «Азовсталь».

Так, 03.07.2017 на станції Сартана Донецької залізниці були складені наступні комерційні акти: №484809/617 про недостачу вантажу в вагоні № 56060171 у кількості 1 750 кг, №484809/613 про недостачу вантажу в вагоні № 59086835 у кількості 1 200 кг, №484809/619 про недостачу вантажу в вагоні № 56865959 у кількості 1 950 кг, №484809/618 про недостачу вантажу в вагоні № 56136955 у кількості 1 350 кг, №484809/616 про недостачу вантажу в вагоні № 53563441 у кількості 1 500 кг, №484809/615 про недостачу вантажу в вагоні № 62009444 у кількості 1 450 кг, №484809/614 про недостачу вантажу в вагоні № 62007075 у кількості 2 300 кг, №484809/620 про недостачу вантажу в вагоні № 61605820 у кількості 1 750 кг, про що у накладній № 50774504 від 01.07.2018 здійснена відповідна відмітка.

За приписами ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Відповідно до п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну).

Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, відправником заповнюються, зокрема, такі графи накладної як "Маса вантажу, визначена відправником" - заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Маса вказується у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом) , а також "Спосіб визначення маси".

При цьому правильність вказаних у накладній відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом засвідчує представник відправника.

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України, тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

Відповідно до п.1. Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (ст. 32 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001 року, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. Кам'яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах.

Судом встановлено, що відомості зафіксовані сторонами у комерційних актах №484809/617, №484809/613, №484809/619, №484809/618, №484809/616, №484809/615, №484809/614, №484809/620, про недостачу вантажу внесені до залізничної накладної № 50774504 від 01.07.2018.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому приймаються судом у якості належного та допустимого доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній №50774504 від 01.07.2018, фактичній масі вантажу, а саме щодо факту недостачі вантажу у вагоні № 56060171 у кількості 1 750 кг, у вагоні № 59086835 у кількості 1 200 кг, у вагоні № 56865959 у кількості 1 950 кг, у вагоні № 56136955 у кількості 1 350 кг, у вагоні № 53563441 у кількості 1 500 кг, у вагоні № 62009444 у кількості 1 450 кг, у вагоні № 62007075 у кількості 2 300 кг, у вагоні № 61605820 у кількості 1 750 кг.

У вирішенні спорів, пов'язаних із збереженням вантажу під час перевезення насипом у вагонах відкритого типу, зокрема, вугілля, необхідно виходити з того, що стаття 111 Статуту звільняє перевізника від відповідальності за втрату та недостачу вантажу, якщо вантаж прибув на станцію призначення у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника за відсутності ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення. Відправник згідно зі статтею 37 Статуту повинен визначити масу вантажу і зазначити її у залізничній накладній. Якщо залізниця використає своє право перевірити правильність даних, зазначених відправником у накладній, та візьме участь у контрольній перевірці маси вантажу, то сама лише ця обставина не є підставою для покладання відповідальності за недостачу вантажу на залізницю, а повинна оцінюватись поряд з іншими обставинами справи. Прибуття напіввагона на станцію призначення з недовантаженням до рівня бортів не свідчить про втрату або розкрадання навалочного або насипного вантажу при перевезенні, оскільки згідно зі статтею 111 Статуту позивач має довести вину перевізника. Залізниця вправі перевіряти дані, зазначені відправником в залізничні накладній, але не зобов'язана перевіряти масу усіх вантажів, які вона приймає до перевезення. Не має також правового значення оцінка того, чи могла залізниця при прийнятті вантажу до перевезення побачити недовантаження у вагоні, оскільки Статут та Правила перевезення не передбачають визначення маси вантажу "на око". До того ж різні вантажі мають різну питому вагу та вологість, внаслідок чого вантаж масою 70 тонн може займати лише третину або половину вагона. (п.3.19 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» №04-5/601 від 29.05.2002 року)

Відповідно до пп. "а" п. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст.ст.114, 115 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Так, у матеріалах справи наявна копія рахунку-фактури № 91594820 від 01.07.2017 виставленого Приватним акціонерним товариством “Авдіївський коксохімічний завод”, а також наявний акт прийому – передачі №91594820 від 01.07.2017.

