СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2018 р. Справа № 922/3380/13

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О.

за участю секретаря судового засідання Марченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Мангуст-777" (вх.№ 222 Х/2) та апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№ 223 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.06.2018 у справі № 922/3380/13 (прийняту у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Міньковським С.В., ухвала підписана 02.07.2018)

за заявою Державного підприємства "Харківвибухпром", м. Харків,

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.06.2018 у справі №922/3380/13 задоволено заяву в.о. керівника ДП "Харківвибухпром" розпорядника майна Татіщева О.Є., визнано недійсним договір купівлі-продажу об'єктів нерухомості від 11.01.2010, розташованих в АДРЕСА_2 будівлі контори з побутовими приміщеннями, літ. "А-1", будівлі механічної майстерні, літ. "Б-1", кузня, літера "В-1", сарай, літ. "Г-1", альтанка літ. "Д", убиральня літ. "Є", та в АДРЕСА_1 нежитлове приміщення №1 у будівлі гаражу літ. "Б-1" площею 16,3 кв.м., нежитлове приміщення №2 у будівлі гаражу літера "Б-1" площею 38,9 кв.м., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

ТОВ "Мангуст-777" з вказаною ухвалою суду не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.06.2018 у справі №922/3380/13 про задоволення заяви в.о. керівника, розпорядника майна ДП "Харківвибухпром" Татіщева О.Є. та про визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єктів нерухомості від 11.01.2010, що укладений між ФОП ОСОБА_1 та ДП "Харківвибухпром", відмовити у задоволенні заяви в.о. керівника ДП "Харківвибухпром", розпорядника майна Татіщева О.Є. про визнання угоди купівлі-продажу майна від 11.01.2010 недійсною.

Скарга обґрунтована тим, що питання визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11.01.2010 вже розглядалось Господарським судом Харківської області у справі №5023/5374/12 та 08.04.2013 позовна заява ДП "Харківвибухпром" була залишена без розгляду. На протязі наступних 5 років ДП "Харківвибухпром" не використало своє цивільне право на звернення до суду щодо визнання угоди недійсною. Фактично з моменту укладення оспорюваного договору купівлі-продажу пройшло більше восьми років, що вказує на сплив встановленого законом строку в межах якого ДП "Харківвибухпром" мав право на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Таким чином, як зазначає апелянт, суд не застосував норму матеріального права, визначену у ч.4 ст.267 ЦК України, не визначивши поважність причин пропуску безпідставно не застосував позовну давність та не відмовив у позові.

Крім того, як зазначає скаржник, попередньою ухвалою у цій справі від 23.08.2016, що набрала законної сили, було визнано право власності на спірні об'єкти нерухомості у АДРЕСА_2 за ТОВ «Термованд». Таким чином, на даний час є законне судове рішення про визнання права власності на об'єкт нерухомості, придбаний на підставі цивільної угоди купівлі-продажу від 11.01.2010, яка в даний час оскаржується арбітражним керуючим ДП "Харківвибухпром" Татіщевим О.Є. Судом вже були оцінені обставини і докази щодо невідповідності нотаріальної форми угоди, обставина фактичної передачі майна від продавця до покупця, факт сплати ОСОБА_1 за придбане ним майно, факти ухилення ДП "Харківвибухпром" від посвідчення договору нотаріально, а також наявність погодження Харківської обласної державної адміністрації на продаж зазначених будівель. Результатом встановлення судом зазначених вище обставин стало постановлення ухвали суду від 23.08.2016 про визнання права власності на спірні об'єкти за ТОВ «Термованд».

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Мангуст-777".

ОСОБА_1 з вказаною ухвалою суду також не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.06.2018 у справі №922/3380/13, ухвалити нове рішення за заявою в.о. керівника ДП "Харківвибухпром" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. про визнання правочину недійсним, яким відмовити у задоволенні заяви в.о. керівника ДП "Харківвибухпром" розпорядника майна Татіщева О. Є. про визнання угоди купівлі-продажу майна від 11.01.2010 недійсною.

Скарга обґрунтована тим, що судом встановлено той факт, що на час подання заяви арбітражним керуючим Татіщевим О.Є. строк позовної давності сплив. В той же час суд першої інстанції всупереч ч.4 ст.267 ЦК України, на підставі ч.5 ст.267 ЦК України вважає, що наявні поважні причини для пропущення строку позовної давності ДП "Харківвибухпром", не застосовує позовну давність, та не відмовляє у задоволенні заяви арбітражного керуючого Татіщева О.Є. про визнання правочину недійсним.

