УХВАЛА

15.11.2018Справа № 910/12934/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши заяву Приватного підприємства Фірма «Вір'єм» про забезпечення позову у справі

За позовом Приватного підприємства Фірма «Вір'єм»

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ICIDA-IVF"

про стягнення 3 722 313, 14 грн.

Представники:

від позивача: Дубина Н.В., Сєріков І.С.;

від відповідача: Черевко Л.М.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Фірма "Вір'єм" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ICIDA-IVF" (далі-відповідач) про стягнення частини заборгованості з орендної плати у розмірі 1 405 231, 51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди від 18.04.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2018 позовну заяву Приватного підприємства "Фірма "Вір'єм" залишено без руху. Встановлено Приватному підприємству "Фірма "Вір'єм" строк протягом п'яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати суду докази направлення на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСІДА - ІVF" копій документів, які додано до позовної заяви б/н від 26.09.2018; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також документи, що підтверджують викладені у позовній заяві обставини, а саме: акт приймання-передавання приміщення за договором оренди нежитлового приміщення від 18.04.2014; докази виставлення (надсилання, вручення) відповідачу рахунків відповідно до підпункту 5.4.4. п. 5.4. договору оренди нежитлового приміщення від 18.04.2014 (у разі їх наявності).

12.10.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Приватного підприємства "Фірма "Вір'єм" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.11.2018.

02.11.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ICIDA-IVF" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позивач не має статусу платника ПДВ, не може нараховувати ПДВ та відповідно у позивача відсутній обов'язок зі сплати сум ПДВ до державного бюджету, проте позивач і надалі продовжує виставляти рахунки та акти наданих послуг зазначаючи суму до сплати та ПДВ, у зв'язку з чим відповідач просить суд частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ICIDA-IVF" та користь Приватного підприємства Фірма «Вір'єм» 514 257, 95 грн.

13.11.2018 представник позивача через відділ автоматизованого документообігу суду подав заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати у розмірі 3 722 313, 14 грн.

Також, 13.11.2018 Приватне підприємство Фірма «Вір'єм» подало заяву про забезпечення позову, в якому просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "ICIDA-IVF" у розмірі позовних вимог.

У даному судовому засіданні представники позивача підтримали подану заяву про уточнення позовних вимог.

Розглянувши подану позивачем заяву про уточнення розміру позовних вимог, суд відзначає наступне.

Частиною 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Господарським процесуальним кодексом, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову

Враховуючи наведене, суд розцінює подану заяву про уточнення розміру позовних вимог, як заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно визнає заяву такою, що відповідає вимогам ст. 46 ГПК України у зв'язку з чим приймає її до розгляду.

За таких обставин, суд розглядає справу, виходячи з нової ціни позову, а саме стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 3 722 313, 14 грн.

Також, у даному судовому засіданні представники позивача підтримали подану заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Представник відповідача заперечив проти задоволення даної заяви.

Розглянувши заяву Приватного підприємства Фірма «Вір'єм» про вжиття заходів забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Заява обгрунтована тим, що відповідач систематично порушує умови договору в частині сплати орендних платежів, згідно даних бухгалтерського обліку позивача, розмір заборгованості відповідача станом на 20.09.2018 складає 132 371,48 дол.США, що у перерахунку у гривні по курсу НБУ складає 3 722 313, 14 грн., у зв'язку з позивач враховуючи ціну позову, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "ICIDA-IVF", унеможливить виконання рішення суду відповідачем.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд відзначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, що належать відповідачеві, в межах ціни позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

При цьому, Приватним підприємством Фірма «Вір'єм» не надано належних доказів вчинення відповідачем дій, направлених на відчуження власного нерухомого майна.

Таким чином, припущення позивача про неможливість виконання прийнятого в подальшому судового рішення, в разі його задоволення, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а тому заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки заявником не було надано доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд визнає подане клопотання Приватного підприємства Фірма «Вір'єм» про забезпечення позову таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства Фірма «Вір'єм» про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 15.11.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом десяти днів з дня її проголошення, з урахуванням вимог ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Щербаков С.О.