При цьому, факт оплати позивачем вказаного рахунку підтверджується наявною у матеріалах справи копією виписки по рахунку позивача.

Суд зазначає, що в силу положень ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України та ст.ст. 114, 115 Статуту вказані документи є належними та допустимими доказами визначення вартості вантажу.

За таких обставин, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо ненадання позивачем належних доказів на підтвердження завданих збитків.

Також судом розглянуті та відхилені заперечення відповідача щодо отримання вантажу у більшому розмірі, ніж зазначено у рахунку – фактурі, оскільки, як в акті прийому – передачі №91594820 від 01.07.2017, так і у рахунку – фактурі № 91594820 від 01.07.2017 зазначено однакову суму отриманого вантажу (19 995 124, 31 грн.)

Крім того, відповідно до ст.130 Статуту залізниць України, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Всі вказані документи, які повинні бути надані одержувачем вантажу (позивачем) долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу у вагонах, виходячи з рахунку-фактури №91594820 від 01.07.2017 вантажовідправника та Акту прийому-передачі №91594820 від 01.07.2017, складає 6 931 грн. 95 коп. без ПДВ та 8 318 грн. 34 коп. з ПДВ.

Згідно з Комерційним актом №484809/617 від 03.07.2017 нестача склала 1750 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 41600 кг) складає: 41 600 кг * 2% = 832 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1750 кг - 832 кг = 918 кг. (0,918т) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №56060171 складає: 0,918 т * 8 318 грн. 34 коп. = 7 636 грн. 24 коп.

Згідно з Комерційним актом №484809/613 від 03.07.2017 нестача склала 1200 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 48300 кг) складає: 48 300 кг * 2% = 966 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1200 кг - 966 кг = 234 кг. (0,234т) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №59086835 складає: 0,234 т * 8 318 грн. 34 коп. = 1946 грн. 49 коп.

Згідно з Комерційним актом №484809/619 від 03.07.2017 нестача склала 1950 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 41500 кг) складає: 41 500 кг * 2% = 830кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1950 кг - 830 кг = 1120 кг. (1,12) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №56865959 складає: 1,12 т * 8 318 грн. 34 коп. = 9 316 грн. 54 коп.

Згідно з Комерційним актом №484809/618 від 03.07.2017 нестача склала 1350 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 40150 кг) складає: 40 150 кг * 2% = 803кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1350 кг - 803 кг = 547 кг. (0,547) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №56136955 складає: 0,547 т * 8 318 грн. 34 коп. = 4 550 грн. 13 коп.

Згідно з Комерційним актом №484809/616 від 03.07.2017 нестача склала 1500 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 42850 кг) складає: 42 850 кг * 2% = 857 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1500 кг - 857 кг = 643 кг. (0,643) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №53563441 складає: 0,643 т * 8 318 грн. 34 коп. = 5 348 грн. 69 коп.

Згідно з Комерційним актом №484809/615 від 03.07.2017 нестача склала 1450 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 41500 кг) складає: 41 500 кг * 2% = 830 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1450 кг - 830 кг = 620 кг. (0,62) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №62009444 складає: 0,62 т * 8 318 грн. 34 коп. = 5 157 грн. 37 коп.

Згідно з Комерційним актом №484809/614 від 03.07.2017 нестача склала 2300 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 43200 кг) складає: 43 200 кг * 2% = 864 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 2300 кг - 864 кг = 1436 кг. (1,436) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №62007075 складає: 1,436 т * 8 318 грн. 34 коп. = 11 945 грн. 14 коп.

Згідно з Комерційним актом №484809/620 від 03.07.2017 нестача склала 1750 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 42250 кг) складає: 42 250 кг * 2% = 845 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1750 кг - 845 кг = 905 кг. (0,905) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №661605820 складає: 0,905 т * 8 318 грн. 34 коп. = 7 528 грн. 10 коп.