Крім того, як зазначає апелянт, питання визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11.01.2010 вже розглядалось Господарським судом Харківської області у справі №5023/5374/12 та 08.04.2013 позовна заява ДП "Харківвибухпром" була залишена без розгляду, що свідчить про обізнаність ДП "Харківвибухпром" про наявність укладеного договору купівлі-продажу від 11.01.2010 та про нібито порушення його прав ще у 2013 році.

Отже, на думку скаржника, оскільки ним, заявлено про застосування строку позовної давності, суд повинен був застосувати норму ч.4 ст.267 ЦК України та встановивши, що строк позовної давності у цьому спорі вже сплив, відмовити у задоволенні заяви в.о.керівника ДП "Харківвибухпром" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. про визнання правочину недійсним. Однак, судом першої інстанції не застосовано закон, який підлягає застосуванню у цій справі, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

30.08.2018 до суду від ДП "Харківвибухпром" надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Мангуст-777» (вх.№6743), в якому боржник проти апеляційної скарги заперечував, посилаючись, зокрема, на те, що для укладення договору купівлі-продажу на спірні об'єкти нерухомості необхідна згода органу державного управління і більш того відчуження об'єктів, що належать до основних фондів, повинно проходити на конкурентних засадах, що в свою чергу не було здійснено при укладенні вищенаведеного договору. Крім того, договір купівлі-продажу від 11.01.2010 був кладений між ДП "Харківвибухпром" в особі гр.ОСОБА_3 та гр.ОСОБА_1 лише в простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення, що є порушенням вимог п.8.4. договору купівлі-продажу від 11.01.2010. Право власності за гр.ОСОБА_1 на спірні будівлі, які були предметом договору купівлі-продажу від 11.01.2010, не було зареєстровано у державному реєстрі прав на нерухомість, що також є порушенням вимог п.8.4. договору. Просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також, 30.08.2018 до суду від ДП "Харківвибухпром" надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№6744), в якому боржник проти апеляційної скарги заперечував, посилаючись, зокрема, на те, що відчуження нерухомого майна відбулося в порушення вимог п.4.4. Статуту (без погодження з органом управління боржника, в порушення вимог ст.136 ГК України, не на конкурентних засадах), без нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та державної реєстрації прав на нерухомість. Просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

07.09.2018 до суду від ДП "Харківвибухпром" надійшли пояснення до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№6995) та до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Мангуст-777» (вх.№6996) стосовно застосування строків позовної давності, в яких боржник вважає, що наведені в апеляційних скаргах тлумачення про порушення судом першої інстанції норм матеріального права стосовно застосування строків позовної давності, є необґрунтованими.

Відповідно до Указу Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" від 29.12.2017 №454/2017 постановлено ліквідувати Харківський апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

У відповідності до частини 6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у газеті "Голос України" (№185 (6940) від 03.10.2018) розміщено повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2018 прийнято справу №922/3380/17 за апеляційною скаргою ТОВ "Мангуст-777" (вх.№ 222 Х/2) та апеляційною скаргою ОСОБА_1 (вх.№ 223 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.06.2018 у справі № 922/3380/13 до провадження Східного апеляційного господарського суду, призначено справу № 922/3380/13 до розгляду на 06.11.2018 о 15:15 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104, про що повідомлено учасників справи.

Представник ТОВ "Мангуст-777" у судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив суд її задовольнити. Підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив суд її задовольнити. Підтримав апеляційну скаргу ТОВ "Мангуст-777".

