РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.11.2018Справа №910/11292/18

За позовом Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 110 783,60 грн.

Суддя Бойко Р.В.

секретар судового засідання Баринова О.І.

Представники учасників справи:

від позивача: Угольков Є.О.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Лізингова компанія "Укртранслізинг" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 110 783,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку із бездіяльністю Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в частині забезпечення схоронності (збереження) цілісності вагонів, які належать Приватному акціонерному товариству "Лізингова компанія "Укртранслізинг" на праві власності, такі вагони були розкомплектовані та позивач зазнав збитків у загальному розмірі 110 783,60 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.08.2018 відкрито провадження у справі 910/11292/18; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи та призначено підготовче засідання на 20.09.2018.

20.09.2018 до господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на те, що відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає наявності складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. При цьому, відповідач зазначив, що витрати та збитки, не передбачені Статутом залізниць України та не підлягають відшкодуванню, в той час як відповідно до Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи нестачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Крім того, відповідач звернув увагу на те, що матеріали справи не містять комерційних актів або актів загальної форми, які відповідно до Статуту є підставою для притягнення залізниці до відповідальності. Також, відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів, що саме він є власником спірних вагонів.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 20.09.2018 про оголошення перерву у підготовчому засіданні до 11.10.2018.

25.09.2018 до господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про залишення без розгляду відзиву відповідача та додаткові пояснення, в яких Приватне акціонерне товариство "Лізингова компанія "Укртранслізинг", зокрема, надає пояснення щодо наявності у нього права власності на спірні вагони.

11.10.2018 до господарського суду міста Києва від відповідача надійшли пояснення за змістом, аналогічні обставинам, викладеним відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Протокольними ухвалами господарського суду міста Києва від 11.10.2018 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залишення без розгляду відзиву; прийнято до розгляду відзив відповідача; закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 08.11.2018.

29.10.2018 до господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, призначеному на 08.11.2018, за відсутності представника відповідача.

29.10.2018 та 08.11.2018 до господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по справі за змістом, аналогічні обставинам, викладеним відповідачем у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 08.11.2018 представник позивача надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 08.11.2018 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою від 11.10.2018 та протоколом судового засіданні від 11.10.2018. При цьому, 29.10.2018 до господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, призначеному на 08.11.2018, за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 08.11.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін (в тому числі, надані у підготовчих засіданнях), всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.07.2003 між Відкритим акціонерним товариством - лізинговою компанією "Укртранслізинг" (продавець) та Фондом державного майна України (покупець) укладено Договір №3-а/560 про купівлю-продаж акцій, відповідно до умов якого покупець купує, а продавець продає акції, що є предметом даного договору за номінальною вартістю.

Як вбачається із Статуту Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг", Відкрите акціонерне товариство - лізингова компанія "Укртранслізинг" змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Лізингова компанія "Укртранслізинг" та в подальшому на Приватне акціонерне товариство "Лізингова компанія "Укртранслізинг".

Відповідно до п. 3.2 Договору загальна вартість продажу акцій становить 410 000 000,00 грн.

Згідно з п. 4.2 Договору (з урахуванням Додаткової угоди №1 від 01.04.2004 та Додаткової угоди №2 від 28.11.2013) оплата акцій здійснюється покупцем за рахунок коштів та майна залізниць на загальну суму 410 000 000,00 грн. таким чином: за рахунок рухомого складу залізниць на суму не менше як 230 млн. грн, вартість якого визначається шляхом проведення незалежної оцінки; 11 041 400,00 грн. сплачується шляхом передачі нерухомого майна площею 3 287,5 кв.м.; завершення оплати покупцем вартості простих іменних акцій у кількості 785 072 штук загальною номінальною вартістю 78 507 200,00 грн., які станом на дату підписання даної угоди є неоплаченими, здійснюється у строк до 31.12.2013 включно за рахунок передачі залізничного рухомого складу, а саме вантажних вагонів-зерновозів, що знаходяться в тривалому запасі на балансі Одеської залізниці за вартістю, визначеною незалежною оцінкою; залишок вартості акцій сплачується грошовими коштами залізниць.

