ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

15.11.2018

Справа № 910/14756/18

Суддя господарського суду міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ИССО»

до          Установи « 28 Управління начальника робіт»

про          стягнення заборгованості у розмірі 1 110 620, 87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ИССО» (далі – позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Установи « 28 Управління начальника робіт» (далі – відповідач) про стягнення заборгованості по Договорам оренди машин та механізмів від 03.10.2016, № 7 від 01.06.2017, № 8 від 01.10.2017 у сумі 901 868, 92, стягнення інфляційних збитків та 3 % річних у сумі 208 751, 95 грн.

Дослідивши матеріали переданої на розгляд суду позовної заяви на предмет наявності правових підстав для прийняття її до розгляду, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до приписів частини першої статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

За своїм процесуальним призначенням інститут об'єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Зі змісту частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що вона визначає можливість об’єднання позовних вимог лише за умови, коли вони пов'язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Таким чином, однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Питання щодо утруднення вирішення спору, у зв'язку з об'єднанням однорідних позовних вимог, оцінюється судом у кожному конкретному випадку окремо.

Тобто, прийняття позову з об'єднаними однорідними вимогами залишається на розсуд суду та є його правом, але повинно бути об'єктивно обґрунтоване.

У разі недотримання правила об’єднання позовних вимог настають наслідки, визначені пунктом 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

В даному випадку, позивачем заявлені позовні вимоги про зобов’язання стягнути заборгованість по Договорам оренди машин та механізмів від 03.10.2016, № 7 від 01.06.2017, № 8 від 01.10.2017, а також стягнення інфляційних збитків та 3 % річних у сумі 208 751, 95 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що між ним, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, було укладено Договір оренди машин та механізмів від 03.10.2016. Заборгованість по даному Договору становить 806 769, 09 грн.

Крім того, 01.06.2017 року між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, було укладено Договір на послуги з оренди автомобілів та механізмів № 7, заборгованість по якому становить 90 800, 00 грн. та Договір на послуги з оренди автомобілів та механізмів № 8 від 01.10.2017, заборгованість по якому становить 4 299, 83 грн.

У позовній заяві позивач стверджує, що заборгованість по Договору оренди машин та механізмів від 03.10.2016 підтверджується актом звіряння станом на 01.12.2017 на суму 806 769, 09 грн., по Договору на послуги з оренди автомобілів та механізмів № 7 від 01.06.2017 актом звіряння станом на 01.12.2017, заборгованість по якому становить 908 00, 00 грн. та по Договору на послуги з оренди автомобілів та механізмів № 8 від 01.10.2017 актом звіряння станом на 01.12.2017, заборгованість по якому становить 4 299, 83 грн. Оскільки відповідачем не погашена заборгованість, позивачем нараховано інфляційні збитки по Договору оренди машин та механізмів від 03.10.2016 на загальну суму 154 829, 70 грн., 3% річних на загальну суму 41 219, 45 грн. та по Договору на послуги з оренди автомобілів та механізмів № 7 від 01.06.2017 нараховано інфляційні збитки 9 669, 50 грн., 3 % річних на загальну суму 3033, 30 грн.

Дослідивши зміст Договорів оренди автомобілів та механізмів від 03.10.2018, № 7 від 01.06.2017 та № 8 від 01.10.2017 судом встановлено, що підставами виникнення спірних правовідносин сторін є господарські договори, кожен із яких, незважаючи на однаковий суб'єктний склад та правову природу, породжує різні взаємні права та обов'язки, що має наслідком дослідження окремо кожного договору та доказів, якими підтверджується заборгованість відповідача, в тому числі обсягів сплаченої суми відповідачем та залишку заборгованості по орендній платі по кожному Договору, та окремо – наявності правових підстав для нарахування інфляційних збитків та 3 % річних, що повинно підтверджуватися окремими, не пов'язаними між собою доказами.

Сумісний розгляд таких позовних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені статтею 195 Господарського процесуального кодексу України, що свідчить про порушення правил об'єднання позовних вимог.

Частиною 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України визначено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Отже, повернення позовної заяви без розгляду не позбавляє позивача права на доступ до правосуддя шляхом подання окремих позовів.

Також суд зазначає, що частиною 6 статті 173 Господарського процесуального кодексу України передбачено саме право, а не обов'язок суду об'єднати чи роз'єднати позовні вимоги, при цьому, лише за умови, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства, яким в свою чергу в силу приписів частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Натомість, сумісний розгляд об'єднаних позивачем вимог значно утруднить та сприятиме затягуванню вирішення спору по суті.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 2 ч. 5 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1.          Повернути позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ИССО» до Установи « 28 Управління начальника робіт» про стягнення заборгованості по Договорам оренди машин та механізмів від 03.10.2016, № 7 від 01.06.2017, № 8 від 01.10.2017 у сумі 901 868, 92, стягнення інфляційних збитків та 3 % річних у сумі 208 751, 95 грн.

2.          Ухвала набирає законної сили 15.11.2018 та підлягає оскарженню в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя                                                                                                    М.Є. Літвінова