Арбітражний керуючий Татіщев О.Є. у судовому засіданні проти апеляційних скарг ТОВ "Мангуст-777" та ОСОБА_1 заперечував. Просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представники Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Слобожанського об'єднаного управління пенсійного фонду України м.Харкова, Фонду державного майна України, Харківської обласної державної адміністрації у судовому засіданні проти апеляційних скарг заперечували, просили відмовити у задоволенні апеляційних скарг, ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційних скаргах доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.09.2013 порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Харківвибухпром", введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Мішина Сергія Ігоровича.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.04.2014 затверджено реєстр вимог конкурсних кредиторів ДП "Харківвибухпром" в кількості трьох заяв, на загальну суму кредиторських вимог 1 933 969,13 грн, з яких: Основ'янська ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області в сумі 104167,88 грн - друга черга, в сумі 1 209 817,80 грн - третя черга, в сумі 155534,72 грн - шоста черга; УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова в сумі 364008,71 грн - друга черга, 35860,37 грн - шоста черга; КП "Харківські теплові мережі" в сумі 1147,00 грн - перша черга, 39172,04 грн - четверта черга. Затверджено заборгованість по заробітній платі в загальній сумі 25407,61 грн. Визначено, що особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.04.2017 відсторонено арбітражного керуючого Мішина С.І. від виконання повноважень розпорядника майна ДП "Харківвибухпром" в зв'язку з припиненням дії свідоцтва арбітражного керуючого, призначено розпорядником майна ДП "Харківвибухпром" арбітражного керуючого Татіщева Олександра Євгеновича, зобов'язано арбітражного керуючого Мішина С.І. передати всі матеріали, пов'язані з процедурою розпорядження майна, арбітражному керуючому Татіщеву О.Є. за актом приймання-передачі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.08.2017 відсторонено Мішина С.І. від виконання обов'язків керівника ДП "Харківвибухпром" та призначено тимчасово виконуючим обов'язки керівника ДП "Харківвибухпром" розпорядника майна Татіщева О.Є.

В січні 2018 року до Господарського суду Харківської області від в.о. керівника боржника розпорядника майна ДП "Харківвибухпром" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. надійшла заява про визнання недійсним правочину (вх.№256), відповідно до якої заявник просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 11.01.2010, що був укладений між ДП "Харківвибухпром" в особі гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_1, предметом якого були наступні об'єкти нерухомого майна - нежитлові будівлі: будівля контори з побутовими приміщеннями літ. "А-1", механічна майстерня літ. "Б-1", будівля (кузня) літ. "В-1", будівля (сарай) літ. "Г-1", альтанка "Д", убиральня літ. "Є", які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та нежитлове приміщення НОМЕР_1 у будівлі гаражу літ. "Б-1" площею 16,3 кв.м., нежитлове приміщення НОМЕР_2 у будівлі гаражу літ. "Б-1" площею 38,9 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та у цей же день за актом приймання-передачі були передані покупцю ОСОБА_1

Заява обґрунтована тим, що відповідно до листа директора ДП "Харківвибухпром" Ларіна О.С., згідно документів кадрового обліку підприємства станом на 11.01.2010 ОСОБА_3 у трудових відносинах з ДП "Харківвибухпром" не перебував і не отримував жодних довіреностей від підприємства, про що свідчить журнал обліку виданих довіреностей на ДП "Харківвибухпром" за 2010 рік.

Розпорядником майна Татіщевим О.Є. було здійснено запит за №01/22 від 22.02.2018 до Харківської обласної Державної адміністрації на інформацію щодо надання згоди державним органом управління на відчуження нежитлових будівель, які знаходились на балансі ДП "Харківвибухпром" (а.с.71 т.13).

У відповідь Харківська обласна Державна адміністрація листом №01-33/240 від 28.02.2018 повідомила, що за інформацією Департаменту містобудування та архітектури та Департаменту житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації, запитувана інформація відсутня (а.с.72 - 74 т.13).

Отже, як зазначено в заяві, для укладення договору купівлі-продажу на спірні об'єкти необхідна згода органу державного управління, відчуження об'єктів, що належать до основних фондів повинно проходити на конкурентних засадах, що в свою чергу не було здійснено при укладенні вищезазначеного договору. Відтак, договір купівлі-продажу від 11.01.2010 об'єктів нерухомості, підписаний особою ОСОБА_3, у якої відсутні повноваження вчиняти від імені ДП "Харківвибухпром" будь-які дії, в тому числі укладати правочини про відчуження майна.

З наданої керівником боржника інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №120163534 від 10.04.2018 власником об'єктів за адресою: АДРЕСА_2, є Приватне підприємство "Мангуст-777" на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2016, серія та номер 16376, зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.04.2018 залучено до розгляду даної заяви: Приватне підприємство "Мангуст-777", ФДМУ, орган управління боржника - Харківську обласну державну адміністрацію.

Ухвалою Господарського суду від 15.04.2018 гр. ОСОБА_7 було залучено до розгляду даної заяви, оскільки гр. ОСОБА_7, згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником гаражного боксу НОМЕР_1 площею 19,9 кв.м. та гаражного боксу №2 площею 38,4 кв.м по АДРЕСА_1.