За актом приймання-передачі залізничного рухомого складу (вантажних вагонів-зерновозів) до статутного капіталу Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" в оплату акцій третьої емісії від 27.12.2013 покупець передав, а продавець прийняв вантажні вагони-зерновози у кількості 507 одиниць загальною вартістю за незалежною оцінкою 78 507 200,00 грн. відповідно до Переліку (Додаток до Акту), зокрема: 4-вісні криті вагони-хопери для зерна №95379020, №95312732, №95371266, №95369732, №95320560, №95312468, №95369112, №95389532, №95636882, №95346060, №95369922, №95331161, №95537668.

Відповідно до Акту про нанесення нових 8-ми значних номерів на вагони власності Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" від 17.02.2014, вагону №95312732 було присвоєно новий номер - №95220109; вагону №95320560 - номер №95220141; вагону №95369922 - номер №95220463.

Відповідно до Акту про нанесення нових 8-ми значних номерів на вагони власності Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" від 11.03.2014, вагону № 95331161 було присвоєно новий номер №95237061; вагону №95369732 - номер №95237954; вагону № 95371266 - номер №95238044.

Відповідно до Акту про нанесення нових 8-ми значних номерів на вагони власності Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" від 29.08.2014, вагону № 95369112 було присвоєно новий номер №95241568; вагону №95537668 - номер №95242509.

Відповідно до Акту про нанесення нових 8-ми значних номерів на вагони власності Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг", вагону №95636882 було присвоєно новий номер №95329025; вагону №95346060 - номер №95329355; вагону №95379020 - номер №95329512; вагону №95312468 - новий номер №95328720; вагону № 95389532 - номер №95329553.

Таким чином, Приватне акціонерне товариство "Лізингова компанія "Укртранслізинг" є власником вагонів: №95329512, №95220109, №95238044, №95237954, №95220141, №95241568, №95329025, №95329355, №95220463, №95237061, №95242509, №95328720 та №95329553.

Із залізничної накладної №38147286 вбачається, що 24.05.2018 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" було прийнято до перевезення власний вагон №95329512 Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" зі станції відправлення - Білобожниця до станції призначення - Чорноморськ-Порт. На станції Жмеринка Південно-Західної залізниці 04.06.2018 було встановлена розкомплектованість вказаного вагону - розукомплектована головна частина повітророзподільника, що підтверджується Актом загальної форми ГУ-23. Відповідно до Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №337/398 від 22.06.2018 вартість послуг з технічного обслуговування вагону №95329512 з відчепленням становить 1 309,61 грн. Вказані послуги позивач оплатив на рахунок ВПЕВД Жмеринка Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", що підтверджується платіжним дорученням №01117 від 10.07.2018. З експрес-накладної №0 вбачається, що вартість послуг з пересилання деталей, необхідних для ремонту вагону №95329512, становить 138,50 грн.

Із залізничної накладної №38699153 встановлено, що 27.06.2018 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" було прийнято до перевезення власний вагон №95237954 та власний вагон №95220141 Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" зі станції відправлення - Хоростков до станції призначення - Чорноморська. На станції Тернопіль було встановлена відсутність головної і магістральної частини повітророзподільника вагону №95237954 та відсутність головної частини повітророзподільника вагону №95220141, про що зазначено у повідомленні в.о. начальника ВЧДЕ-9, де, зокрема, вказано про те, що на вказані вагони складено загальний акт форми ГУ-23. Відповідно до Акту №20.07/024 виконаних робіт від 24.07.2018 вартість робіт з технічного обслуговування вагона №95220141 з відчепленням становить 1 517,82 грн. (без ПДВ) та вартість робіт з технічного обслуговування вагона №95237954 з відчепленням становить 1 517,82 грн. (без ПДВ). Позивач сплатив вказану суму коштів на рахунок Служби вагонного господарства Ф-є Львівської залізниці, що підтверджується платіжним дорученням №01296 від 03.08.2018.

