ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2018 Справа № 917/724/18

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

при секретарі Михатило А.В.,

за участю представників:

від позивача: Бакалюк М.М., Матяш Т.В.,

від відповідача: Червона О.В., Вертепний О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Електролізні компресорні технології",

вул. Академіка Кримського, 4А, оф. 207, м. Київ, 03142

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго",

вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022

про стягнення 287 104,32 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Електролізні компресорні технології" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про стягнення 287 104, 32 грн., з яких 210 207, 78 грн. - інфляційних втрат, 5840, 24 грн. - 3 % річних, 71 056, 29 грн. - пені, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язання згідно укладеного між сторонами договору поставки №506 від 14.02.2017.

Ухвалою від 21.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 12.07.2018. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні 12.07.2018 представником відповідача заявлено письмове клопотання про відкладення підготовчого засідання, оскільки необхідний час для зібрання доказів по справі для надання відзиву на позовну заяву. Клопотання судом задоволено, підготовче засідання відкладено на 07.08.2018.

24.07.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. №6918).

Позивачем подано відповідь на відзив (вх. №7373 від 08.08.2018).

Ухвалою від 07.08.2018 продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів. Розгляд справи відкладено на 30.08.2018.

У підготовчому засіданні 30.08.2018 представником відповідача подано клопотання б/н про призначення судової експертизи щодо встановлення факту якості товару, а саме розподільної колонки до електролізеру тип СЭУ-4М, яка поставлялася позивачем згідно договору поставки № 506 від 14.02.2017.

Представники позивача заперечили щодо задоволення клопотання про призначення експертизи, вважають, що це зловживання правами, направлене на затягування процесу, оскільки клопотання не стосуються предмета спору.

У підготовчому засіданні 30.08.2018 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив б/н (вх. №8079 від 30.08.2018), та просив вручити заперечення позивачу.

Представник позивача не прийняв в судовому засіданні заперечення на відповідь на відзив та просив не приймати подані відповідачем заперечення, оскільки немає доказів направлення їх позивачу.

Подані заперечення долучені судом до матеріалів справи.

Головуючий відклав вирішення клопотань про призначення експертизи на наступне судове засідання.

В судовому засіданні оголошено перерву до 07.09.2018.

03.09.2018 від відповідача надійшли заперечення на відзив (вх. №8156 від 03.09.2018).

Позивачем подано заперечення проти клопотання про призначення експертизи (вх. №8235 від 04.09.2018).

07.09.2018 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив (вх. №8335 від 07.09.2018).

Ухвалою суду від 07.09.2018 відмовлено Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи.

У судовому засіданні 07.09.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.10.2018.

В судовому засіданні 01.10.2018 представники позивача виклали зміст та підстави позовних вимог, надали пояснення щодо заперечень відповідача.

В судовому засіданні 01.10.2018 представники відповідача виклали свої заперечення проти позову.

Головуючий дослідив матеріали справи 917/724/18 у судовому засіданні. Розгляд справи відкладено на 29.10.2018.

У судовому засіданні 29.10.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечував.

Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши всі обставини справи та надані докази в їх сукупності, суд міста встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Електролізні компресорні технології" ( позивач, Постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (відповідач, Покупець) було укладено Договір № 506 від 14.02.2017, згідно умов якого Постачальник зобов'язувався передати у власність Покупця продукцію (Товар) а саме: Розподільну колонку (ч.00.00.04РК.СБ ТУ У 29,2-06:2010) до електролізеру тип СЭУ-4М, а Покупець зобов'язався прийняти Товар та оплатити на умовах, які вказані в даному Договорі.

В даному Договорі сторони узгодили:

- загальна сума Договору складає 382800,00 грн. (Триста вісімдесят дві тисячі вісімсот грн. 00 коп.), в т.ч. ПДВ 63800,00 грн. (п. 2.1);

- до ціни Товару включена вартість тари, упакування і маркування, а також вартість транспортування Товару до місця його передачі зазначеному в п. 3.3. даного Договору. Тара, упакування, у якому відвантажується Товар, повинні відповідати встановленим в Україні стандартам або технічним умовам і забезпечувати, за умови належного поводження з вантажем, збереження Товару під час його транспортування (п. 2.2);

- Товар постачається протягом 90 днів, з моменту отримання від Покупця попередньої оплати (п.3.1);

- поставку товарів планується здійснювати протягом 2017 року. Обсяги закупівлі залежать від наявності коштів в бюджеті Покупця на 2017 рік. У разі, якщо на 2017 рік фінансування не буде передбачено або передбачено в недостатньому обсязі, Покупець має право відкоригувати обсяги закупівлі та продовжити строк закупівлі товарів, про що сторони складають додаткову угоду (п. 3.2);

- поставка супроводжується наступними відвантажувальними документами, що передаються Покупцю разом з Товаром:

- видаткова накладна;

- сертифікат відповідності товару (в разі зазначення товару в переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні);

- паспорт або сертифікат якості підприємства-виробника та/або експлуатаційні документи, що входять до комплекту постачання виробників (п. 3.4.);

- право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця в момент підписання видаткової накладної обома Сторонами (п. 3.5);

- розрахунки між Покупцем та Постачальником за даним Договором здійснюються у наступному порядку:

Покупець здійснює попередню оплату у розмірі 50 % вартості замовленого Товару протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту виставлення рахунку-фактури Постачальником.