25.06.2018 до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на заяву в.о. керівника ДП "Харківвибухпром" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. про визнання правочину недійсним, в якому, зокрема, ОСОБА_1 просив застосувати строк позовної давності до вирішення заяви та відмовити у зв'язку з цим у позові (а.с.220-222 т.13).

25.06.2018 від в.о. керівника ДП "Харківвибухпром" арбітражного керуючого Татіщевим О.Є. до суду надійшло клопотання про поновлення строку позовної давності, в якому Татіщев О.Є. просив поновити строк позовної давності щодо подання заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч.8 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI) (далі Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст.9 Закону про банкрутство справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Частина 1 ст.207 Господарського кодексу України визначає, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч.1 ст. 209 ЦК України (в редакції чинній станом на день укладення спірного договору, далі ЦК України) правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до з ч.1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно зі ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з частинами 3, 4 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Частиною 3 ст.340 ЦК України передбачено, що Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.08.2004 № 575-р "Про передачу державних підприємств, що належали до сфери управління корпорації "Укрбудматеріали" передано до сфери управління Харківської облдержадміністрації Державне підприємство бурових робіт "Харківвибухпром", яке відповідно до положень Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" за № 847 від 07.07.1999 відноситься до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Відповідно до інвентаризаційної справи "Дніпропетровського міського бюро технічної інвентаризації" №10043 2002 року та матеріалів технічної інвентаризації об'єктів нерухомості, що знаходяться у АДРЕСА_2, і належать ДП "Харківвибухпром", майно складається з наступних споруд та будівель: будівля контори з побутовими приміщеннями літера "А-1" загальною площею 212,1 кв.м; будівля механічної майстерні літера "Б-1" загальною площею 892,2 кв.м; кузня літера "В-1" загальною площею 36,8 кв.м; сарай літера "Г-1" загальною площею 19 кв.м; альтанка літера "Д" загальною площею 18,2 кв.м; убиральня літера "Є" загальною площею 3,3 кв.м; огорожа і споруди НОМЕР_1-:-10 загальною площею 660,2 кв.м; мостіння літера "І" загальною площею 3306,7 кв.м. (а.с. 77-95 т.7).

ФДМУ надано інформацію про окреме майно, яке перебувало на балансі ДП "Харківвибухпром" станом на 12.05.2012, зокрема, господарські будівлі (код 1274.6)- механічна майстерня, адміністративно - побутові будівлі промислових підприємств (код 1220.5)- контора та побутові приміщення, що розташовані за адресою АДРЕСА_2, гаражі наземні (код 1242.1)- гараж на 3 автомашини, будівлі для конторських та адміністративних цілей, інші (код 1220.9)- адміністративно-житловий будинок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.75-77 т.13).

11.01.2010 між ДП "Харківвибухпром" в особі гр.ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності, продавцем, та гр. ОСОБА_1, покупцем, укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким продавець зобов'язався передати у власність майно, а покупець - прийняти майно та сплатити продавцеві договірну ціну за нього на умовах та в порядку, передбачених цим договором.

Відповідно до п.1.1. договору майно, що є предметом за цим договором, складається з наступних об'єктів нерухомості: нежитлове приміщення НОМЕР_1 у будівлі гаражу літ. "Б-1" площею 16,3 кв.м та нежитлове приміщення НОМЕР_2 у будівлі гаражу літ. "Б-1" площею 38,9 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1; будівля контори з побутовими приміщеннями літ. "А-1", механічна майстерня літ. "Б-1", будівля (кузня) літ. "В-1", будівля (сарай) літ. "Г-1", альтанка "Д", убиральня літ. "Є", які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13-15 т.13).

Відповідно до п.1.5. договору об'єкт належить продавцю на підставі реєстру об'єктів права державної власності.

Згідно з п.1.7. договору договірна вартість об'єкту становить 154000,00 грн включаючи податок на додану вартість.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що передання об'єкта здійснюється продавцем покупцю протягом 3-х календарних днів після підписання договору, що засвідчується актом приймання-передачі.

Відповідно до п.4.2. договору покупець зобов'язаний, зокрема, здійснити нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію цього договору у триденний термін з моменту підписання даного договору.

Згідно з п.4.3. договору продавець зобов'язаний, зокрема, здійснити нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію цього договору у триденний термін з моменту підписання даного договору.

