У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

16 листопада 2018 року м. Чернігівсправа № 911/2245/18

Суддя Господарського суду Чернігівської області Книш Н.Ю., розглянувши заяву від 05.10.2018 №б/н

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Аметрін ФК», вул. Гайдара, б. 27, кв.26, м.Київ, 01033

факт. адреса: вул. Юріївська,17, м. Харків, 61050

про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ЕЛІОС ФАРМ», АДРЕСА_1, 17500, заборгованості у розмірі 8 737,57 грн за договором купівлі-продажу від 22.03.2018 № 28551/М-ОС7/18.

ВСТАНОВИВ:

13.11.2018 до Господарського суду Чернігівської області за підсудністю надійшла заява від 05.10.2018 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Амерін ФК» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ЕЛІОС ФАРМ» 8 737,57грн заборгованості. У заяві заявником зазначена адреса боржника: 08136, Київська область, Києво-Святошинський р-н, с.Крюківщина, вул. Европейська, буд. №2-А, прим.154, код ЄДОРПОУ 40411942.

Заява передана Господарським судом Київської області на розгляд Господарському суду Чернігівської області на підставі ч.5 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України згідно з ухвалою про передачу заяви про видачу судового наказу за підсудністю від 22.10.2018 справа №911/2245/18.

У вказаній ухвалі від 22.10.2018 у справі №911/2245/18 Господарським судом Київської області встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.10.2018 № НОМЕР_1, місцезнаходженням боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІОС ФАРМ» є АДРЕСА_2.

Стаття 29 Господарського процесуального кодексу України передбачає випадки, коли право вибору між господарськими судами належить позивачу. Разом із тим, вказана заява про видачу судового наказу, до таких випадків не належить. Також вказана заява про видачу судового наказу не належить до виключної підсудності господарського суду Київської області в порядку ст. 30 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зазначена заява про видачу судового наказу територіально не підсудна Господарському суду Київської області.

Частиною 5 статті 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Матеріали справи №911/2245/18, які надійшли до Господарського суду Чернігівської області не містять відомостей щодо оскарження ухвали Господарського суду Київської області про передачу заяви про видачу судового наказу за підсудністю від 22.10.2018.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про видачу судового наказу, єдиний унікальний номер судової справи №911/2245/18, передано на розгляд судді Книш Н.Ю.

Розглянувши подану заявником заяву від 05.10.2018 та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу виходячи з наступного.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання боржником зобовязань за договором № 28551/м-ос купівлі-продажу від 28.03.2018.

Частинами 1-3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Статтею 148 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Виходячи з загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

За приписами п. 2, п.3 ч. 2. ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання.;

Заява від 05.10.2018 про видачу судового наказу підписана представником позивача за довіреністю ОСОБА_2

В супереч приписам Господарського процесуального кодексу України у заяві не зазначено офіційна електронна адреса боржника, імя (прізвище, імя та по батькові) представника заявника, його місце проживання.

Окрім того, за приписами п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. ст. 76-78 Господарського процесуального кодексу України, належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із приписів наведених вище норм, суд доходить висновку, що при зверненні заявника до господарського суду із заявою про видачу судового наказу, останнім мають бути надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази, на підтвердження заявлених ним вимог.

Заявник у заяві про видачу судового наказу посилається на часткову оплату вартості отриманого товару по накладній №850383 від 24.05.2018, однак доказу такої оплати заявником не надано.

За відсутності повного та достатнього переліку доказів, на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються заявлені вимоги - суд позбавлений можливості дійти беззаперечно висновку про виникнення або порушення прав грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Таким чином, суд доходить висновку про порушення заявником вимог ст.150 Господарського процесуального кодексу України в частині не зазначення офіційної електронної адреси боржника, імя (прізвище, імя та по батькові) представника заявника, його місце проживання, не подання інших документів або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги щодо видачі судового наказу про стягнення суми боргу в розмірі 8737,57грн.

Приписами ч. ч. 2, 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу щодо стягнення з боржника заборгованості в сумі 8737,57 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень частини 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Аметрін ФК» у видачі судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІОС ФАРМ» 8 737,57 грн заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підписана 16.11.2018.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://www.court.gov.ua. або в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Ю.Книш