Остаточний розрахунок здійснюється протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту одержання Товару Покупцем (п. 4.1);

- Товар, що поставляється, повинен відповідати по якості вимогам державних норм і стандартів, що діють в Україні, що підтверджується нормативно-технічною документацією (п. 5.1);

- Постачальник зобов'язаний на партію Товару надати Покупцю документи, що підтверджують якість Товару. Під документами, що підтверджують якість Товару слід вважати: сертифікат відповідності, паспорт якості, радіаційний сертифікат, паспорт радіаційної якості, дозвіл на поставку та інші документи, що зазвичай підтверджують якість Товару (п. 5.2);

- випадку виявлення невідповідності Товару стандартам якості або схованого дефекту Покупець направляє рекомендований лист з повідомленням Постачальнику про направлення уповноваженого представника для складання Акту рекламації. Постачальник зобов'язаний направити свого уповноваженого представника протягом 3 днів з моменту отримання листа. Якщо Постачальник в зазначений строк не направляє уповноваженого представника, Покупець складає Акт рекламації в односторонньому порядку, який є обов'язковим для виконання Постачальником (п. 5.3);

- Покупець не вправі без згоди з Постачальником використовувати Товар, по якому складений Акт рекламації (п. 5.4);

- Постачальник протягом 20 днів з моменту оформлення Акта рекламації за власний рахунок робить заміну Товару на якісний або здійснює доукомплектування. Замінений або доукомплектований Товар має бути з належним маркіруванням. Транспортні витрати при заміні товару несе Постачальник (п. 5.5);

Відповідно до п. 4.1.1. Договору Покупець 02.03.2017 здійснив попередню оплату в розмірі 50 % вартості Товару, що склала 191 400,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що згідно видаткової накладної № РН-0000001 від 12.06.2017, Постачальник здійснив поставку Товару Покупцю загальною вартістю 382 800,00 грн. (триста вісімдесят дві тисячі вісімсот) (а.с. 20).

П. 4.1.2. Договору передбачено, що Покупець здійснює остаточну оплату Товару протягом 14 банківських днів з моменту поставки товару, тобто в строк до 30.06.2017. Однак, в порушення умов договору, остаточний розрахунок з позивачем не проведений, в зв'язку з чим відповідачу до сплати, окрім суми повного розрахунку, нараховано пеню, 3 % річних та суму інфляційних втрат.

02.04.2018 на адресу відповідача було направлено претензію (а.с. 22-26, докази направлення а.с. 27-28). Отримана не була. 25.04.2018 було повторно направлено претензію (копія в матеріалах справи відсутня), до цього часу відповідь не надійшла.

Відповідач в свою чергу стверджує, що поставлений згідно видаткової накладної № РН-0000001 від 12.06.2017 Товар, не відповідає вимогам якості визначеним законодавством та пунктами 3.4. та 5.1. Договору. Крім того, розділом 5 договору визначено порядок дій та обов'язки сторін у випадку виявлення невідповідності товару вимогам якості.

В ході проведення вхідного контролю було виявлено зауваження, що відображено у Акті вхідного контролю № 638 від 13.06.2017 (Розподільна колонка зав. №1) (а.с. 76).

Про виявлені невідповідності та дефекти товару відповідач повідомив позивача, листом № 13-29-04/2444 від 26.06.2017 (а.с.77), в якому зазначив, що в ході виконання вхідного контролю було виявлено зауваження щодо поставленої колонки, про що Сторони склали Рекламаційний акт № 1 від 04.08.2017 (а.с. 78-80), відповідно до якого було обумовлено усунення виявлених недоліків у строк 20 днів.

Відповідно до акту приймання-передачі майна № 1 від 04.08.2017 (а.с. 81) позивачу передано розподільну колонку (ТУ У 28.2-1:2016) до електролізеру тип СЭУ-4М.

Після повернення товару та проведення первинного огляду розподільної колонки (ТУ У 28.2-1:2016) до електролізеру тип СЭУ-4М зав. № 1, було складено акт первинного огляду від 08.09.2017, в якому зафіксовано недоліки (а.с. 82).

20.10.2017 було складено Доповнення до рекламаційного акту № 1 від 20.10.2017, в якому зазначено термін для усунення недоліків та поставки розподільної колонки в термін до 22.12.2017 (а.с. 83-85).

