ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2354/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна", 32300, м. Кам'янець-Подільський, пр. Грушевського, 1/14, код 37863825
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Насос Україна ЛТД", 61072, м. Харків, вул. 23 Серпня, 20-а, оф. 1, код 40213705
про стягнення 25 536,00 грн.
за участю представників:

позивача Шумило А.О. за довіреністю №22/01/18 від 22.01.2018

відповідача - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" (позивач) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Насос Україна ЛТД" (відповідач) пеню по договору поставки № 1205 від 12 червня 2018 року в сумі 4032,00 грн. та штраф в сумі 14400 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на порушення відповідачем умов договору поставки № 1205 від 12 червня 2018 року щодо дотримання строків поставки товару.

Також, позивач просить суд покласти судові витрати на відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2018, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою суду від 27.08.2018 було відкрито провадження по справі, постановлено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче засідання.

Позивач звернувся до суду з клопотанням (вх. № 27438 від 20.09.2018) про збільшення позовних вимог, відповідно до якого просить суд стягнути з відповідача пеню по договору поставки № 1205 від 12 червня 2018 року в сумі 11 136,00 грн. та штраф в сумі 14400 грн.

Ухвалою суду від 20.09.2018 було прийнято клопотання позивача про збільшення позовних вимог та продовжено розгляд справи з їх урахуванням.

Ухвалою суду від 10.10.2018 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 08.11.2018.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві. Проте ухвала суду повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "інші причини".

Судом перевірено адресу відповідача, згідно з наданого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 10.10.2018 року, місцезнаходження відповідача - 61072, м. Харків, вул. 23 Серпня, 20-а, оф. 1, та саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем позовну заяву.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 08.11.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2018 р. ТОВ "Модуль-Україна", (далі Позивач, Покупець) та ТОВ "Насос Україна ЛТД" (далі Відповідач, Постачальник) уклали договір поставки №1205 (Далі договір) про поставку товару на умовах визначених даним договором.

Згідно із Специфікацією №1 від 14 січня 2016 р. Відповідач взяв на себе зобов'язання здійснити поставку Насосного агрегату Д 500-65 з електродвигуном 160кВт/1500об/хв в кількості 1 шт.; вартістю 96 000 (дев'яносто шість тисяч) грн. 00 к. із врахуванням ПДВ.

Згідно із п.3.1. Договору Постачальник здійснює поставку товару на умовах FCA м. Харків (склад узгодженої компанії перевізника) відповідно Інкотермс 2010 протягом 20 (двадцяти) календарних днів з моменту здійснення Покупцем 50% передоплати згідно п.5.2. цього договору. Постачальник зобов'язаний оформити всі товаросупровідні документи узгодженої компанії перевізника для доставки товару за місцезнаходженням Покупця та вказати в них вартість товару, що відповідає вартості зазначеній у відповідній специфікації.

У відповідності до п.3.2. Договору датою поставки вважається дата передачі товару уповноваженому представнику Покупця.

Як слідує із п.5.2. Договору: Умови оплати 50% передоплата на підставі виписаного Постачальником рахунку шляхом прямого банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок постачальника, Кінцевий розрахунок протягом 10 банківських днів з дати письмового повідомлення про готовність товару до відвантаження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання по договору виконав повністю і в установлений Договором строк: на підставі рахунку-фактури № 1406-129 від 14 червня 2018 року, згідно із платіжним дорученням № 28653 від 03 липня 2018 року на поточний рахунок Відповідача були сплачені грошові кошти в сумі 48 000,00 грн. Також згідно із платіжним дорученням № 28913 від 16 липня 2018 року на поточний рахунок ТОВ "Насос Україна ЛТД" було сплачено 48 000 грн.

Таким чином зобов'язання Позивача по оплаті товару по специфікації № 1 від 12 червня 2018 року в частині здійснення оплати повної вартості спірного товару виконано повністю. На поточний рахунок Відповідача двома платіжними дорученнями в терміни та порядку, передбаченому Договором поставки № 1205 від 12 червня 2018 року сплачено 96 000 грн. із врахуванням ПДВ 20% тобто повну вартість товару.

З урахуванням п.3.1. Договору, та розділу "умови поставки" Специфікації № 1 від 12 червня 2018 року граничним терміном виконання зобов'язань по поставці товару являлося 23 липня 2018 року.