Відповідно до п.8.4. договору цей договір підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, які здійснюються у порядку, визначеному чинним законодавством України.

11.01.2010 між сторонами складено акт приймання-передачі майна, що було предметом договору купівлі-продажу (а.с.16 т.13).

Згідно з п.1.1. Статуту ДП "Харківвибухпром" підприємство утворено в порядку перереєстрації підприємства «Харківвибухпром», зареєстрованого 30.06.1995, є правонаступником його майнових, немайнових прав, обов'язків, являється самостійним державним унітарним комерційним підприємством, заснованим на державній власності, належить до сфери управління Харківської облдержадміністрації (орган державного управління).

Відповідно до п. 4.1. Статуту ДП "Харківвибухпром" майно підприємства є державною власністю і складається з основних фондів та оборотних засобів, а також інших цінностей, вартість яких відображається в балансі підприємства.

Згідно з п. 4.2. Статуту ДП "Харківвибухпром" майно підприємства закріплене за ним на праві господарського відання, яке врегульоване ст.136 ГК України.

Відповідно до п.4.3. Статуту ДП "Харківвибухпром" одним з джерел формування майна підприємства є майно передане підприємству органом державного управління у встановленому порядку.

Відповідно до п.4.4. Статуту підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам чи громадянам, крім випадків передбачених законом. Відчужувати, здавати в заставу майнові об'єкти, що належать до основних фондів, здавати в оренду цілісні майнові комплекси структурних одиниць та підрозділів підприємство має право лише за попередньою згодою Органу державного управління і на конкурентних засадах.

Відповідно до листа уповноваженого органу управління ДП "Харківвибухпром" Харківської облдержадміністрації від 29.05.2018, станом на 01.07.2011 на балансі ДП "Харківвибухпром" обліковувалось нерухоме майно, що знаходилось у АДРЕСА_2 та у АДРЕСА_1. Інформація про надання згоди Харківської обласної державної адміністрації на відчуження об'єктів: будівлі контори з побутовими приміщеннями літ. "А-1", будівлі механічної майстерні літ. "Б-1", кузня літ. "В-1", сарай літ. "Г-1", альтанка "Д", убиральні літ. "Є", які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та нежитлове приміщення НОМЕР_1 у будівлі гаражу літ. "Б-1" площею 16,3 кв.м, нежитлове приміщення НОМЕР_2 у будівлі гаражу літ. "Б-1" площею 38,9 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, відсутня (а.с. 140-141, т.13).

01.12.2015 до суду від в.о. керівника боржника - розпорядника майна ДП "Харківвибухпром" арбітражного керуючого Мішина С.І. надійшла заява (вх.№48177) про визнання права власності за ДП "Харківвибухпром" спірних приміщень, яка була обґрунтована ст.344 ЦК України. Я зазначено в заяві, ДП «Харківвибухпром» добросовісно заволоділо нерухомим майном, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, на підставі акту прийому-передачі від 01.11.1973 та безперервно і відкрито ним володіє, що складає більш ніж десять років.