Позивачем на заміну розподільної колонки зав. № 1 виконано нову розподільну колонку з зав. № 7301. Після проведення вхідного контролю 26.12.2017 було виявлено, що розподільна колонка зав. № 7301 не придатна для експлуатації.

Відповідач зазначає, що Листом № 13-29-16/79 від 09.01.2018 відповідач наголосив позивачу на необхідності усунення недоліків товару, але дані недоліки на сьогоднішній день не усунуто в повному обсязі.

Відповідач стверджує, що однією з причин визнання непридатною до монтажу розподільчої колонки зав. № 1, було невідповідність вимогам нормативним документам використаних матеріалів для її виготовлення. На сьогоднішній день не усунуто наступні зауваження, які було виявлено в ході проведення вхідного контролю розподільчої колонки зав. № 7301.

Позивач стверджує, що всі листи відповідача не спростовують факт поставки товару, а, навпаки, підтверджують, що відповідач намагаєтеся просто уникнути остаточних розрахунків, в той час як Постачальник продовжує виконувати гарантійні зобов'язання, не зважаючи на факт відсутності оплати.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно, неупереджено та безпосередньо, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Приписами частини 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, із приписів частини 1 статті 692 ЦК України випливає обов'язок відповідача оплатити товар після його прийняття та прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення вхідного контролю було виявлено зауваження, що відображено у Акті вхідного контролю № 638 від 13.06.2017 (Розподільна колонка зав. №1) (а.с. 76).

Про виявлені невідповідності та дефекти товару відповідач повідомив позивача, листом № 13-29-04/2444 від 26.06.2017 (а.с.77), в якому зазначив, що в ході виконання вхідного контролю було виявлено зауваження щодо поставленої колонки, про що Сторони склали Рекламаційний акт № 1 від 04.08.2017 (а.с. 78-80), відповідно до якого було обумовлено усунення виявлених недоліків у строк 20 днів.

Відповідно до п. 5.2. Договору Постачальник зобов'язаний на партію Товару надати Покупцю документи, що підтверджують якість Товару. Під документами, що підтверджують якість Товару слід вважати: сертифікат відповідності, паспорт якості, радіаційний сертифікат, паспорт радіаційної якості, дозвіл на поставку та інші документи, що зазвичай підтверджують якість Товару (п. 5.2);

У випадку виявлення невідповідності Товару стандартам якості або схованого дефекту Покупець направляє рекомендований лист з повідомленням Постачальнику про направлення уповноваженого представника для складання Акту рекламації. Постачальник зобов'язаний направити свого уповноваженого представника протягом 3 днів з моменту отримання листа. Якщо Постачальник в зазначений строк не направляє уповноваженого представника, Покупець складає Акт рекламації в односторонньому порядку, який є обов'язковим для виконання Постачальником (п. 5.3).

Покупець не вправі без згоди з Постачальником використовувати Товар, по якому складений Акт рекламації (п. 5.4)

Постачальник протягом 20 днів з моменту оформлення Акта рекламації за власний рахунок робить заміну Товару на якісний або здійснює доукомплектування. Замінений або доукомплектований Товар має бути з належним маркіруванням. Транспортні витрати при заміні товару несе Постачальник (п. 5.5).

Відповідно до акту приймання-передачі майна № 1 від 04.08.2017 (а.с. 81) позивачу передано розподільну колонку (ТУ У 28.2-1:2016) до електролізеру тип СЭУ-4М.

Як зазначає відповідач, позивачем на заміну розподільної колонки зав. № 1 виконано нову розподільну колонку з зав. № 7301. Після проведення вхідного контролю 26.12.2017 було виявлено, що розподільна колонка зав. № 7301 не придатна для експлуатації.

Відповідно до статті 673 Цивільного кодексу України визначає, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно до статті 268 ГК України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

Умовами договору передбачено вимоги до якості та перелік документів, які підтверджують належну якість товару ( п. 3.4. Договору).

З матеріалів справи та наданих документів вбачається, що відповідно до акту приймання-передачі майна № 1 від 04.08.2017 (а.с. 81) позивачу передано розподільну колонку (ТУ У 28.2-1:2016) до електролізеру тип СЭУ-4М

В матеріалах справи відсутні документи на підтвердження передачі відповідачу Товару після усунутих недоліків, у зв'язку з чим у відповідача відсутній обов'язок по оплаті товару до моменту належного виконання зобов'язань позивачем.

У відповідності до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відсутність порушення відповідачем зобов'язання з оплати Товару, виключає можливість стягнення з нього пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову у позові повністю.

Судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на оплату правничої допомоги адвоката покладаються на позивача у разі відмови йому у позові.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, то витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача, і відповідно вимога позивача про стягнення з відповідача 28 710,00 грн. витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.. Відмовити в задоволенні позову.

2. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 02.11.2018.

Суддя М.М. Кульбако