Таким чином, загальний розмір вартості недостачі вантажу складає 53 428 грн. 70 коп.

Частиною 1 статті 127 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Виходячи з аналізу ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, а саме таких його елементів: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи, шкідливого результату такої поведінки (шкоди), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою та вини особи, яка заподіяла шкоду. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності (виключає його відповідальність).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагонах № 56060171, № 59086835, № 56865959, № 56136955, № 53563441, № 62009444, № 62007075, № 61605820, завданої шкоди - нестачі товару на загальну суму 53 428 грн. 70 коп. та причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вагонах № 56060171, № 59086835, № 56865959, № 56136955, № 53563441, № 62009444, № 62007075, № 61605820 сталась не з вини відповідача відповідно до ст. 127 Статуту залізниць України.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки при перевезенні вантажу у вагонах № 56060171, № 59086835, № 56865959, № 56136955, № 53563441, № 62009444, № 62007075, № 61605820 залізницею не було дотримано вимог щодо збереження вантажу, прийнятого до перевезення, у зв'язку з чим виявилась нестача вантажу на загальну суму 53 428 грн. 70 коп., суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 53 800, 00 грн. є обґрунтованими на суму в розмірі 53 428 грн. 70 коп.

Разом з тим, розглянувши подану відповідачем заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача, суд відзначає наступне.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України, позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 та ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність - скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Статтею 136 Статуту залізниць України встановлено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту. Пунктом “а” статті 134 Статуту залізниць України передбачено, що претензії про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу можуть бути заявлені - з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу.

Водночас, відповідно до статті 315 ГК України претензії перевізникові можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Таким чином, стаття 315 ГК України і статті 134, 136 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності у позовах про відшкодування збитків (вартості нестачі вантажу), що виникають із залізничних перевезень. Проте, передбачають неоднакові строки позовної давності у спірних правовідносинах.

Отже, беручи до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 19.04.2012 у справі № 10-26/166-10-4300, строк позовної давності у даній справі визначається на підставі ст. 315 ГК України та його перебіг розпочинається після закінчення строку розгляду претензії до перевізника, незалежно від того, чи пред'являлася вона до перевізника.

Також, згідно з п. 4.7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" дотримання претензійного порядку не є обов'язковим, а тому у вирішенні питання про початок перебігу строку позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред'явлення претензії і строку її розгляду (частини друга і третя статті 315 ГК України), незалежно від того, чи пред'являлася відповідна претензія до перевізника.

Як вбачається з матеріалів справи, комерційні акти №484809/617, №484809/613, №484809/619, №484809/618, №484809/616, №484809/615, №484809/614, №484809/620 щодо недостачі вантажу у вагонах № 56060171, № 59086835, № 56865959, № 56136955, № 53563441, № 62009444, № 62007075, № 61605820 були складені перевізником 03.07.2017, позовна заява Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» була надіслана на адресу господарського суду Донецької області 16.07.2018, що підтверджується відповідною відміткою календарного штемпелю на поштовому конверті, та надійшла до суду 20.07.2018.

Таким чином, суд зазначає, що строк звернення до суду з вказаним позовом про відшкодування збитків за вказаним комерційним актом сплив 03.04.2018 (6 місяців на пред'явлення претензії + 3 місяці на надання відповіді на неї), тобто позивач звернувся з даним позовом до суду поза межами строку позовної давності. При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо закінчення строку звернення до суду з вказаним позовом 03.08.2018, оскільки вони є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними та оціненими судом доказами.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. (п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 року)

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що вимоги Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 53 800, 00 грн. є обґрунтованими на суму в розмірі 53 428 грн. 70 коп., проте у зв’язку із застосуванням спеціального строку позовної давності до вимог позивача, заявленого відповідачем у даній справі, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 53 800, 00 грн. – відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ “Перехідні положення” Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя                                С. О. Щербаков