16.02.2016 до суду від ТОВ «Термованд» надійшла заява про визнання права власності за ТОВ «Термованд» на спірні об'єкти нерухомого майна, яка обґрунтована тим, що 02.10.2015 між ФОП ОСОБА_1, продавцем, та ТОВ «Термованд», покупцем, укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель: будівлі контори з побутовими приміщеннями літ. "А-1", будівлі механічної майстерні літ. "Б-1", кузня літ. "В-1", сарай літ. "Г-1", альтанка "Д", убиральні літ. "Є", які розташовані за адресою: АДРЕСА_2. Договори купівлі-продажу майна від 11.01.2010 та від 01.10.2015 недійсними судом не визнавались, про їх розірвання жодна зі сторін договорів не зверталась, майно за договорами перейшло від попередніх власників до ТОВ «Термованд» за цивільно-правовим договором, кошти за яким сплачені у повному обсязі, а отже, на думку заявника, є правові підстави для визнання за ТОВ «Термованд» права власності на це майно в судовому порядку відповідно до ст.392 ЦК України. Також, як зазначено в заяві, на здійснення зазначеного продажу ДП "Харківвибухпром" отримав від органу управління державним підприємством Харківської обласної державної адміністрації погодження листом №01-57/33 від 11.01.2006, згідно якого Харківська обласна державна адміністрація не заперечує проти виділення будівель і споруд по АДРЕСА_2 з цілісного майнового комплексу та його продажу. ДП "Харківвибухпром" отримав грошові кошти за договором та передав майно за актом приймання-передачі, тому, на думку заявника, право власності на спірне майно перейшло від ДП "Харківвибухпром" до ОСОБА_1 як добросовісного набувача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.08.2016 заяву ТОВ «Термованд» задоволено. Визнано за ТОВ «Термованд» право власності на об'єкти нерухомого майна - нежитлові будівлі: будівля літ. "А-1" загальною площею 117,9 кв.м, будівля "Б-1" загальною площею 861,4 кв.м, будівля літ. В-1" загальною площею 29 кв.м, будівлі літ. "Г-1", літ. "Д", літ. "Є", огорожа, мостіння, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвала суду обґрунтована тим, що у згідно наданих документів гр.ОСОБА_1 тричі звертався до керівництва ДП "Харківвибухпром" про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу від 11.01.2010, а саме: 01.03.2010, 01.04.2011 та 05.03.2012, на підтвердження чого до матеріалів справи були надані вищевказані листи ОСОБА_1, які адресовані директору ДП "Харківвибухпром". У своїй відповіді від 20.04.2012 № 128 директор ДП "Харківвибухпром" повідомив покупця, що питання нотаріального посвідчення буде вирішено лише після судового розгляду позову ДП "Харківвибухпром". В подальшому ДП "Харківвибухпром" звернулось до Господарського суду Харківської області (справа № 5023/5374/12) з позовом про визнання договору купівлі-продажу від 11.01.2010 недійсним, проте позов був залишений без розгляду у зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін та ненаданням відповідних доказів. Вищевказане дало суду підстави вважати, що відмова керівництва ДП "Харківвибухпром" щодо посвідчення договору купівлі-продажу від 11.01.2010 є нічим іншим, як ухилення від виконання п. 8.4 вказаного договору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.08.2016 в задоволенні заяви розпорядника майна про визнання права власності за вх. № 48177 від 01.12.2016 відмовлено.

Зазначені ухвали суду першої інстанції не оскаржувались.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

У частинах першій та третій статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини» від 18 листопада 2003 року №01-8/1427).

Щодо заяви Татіщева О.Є. про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11.01.2010 в частині нежитлового приміщення НОМЕР_1 у будівлі гаражу літ. "Б-1" площею 16,3 кв.м, нежитлового приміщення НОМЕР_2 у будівлі гаражу літ. "Б-1" площею 38,9 кв.м., колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.05.2018 залучено до розгляду даної заяви ОСОБА_7, враховуючи, що на даний час ОСОБА_7 є власником частини спірних об'єктів у м. Харкові (гаражні бокси НОМЕР_1 та НОМЕР_2).

ОСОБА_7 у відзиві на заяву в.о. керівника ДП "Харківвибухпром" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. про визнання правочину недійсним проти заяви заперечувала, посилаючись на те, що зазначені об'єкти були набуті нею на підставі договорів купівлі-продажу частини гаражу від 10.02.2016 у гр. ОСОБА_8

Відповідно до договору купівлі-продажу частини гаражу від 09.02.2016, укладеного між ОСОБА_8, продавцем, та ОСОБА_7, покупцем, продавець передав у власність покупця 2/3 частини гаражного боксу НОМЕР_1 площею 19,9 кв.м та гаражного боксу НОМЕР_2 площею 38,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.204-205 т.13).

Відповідно до договору купівлі-продажу частини гаражу від 10.02.2016, укладеного між ОСОБА_8, продавцем, та ОСОБА_7, покупцем, продавець передав у власність покупця 1/3 частину гаражного боксу НОМЕР_1 площею 19,9 кв.м та гаражного боксу НОМЕР_2 площею 38,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.202-203 т.13).

Як свідчать матеріали справи, заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.04.2014 по справі №646/12143/13-ц визнано за ОСОБА_8 право власності на гаражний бокс НОМЕР_1 площею 19,9 кв.м та гаражний бокс НОМЕР_2 площею 38,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.248-249 т.13). Дане рішення суду набрало законної сили.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи не підтверджується, що нежитлове приміщення НОМЕР_1 у будівлі гаражу літ. "Б-1" площею 16,3 кв.м та нежитлове приміщення НОМЕР_2 у будівлі гаражу літ. "Б-1" площею 38,9 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 є тими ж приміщеннями, якими володіє ОСОБА_7 та які були набуті останньою на підставі договорів купівлі-продажу частини гаражу від 09.02.2016 та від 10.02.2016 у гр. ОСОБА_8, оскільки мають різну площу та різну адресу (літери).