Із залізничної накладної №42769521 судом встановлено, що 18.06.2018 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" було прийнято до перевезення власний вагон №95238044 Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" зі станції відправлення - Бандурка до станції призначення - Білобожниця. На станції Тернопіль було встановлена відсутність головної частини повітророзподільника вказаного вагону, про що зазначено у повідомленні в.о. начальника ВЧДЕ-9, де, зокрема, вказано про те, що на вказані вагони складено загальний акт форми ГУ-23. Відповідно до Акту №20.07/024 виконаних робіт від 24.07.2018 вартість робіт з технічного обслуговування вагона №95238044 з відчепленням становить 1 541,06 грн. (без ПДВ). Позивач сплатив вказану суму коштів на рахунок Служби вагонного господарства Ф-є Львівської залізниці, що підтверджується платіжним дорученням №01296 від 03.08.2018.

Згідно залізничної накладної №.06.2018 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" було прийнято до перевезення власний вагон №95220109 Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" зі станції відправлення - Чорноморськ-Порт до станції призначення - Білобожниці. На станції Тернопіль було встановлено відсутність головної частини повітророзподільника вказаного вагону, про що зазначено у повідомленні в.о. начальника ВЧДЕ-9, де, зокрема, вказано про те, що на вказані вагони складено загальний акт форми ГУ-23. Відповідно до Акту №29.07/024 виконаних робіт від 31.07.2018 вартість робіт з технічного обслуговування вагона №95220109 з відчепленням становить 1 532,17 грн. Позивач сплатив вказану суму коштів на рахунок Служби вагонного господарства Ф-є Львівської залізниці, що підтверджується платіжним дорученням №01297 від 03.08.2018. Відповідно до експрес-накладної №7, вартість послуг з пересилання деталей, необхідних для ремонту вагону №95220109, становить 108,00 грн., для ремонту вагону №95238044 - 108,00 грн., для ремонту вагону №95237954 - 216,00 грн., для ремонту вагону №95220141 - 108,00 грн.

Відповідно до залізничної накладної №.05.2018 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" було прийнято до перевезення власний вагон №95242509 Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" зі станції відправлення - Херсон-Порт до станції призначення - Есхар. На станції Есхар було встановлена відсутність головної і магістральної частини повітророзподільника у вказаному вагоні. Відповідно до Акту №309 виконаних робіт від 13.06.2018 вартість робіт з технічного обслуговування вагона №95242509 становить 1 861,40 грн. Позивач сплатив вказану суму коштів на рахунок ВД Херсон Регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", що підтверджується платіжним дорученням №01292 від 03.08.2018. Відповідно до експрес-накладної №6377, вартість послуг з пересилання деталей, необхідних для ремонту вагону №95242509, становить 175,00 грн.

Крім того, як вбачається із Договору поставки №11/18-237 від 21.02.2018 позивач придбав у Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" головні та магістральні частини повітророзподілювачів у загальній кількості 50 одиниць (ціна магістральної частини - 5 772,46 грн. без ПДВ та ціна головної частини - 7 616,36 грн. без ПДВ) відповідно до накладної №250 від 19.03.2018 для встановлення їх у вагонах №95329512, №95220109, №95238044, №95237954, №95220141, №95242509.

За транспортування вказаних деталей позивачем було сплачено на користь перевізника кошти у сумі 4 300,00 грн. (згідно з актом надання послуг №ТП-0296 від 21.03.2018).

Відповідно до залізничної накладної №42609420 встановлено, що 13.12.2017 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" було прийнято до перевезення власний вагон №95220463 Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" зі станції відправлення - Чорноморськ-Порт до станції призначення - Хриплін. На станції Основа була встановлена відсутність головної частини повітророзподільника у вказаному вагоні. Відповідно до Акту №562 виконаних робіт від 20.12.2017 вартість робіт з технічного обслуговування вагона №95220463 з відчепленням становить 1 391,43 грн. (без ПДВ). Позивач сплатив вказану суму коштів на рахунок ВП "Вагонне депо Основа", що підтверджується платіжним дорученням №02583 від 22.12.2017.

