УХВАЛА

12 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 903/46/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Волинського обласного відділення Антимонопольного комітету України

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 19.09.2018

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко"

до Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення)

про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.11.2017 № 24 у справі № 18-17 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу",

ВСТАНОВИВ:

19.10.2018 (згідно з відміткою на поштовому конверті) Відділення звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 зі справи № 903/46/18.

Водночас Відділення подало клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що повний текст постанови від 19.09.2018 Відділення отримало 26.09.2018, проте у зв'язку з необхідністю звернення до Антимонопольного комітету України через Державну казначейську службу України у м. Києві для отримання дозволу на оплати судового збору платіж був здійснений лише 11.10.2018. При цьому платіжне доручення про здійснення оплати судового збору Відділення отримало 19.10.2018, а відтак пропуск строку відбувся через незалежні від Відділення причини.

Частинами першою, другою та третьою статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Права господарського суду при вирішенні питання, що виникають у зв'язку із відновленням пропущеного процесуального строку унормовуються процесуальним законодавством, зокрема, відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржник просить скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 19.09.2018, повний текст якої складено 21.09.2018, двадцятиденний строк на оскарження якої припадав на 11.10.2018.

У цьому випадку, касаційну скаргу було подано скаржником до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 19.10.2018, підтвердженням чого є відмітка на конверті в якому касаційна скарга направлялась до суду, тобто, з пропуском строку на оскарження постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 19.09.2018.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Звертаючись з клопотанням про поновлення строку на звернення з касаційною скаргою Відділення посилається на затримку оплати судового збору через Державну казначейську службу та несвоєчасне отримання документів, які підтверджують його сплату. При цьому скаржник зазначає, що платіж було здійснено 11.10.2018, а саме платіжне доручення вони отримали 19.10.2018 та звернулись до суду.

З касаційної скарги, а також з переліку документів, доданих до касаційної скарги, вбачається, що на підтвердження доводів клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку скаржником надано копію конверту в якому постанова направлялась на адресу скаржника та який підтверджує, що оскаржувану постанову вони отримали 26.09.2018. Проте скаржником не надано підтвердження того, що платіжне доручення від 09.10.2018 № 326, оплата за яким була здійснена 11.10.2018 отримано Відділом саме 19.10.2018. При цьому до касаційної скарги додана копія платіжного доручення від 09.10.2018 № 326, завірена Лесів О.А як заступником начальника Відділу 18.10.2018.

Також суд касаційної інстанції зазначає, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору додається до касаційної скарги і має містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідний документ подається до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), такого документа не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлених законом, у цьому разі ГПК України.

Частиною третьою статті 292 ГПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, Касаційний господарський суду дійшов висновку, що касаційна скарга Відділу на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 зі справи № 903/46/18 підлягає залишенню без руху на підставі частини третьої статті 292 ГПК України з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, а саме: надання оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору та документів на підтвердження доводів викладених в клопотанні про поновлення процесуального строку або наведення інших підстав для його поновлення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 119, 234, 235, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Волинського обласного відділення Антимонопольного комітету України на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 зі справи № 903/46/18 залишити без руху.

2. Надати Волинському обласному відділенню Антимонопольного комітету України строк для усунення недоліків касаційної скарги до 29 листопада 2018 року. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз'яснити Волинському обласному відділенню Антимонопольного комітету України, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарження не підлягає.

Суддя Верховного Суду І. Булгакова