В.о. керівника ДП "Харківвибухпром" арбітражний керуючий Татіщев О.Є. також посилався на те, що спірний договір було укладено ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від ДП "Харківвибухпром", однак довіреність боржником на ім'я ОСОБА_3 не видавалась.

Відповідно до листа директора ДП "Харківвибухпром" Ларіна О.С., наданого до Господарського суду Харківської області по справі №5023/5374/12, відповідно до документів кадрового обліку підприємства 11.01.2010 ОСОБА_3 у трудових відносинах з підприємством не перебував. Журнал обліку виданих довіреностей на ДП "Харківвибухпром" за 2010 рік відсутній.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутня довіреність видана ДП "Харківвибухпром" на ім'я ОСОБА_3.

Відповідно до ч.3 постанови Кабінету Міністрів України №803 від 06.06.2006 «Про затвердження Порядку відчуження об'єктів державної власності» (в редакції чинній станом на день укладення спірного договору) дія цього Порядку поширюється на відчуження майна, що передано казенним підприємствам, державним комерційним підприємствам (їх об'єднанням), установам та організаціям; майна, переданого Національній та галузевим академіям наук у безстрокове безоплатне користування (далі - суб'єкти господарювання).

Відповідно до абз.1, 2 ч.6 Порядку відчуження майна здійснюється безпосередньо суб'єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу (далі - згода) відповідного суб'єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законодавчими актами (далі - суб'єкт управління). Рішення про надання згоди на відчуження нерухомого майна, а також повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання та рухомого складу залізничного транспорту приймається суб'єктами управління лише за погодженням з Фондом державного майна.

Відповідно до абз.1 ч.7 Порядку для отримання згоди на відчуження майна суб'єкт господарювання подає разом із зверненням стосовно відчуження майна: 1) техніко-економічне обґрунтування доцільності відчуження майна та напрямів використання коштів (з обов'язковим визначенням впливу відчуження майна на цілісність майнового комплексу); 2) відомості про об'єкти основних фондів (засобів), які пропонуються до відчуження, за даними бухгалтерського обліку на дату оцінки згідно з додатком 1; 3) акт інвентаризації основних фондів (засобів), які пропонуються до відчуження, згідно з додатком 2; 4) акт технічного стану майна, складений на дату оцінки та затверджений керівником суб'єкта господарювання; 5) висновок про вартість майна, погоджений відповідно до абзацу шостого пункту 10 цього Порядку, та звіт про оцінку майна; 7) відомості про наявність обтяжень чи обмежень стосовно розпорядження майном, яке пропонується до відчуження (разом з відповідними підтвердними документами); 8) протокол (виписка з протоколу) засідання комісії з приватизації (у разі її утворення) про надання згоди на відчуження майна; 9) за наявності заборгованості з виплати заробітної плати - відомості про загальну суму заборгованості із заробітної плати і графік погашення такої заборгованості, а також про наявність у підприємства заборгованості за податками і зборами (обов'язковими платежами) до бюджетів та державних цільових фондів; 10) пропозиції щодо організатора аукціону з продажу нерухомого майна.

Відповідно до абз.1 ч.8 Порядку рішення про надання чи відмову в наданні згоди на відчуження майна приймається протягом 10 робочих днів з дати надходження до суб'єкта управління документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, та відповідного погодження Фонду державного майна.

Відповідно до ч.13 Порядку відчуження майна здійснюється шляхом його продажу на аукціоні, який проводиться організатором аукціону.

Колегія суддів зазначає, що спірний договір було укладено з порушенням вимог, передбачених щодо відчуження об'єктів державної власності, з порушенням вимог, наведених у п.4.4. Статуту, яким передбачено, що відчужувати, здавати в заставу майнові об'єкти, що належать до основних фондів, здавати в оренду цілісні майнові комплекси структурних одиниць та підрозділів підприємство має право лише за попередньою згодою Органу державного управління і на конкурентних засадах.