З залізничної накладної №42609438 вбачається, що 13.12.2017 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" було прийнято до перевезення власний вагон №95237061 Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" зі станції відправлення - Чорноморськ-Порт до станції призначення - Хриплін. На станції Основа була встановлена відсутність головної частини повітророзподільника у вказаному вагоні. На підставі Специфікації №150/ю від 19.07.2017 позивачем було придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Пропаснянський вагоноремонтний завод" головні частини повітрярозподілювача у кількості 2 одиниць для встановлення їх вагонах №95220463 та №95237061 (за ціною 3 600,00 грн за одиницю товару). Відповідно до Акту №562 виконаних робіт від 20.12.2017 вартість робіт з технічного обслуговування вагона №95237061 з відчепленням становить 1 391,43 грн. (без ПДВ). Позивач сплатив вказану суму коштів на рахунок ВП "Вагонне депо Основа", що підтверджується платіжним дорученням №02583 від 22.12.2017. Відповідно до експрес-накладної №3477, вартість послуг з пересилання деталей, необхідних для ремонту вагону №95237061 та вагону №95220463, становить 180,00 грн.

Відповідно до залізничної накладної №.09.2017 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" було прийнято до перевезення власний вагон №95329025 Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" зі станції відправлення - Чорноморська до станції призначення - Радивілів. На станції Коростень була встановлена відсутність головної частини повітророзподільника у вказаному вагоні.

Із залізничної накладної №42702381 вбачається, що 21.09.2017 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" було прийнято до перевезення власний вагон №95329355 Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" зі станції відправлення - Чорноморська до станції призначення - Радивілів.

На станції Коростень була встановлена відсутність головної частини повітророзподільника у вказаному вагоні.

Згідно з Договором UTL-153 від 01.09.2017 позивачем було придбано у Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод" магістральну частину повітророзподілювача у кількості 2 одиниць на загальну суму 7 680,00 грн. для встановлення їх у вагонах №95329025 та №95329355 (відповідно до накладної №4478 від 01.09.2017).

Відповідно до експрес-накладної №3013, вартість послуг з пересилання деталей, необхідних для ремонту вагону №95329025 та вагону №95329355, становить 122,00 грн.

На підставі залізничної накладної №44395994 судом було встановлено, що 24.09.2017 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" було прийнято до перевезення власний вагон №95329553 Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" зі станції відправлення - Лазорки до станції призначення - Кропивницький. На станції Гребінка було встановлена відсутність головної частини повітророзподільника вказаного вагону. Відповідно до Акту №640 виконаних робіт від 25.09.2017 вартість робіт з технічного обслуговування вагона №95329553 становить 455,42 грн. (без ПДВ).

Відповідно до залізничної накладної №44404028 встановлено, що 25.09.2017 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" було прийнято до перевезення власні вагони №95241568 та №95328720 Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" зі станції відправлення - Лазорки до станції призначення - Кропивницький. На станції Гребінка була встановлена відсутність головної частини повітророзподільника у вказаних вагонах.

Згідно з договірним листом №26 від 12.09.2017 позивачем було придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ретус-ОПТ" головну частину повітророзподілювача у кількості 3 одиниць на загальну суму 9 000,00 грн. для встановлення їх у вагонах №95329553, №95241568 та №95328720.

Як вбачається з Акту №640 виконаних робіт від 25.09.2017 вартість робіт з технічного обслуговування вагона №95241568 та вагона №95328720 становить 910,84 грн. (без ПДВ). Позивач сплатив вказану суму коштів на рахунок Вагонного Депо Кременчук, що підтверджується платіжним дорученням №01950 від 27.09.2017.

Матеріалами справи, зокрема, складеними калькуляціями, дефектними відомостями, повідомленнями за формою ВУ-36М, повідомленнями за формою ВУ-23М, актами використання давальницьких вузлів для ремонту вантажних вагонів підтверджуються обставини виявлення при перевезенні вказаних вагонів несправностей в них (відсутність головної та/або магістральної частин повітророзподілювача).