У відповідності до п.7.2. Договору: Всі повідомлення заяви та претензії, що пов'язанні з виконанням даного договору або витікають з нього, повинні відправлятися сторонами безпосередньо один одному за вказаними в договорі адресами в строки та в порядку, передбаченим Господарським процесуальним кодексом України, документи пов'язані із прийманням товару по кількості/якості, гарантійним обслуговуванням можуть бути направлені електронною поштою, факсимільним зв'язком чи в будь-який інший спосіб.

При укладанні договору сторонами в розділі 11 Юридичні адреси, реквізити та підписи сторін було погоджено також адреси електронної пошти для листування: для постачальника для покупця

20 липня 2018 року на електронну адресу Позивача надійшло повідомлення Покупця Вих.№107 від 20.07.2018 р. Про готовність товару до відвантаження та відправку його не пізніше 27 липня 2018 року.

ТОВ "Модуль-Україна" у відповідь на вказаний лист надіслало Відповідачу електронним та поштовим зв'язком листи Вих. №№ 3821; 3822 від 20.07.2018 р. в яких Позивач наголошував що договором узгоджена дата здійснення поставки 23 липня 2018 року, а також вказав перевізника, яким було відповідно призначено ТОВ "Нова Пошта" (Код ) відділення в м. Харкові №20 за, адресою м. Харків, вул. Клочковська 197 Д.

Станом на 13 серпня 2018 року товар по договору постачання № 1205 від 12 червня 2018 року Відповідачем поставлено не було, що стало підставою для звернення позивача до суду.

В своєму клопотанні про збільшення позовних вимог Позивач зазначив, що станом на 20.09.2018 Відповідачем не було поставлено товар, у зв'язку з чим ним було додатково нараховано штрафні санкції за цей період.

Надаючи правову кваліфікацію зазначеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно зі ст. 526 ЦК України, та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. З ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати винною стороною неустойки, та відшкодування збитків

У відповідності до п. 7.4. У випадку невиконання Постачальником своїх зобов'язань перед Покупцем, Постачальник виплачує пеню в розмірі 0,2% за кожен день прострочення, від вартості непоставленого в строк товару. У випадку порушення строків поставки більше ніж на 10 банківських днів, Постачальник виплачує Покупцю штраф в розмірі 15% від вартості непоставленого товару.

Позивачем нараховано Відповідачу сума пені по специфікації № 1 за період з 23.07.2018 р. по 20.09.2018 р. в розмірі 11 136,00 грн.

Крім того, в зв'язку із тим, що прострочка у виконанні зобов'язань Відповідача становить більше 10 банківських днів йому нараховано Позивачем штраф в розмірі 15% від вартості непоставленого товару в розмірі 14 400,00 грн.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230, ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, встановлення у Договорі пені у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення відповідає зазначеним нормам, оскільки зобов'язання Відповідача у спірних правовідносинах не мають характеру грошових.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

Щодо одночасного стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення господарського зобов»язання, суд виходить з такого. Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України. Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Договором, на який Позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу.

Такі висновки господарського суду відповідають висновкам Верховного суду, викладеним у його постанові від 09 лютого 2018 р. у справі № 911/2813/17.

Перевіривши арифметичний розрахунок пені та штрафу за допомогою програми Калькулятор Ліга, суд зазначає, що наданий Позивачем розрахунок відповідає вимогам діючого законодавства, є правомірним.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що Відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір, відповідно приписів ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 130, 185, п. 2, ч. 1 ст. 231, ст. ст.. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Насос Україна ЛТД" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Насос Україна ЛТД" (61072, м. Харків, вул. 23 Серпня, 20-а, оф. 1, код 40213705) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" (32300, м. Кам'янець-Подільський, пр. Грушевського, 1/14, код 37863825) - 11 136,00 грн. пені та 14 400,00 грн. штрафу по договору поставки № 1205 від 12.06.2018.

Судові витрати покласти на відповідача.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Насос Україна ЛТД" (61072, м. Харків, вул. 23 Серпня, 20-а, оф. 1, код 40213705) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" (32300, м. Кам'янець-Подільський, пр. Грушевського, 1/14, код 37863825) - 1 762,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" (32300, м. Кам'янець-Подільський, пр. Грушевського, 1/14, код 37863825).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Насос Україна ЛТД" (61072, м. Харків, вул. 23 Серпня, 20-а, оф. 1, код 40213705).

Повне рішення складено 16.11.2018 р.

Суддя С.А. Прохоров