ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2545/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фермерського господарства "КРЄПИШ СВ", с. Щасливе
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНСНАБ-АГРОТЕХНІКА", смт. Солоницівка
про стягнення 1057060,57 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Макаренко О.М., догоір від 02.07.2018 року

відповідача - Отрох А.В., дов. № 19 від 05.09.2018 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фермерське господарство "КРЄПИШ СВ", с. Щасливе звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНСНАБ-АГРОТЕХНІКА", смт. Солоницівка в якому просить суд стягнути з відповідача 963123,10 грн. основного боргу та 93937,47 грн. пені за договором купівлі-продажу № 26/10/2017-Вас-РСМ-ТР від 26 жовтня 2017 року. Також просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 15855,91 грн. та витрат на послуги адвока у розмірі 22000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 вересня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 09 жовтня 2018 року на 11 годин.

05 жовтня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від відповідача надійшов відзив (вхідний № 29015) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 09 жовтня 2018 року на підставі статті 177, пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладено підготовче засідання на 16 жовтня 2018 року на 11 годин.

16 жовтня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від відповідача надійшли обґрунтування (вхідний № 29752) до відзиву, які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 жовтня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 листопада 2018 року на 12 годин 30 хвилин.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовну вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні, у наданому відзиві на позовну заяву та обґрунтуванні до відзиву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважних представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

26 жовтня 2017 року між Фермерським господарством "КРЄПИШ СВ" (позивачем, продавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОНСНАБ-АГРОТЕХНІКА" (відповідачем, покупцем) було укладено договір купівлі-продажу №26/10/2017-Вас-РСМ-ТР, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання продати самохідну сільськогосподарську техніку в кількості та комплектності, зазначених у Специфікації, яка є додатком №1 до договору.

Специфікацією від 26 жовтня 2017 року (додаток №1 до договору) було визначено найменування сільгосптехніки: зернозбиральний комбайн "Акрос 530", бувший в експлуатації, 2010 року випуску з молотилкою до комбайну з навісним подрібнювачем, кондиціонером, двигуном ЯМЗ 236БК та жаткою загальною зерновою вартістю 1 000 000,00 грн.; зернозбиральний комбайн "Акрос 580", бувший в експлуатації, 2011 року випуску з молотилкою до комбайну з навісним подрібнювачем, кондиціонером, двигуном Cummins та жаткою загальною зерновою вартістю 1 200 000,00 грн.

Загальна вартість поставленого товару - сільськогосподарської техніки склала 2 200000,00 грн.

Підтвердженням виконання позивачем взятих на себе зобов'язань є Акт прийому-передачі, який є невід'ємним додатком до вказаного договору.

З матеріалів справи вбачається, що будь-яких зауважень чи претензій до поставленого товару Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОНСНАБ-АГРОТЕХНІКА" заявлено не було.

На виконання умов пункту 3.2.1. договору відповідач здійснив часткову оплату отриманого товару станом на 26 грудня 2017 року в сумі 1 236 876,90 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1663, № 1678 та № 1980.

Умовами пункту 3.2.1. договору остаточну суму в розмірі 966 923,98 грн. відповідач мав сплатити в строк до 29 червня 2018 року включно, однак, в зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОНСНАБ-АГРОТЕХНІКА" взятих на себе зобов'язань, заборгованість становить 963 123,10 грн. - сума основного боргу.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов'язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських зідносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених дим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк І термін).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його яевиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання І неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 963123,10 грн. основного боргу задовольнити.

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. До частини 1 статті 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. В силу статтей 546-551 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 5.4 договору передбачена відповідальність за несвоєчасну оплату товару у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день такої прострочки.

Враховуючи наведені норми закону, виходячи зі змісту пункту 5.4 договору, суд визнав позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 67181,13 грн. обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. В решті задоволення вимог щодо пені у розмірі 26756,34 грн. суд відмовляє позивачу, як в безпідставно заявлених через невірний обрахунок.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частни 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно пункту частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем надано опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, витрати на послуги адвоката у розмірі 22000,00 грн. покладаються на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов*язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 15454,56 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНСНАБ-АГРОТЕХНІКА" (62370, Харківська область, Дергачівський район, смт. Солоницівка, вул. Заводська, буд. 49, ) на користь Фермерського господарства "КРЄПИШ СВ" (70514, Запорізька область, Оріхівський район, село Щасливе, вул. Запорізька, буд. 15, ) 963123,10 грн. основного боргу, 67181,13 грн. пені за договором купівлі-продажу № 26/10/2017-Вас-РСМ-ТР від 26 жовтня 2017 року, 15454,56 грн. судового збору та 22000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статтей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 12.11.2018 р.

Суддя П.В. Хотенець