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За приписами ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Пункт 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (надалі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Як встановлено судом, відповідачем було прийнято до перевезення вагони №95329512, №95220109, №95238044, №95237954, №95220141, №95241568, №95329025, №95329355, №95220463, №95237061, №95242509, №95328720 та №95329553, які є власністю Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" (на підставі Договору №3-а/560 про купівлю-продаж акцій від 21.07.2003 та відповідних актів приймання-передачі залізничного рухомого складу (вантажних вагонів-зерновозів) до статутного капіталу Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг"), з огляду на що суд вважає необґрунтованими твердження відповідача, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують право власності позивача на вказані вагони.

Згідно з ст. 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред'явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред'явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суд зазначає, що прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Як встановлено судом, на станції Жмеринка було виявлено відсутність головної частини повітророзподільника вагону №95329512, на станції Тернопіль - відсутність головної частини повітророзподільника вагону №95220109, на станції Тернопіль - відсутність головної частини повітророзподільника вагону №95238044, на станції Тернопіль - відсутність головної та магістральної частини повітророзподільника вагону №95237954, на станції Тернопіль - відсутність головної частини повітророзподільника вагону №95220141, на станції Гребінка - відсутність головної частини повітророзподільника вагону №95241568, на станції Коростень - відсутність головної частини повітророзподільника вагону №95329025, на станції Коростень - відсутність головної частини повітророзподільника вагону №95329355, на станції Основа - відсутність головної частини повітророзподільника вагону №95220463, на станції Основа - відсутність головної частини повітророзподільника вагону №95237061, на станції Есхар - відсутність головної та магістральної частини повітророзподільника вагону №95242509, на станції Гребінка - відсутність головної частини повітророзподільника вагону №95328720 та на станції Гребінка - відсутність головної частини повітророзподільника вагону №95329553.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

З матеріалів справи вбачається, що вагони №95329512, №95220109, №95238044, №95237954, №95220141, №95241568, №95329025, №95329355, №95220463, №95237061, №95242509, №95328720 та №95329553 були відремонтовані з встановленням головних і/або магістральних частин повітророзподільника, що підтверджується відповідними актами виконаних робіт, копії яких долучено позивачем до позовної заяви.

Загальна вартість робіт, оплачених позивачем, становить 161 78,98 грн.

При цьому, як встановлено судом, вказані деталі (головні і/або магістральні частини повітророзподільників) були придбані позивачем за власні кошти у контрагентів.

Загальна вартість придбаних позивачем деталей становить 93 449,12 грн.

Крім того, позивачем було витрачено кошти у загальному розмірі 1 155,50 грн. на транспортування (пересилання) придбаних деталей до ремонтних ДЕПО.

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, 22, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 N 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за №828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

За положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №6-469св10 від 02.06.2010).

Як зазначено у п. 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" №01-8/91 від 29.11.2007, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов'язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.03.2017 у справі №904/4195/16 та від 17.01.2017 у справі № 904/3013/16.

Згідно із ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами п. 110 Статуту, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у загальному розмірі 110 783,60 грн. (93 449,12 грн. (вартість придбаних деталей) + 1 155,50 грн. (вартість транспортування) + 16 178,98 грн. (вартість ремонту)) підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заперечення відповідача щодо недоведеності факту заподіяння збитків позивачу з його вини за відсутності складених належним чином комерційних актів суперечать іншим зібраним у справі доказам та вимогам чинного законодавства, яке визначає обов'язок перевізника скласти комерційний акт при видачі вантажу на станції призначення. З матеріалів справи ж слідує, що факт розукомплектування вагонів стався до видачі вантажу. Тому доводи відповідача з цього приводу є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв'язку з задоволенням позов у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 129, ст.ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" (01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, буд. 32-Г, офіс 8; ідентифікаційний код 30674235) кошти у розмірі 110 783 (сто десять тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 60 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 19.11.2018.

Суддя Р.В. Бойко