Крім того, відповідно до положень Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" №847 від 07.07.1999, ДП "Харківвибухпром" відноситься до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Колегія суддів зазначає, що право власності за гр. ОСОБА_1 на спірне майно, яке було предметом договору купівлі-продажу від 11.01.2010, не було зареєстровано у державному реєстрі прав на нерухомість, що є порушенням вимог п.8.4. договору купівлі-продажу від 11.01.2010.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що спірний договір купівлі-продажу від 11.01.2010 було укладено з порушенням вимог чинного законодавства.

25.06.2018 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про застосування строку позовної давності до вирішення заяви в.о. керівника ДП "Харківвибухпром" розпорядника майна Татіщева О.Є.

Згідно положень ст. 256 ЦК України позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України).

Так, у випадку, коли господарський суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установить, що право особи, про захист якого вона просить, не порушено, ухвалюється рішення про відмову в задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск строку давності.

Якщо ж буде встановлено, що таке право особи порушено, стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі ст. 267 ЦК України ухвалює рішення, яким відмовляє в позові за спливом позовної давності, а при визнанні причини пропуску цього строку поважною порушене право має бути захищене.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 ЦК України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього -у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності -застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Статтею 92 ЦК України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Тож, для юридичної особи (суб'єкта підприємницької діяльності), як сторони правочину (договору), днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладення договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Частиною 7 ст.261 ЦК України передбачено, що винятки з правила частини першої цієї статті можуть бути встановлені законом. Законом України про банкрутство (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) спеціальних норм про позовну давність (у тому числі для звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсним угод боржника) не встановлено.

В постанові Верховного Суду України від 13.01.2016 у справі №922/5094/14 зазначено про помилковість висновку про те, що перебіг позовної давності починається від дня, коли арбітражний керуючий у справі про банкрутство довідався про порушення права боржника.

Як свідчать матеріали справи, директор ДП "Харківвибухпром" в листі №128 від 20.04.2012 (а.с.151 т.7), адресованому ОСОБА_1, зазначав, зокрема, що питання щодо нотаріального оформлення договору купівлі-продажу може бути вирішено тільки після судового розгляду.

В подальшому питання визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11.01.2010 вже розглядалось Господарським судом Харківської області у справі №5023/5374/12 та 08.04.2013 позовна заява ДП "Харківвибухпром" була залишена без розгляду, що свідчить про обізнаність останнього про наявність укладеного спірного договору вже з квітня 2012 року.

Поважність пропуску строку на звернення до суду за захистом порушених прав повинна довести саме особа, яка просить визнати правочин недійсним.

Надаючи оцінку пропуску строку позовної давності, суд першої інстанції зазначив, що однією з поважних причин та обставин, які надають можливість визнати поважними причини пропущення позовної давності при поданні заяви про визнання недійсним правочину, є укладення договору купівлі-продажу від 11.01.2010, що завдало збитків державі та суспільству, наслідком зменшення майнових активів боржника, що є державною власністю, відповідно якого існує особливий правовий режим реалізації та захисту.

Однак, наведені обставини жодним чином не стосуються поважності причини пропуску строку позовної давності.

Посилання арбітражного керуючого на те, що його 25.04.2017 було призначено розпорядником майна боржника і з матеріалів справи йому стало відомо, що 11.01.2010 був укладений спірний договір, не є тією поважною причиною щодо якої судом може бути поновлено пропущений строк позовної давності.

Тому, з урахуванням надходження 25.06.2018 від ОСОБА_1 заяви про застосування строку позовної давності, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви в.о. керівника боржника - розпорядника майна ДП "Харківвибухпром" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомості від 11.01.2010 слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності, в зв'язку з чим ухвала Господарського суду Харківської області від 26.06.2018 підлягає скасуванню як така, що прийнята з порушенням норм матеріального права.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в зв'язку з чим ухвала Господарського суду Харківської області від 26.06.2018 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви в.о. керівника ДП "Харківвибухпром" розпорядника майна Татіщева О.Є. (вх.№256 від 05.01.2018) про визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єктів нерухомості від 11.01.2010.

Керуючись статтями 269, 270, п.2 статті 275, п.4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мангуст-777" задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.06.2018 у справі № 922/3380/13 скасувати. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви в.о. керівника ДП "Харківвибухпром" розпорядника майна Татіщева О.Є. (вх.№256 від 05.01.2018) про визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єктів нерухомості від 11.01.2010 відмовити.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12.11.2018.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя В.О. Фоміна