РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.11.2018Справа № 910/8065/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., при секретарі судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича група "Альбатрос" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул.Робоча,75, кв.194, )

до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" (04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, 40, )

про стягнення 47 332 006,87 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Архіпов О.Ю. за дов.

від відповідача: Буртовий М.В за дов.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича група "Альбатрос" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" про стягнення 46 117 053,73 грн. страхового відшкодування, 1 111,86 грн. пені, 333 558,96 грн. 3% річних, 880 282,32 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за умовами укладеного між позивачем, як страхувальником, та відповідачем, як страховиком договору добровільного страхування майна юридичних осіб № 251.994108784.0086 від 12.12.2016 відповідачем було застраховано товарно-матеріальні цінності згідно переліку, страхова сума 49 256 447,03 грн. 10.05.2017 сталась подія, що має ознаки відповідно до п.1.5 договору страхового випадку - крадіжка застрахованого майна - труби н/ж (позиції 3-13 додатку 1 до договору) з місця його зберігання: м.Дніпро, вул. Будівельників, 60, проте відповідач після повідомлення позивачем про настання страхового випадку по договору, надання документів, відповідей на запити відповідача, проведення експертної оцінки розміру збитків та ін. ( усі документи, для прийняття рішення про виплату були надані відповідачу 06.12.2017 разом з листом № 60 від 04.12.2017), фактично ухиляється від прийняття відповідного рішення про страховій події 10.05.2017 та виплати страхового відшкодування, розмір якого склав 46 117 053,73 грн.

Ухвалою суду від 26.06.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 24.07.2018.

19.07.2018 через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач стверджує, що за заявою страхувальника 12.05.2017 про настання 10.05.2017 страхового випадку спеціалістами страховика розпочато розслідування страхового випадку, яке на даний час не закінчено, тому позовні вимоги є передчасними. Заявляє, що дія укладеного між сторонами договору добровільного страхування майна № 251.994108784.0086 від 12.12.2016 припинена 13.03.2017 відповідно до п.2.73 договору та положень п.3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про страхування» у зв'язку із несплатою позивачем у визначений строк страхової премії по договору, обставини страхової події, на думку відповідача, можуть свідчити, що службові особи саме ТОВ «ТПГ «Альбатрос» та інші невстановлені особи вчинили шахрайські дії, направлені на неправомірне отримання страхового відшкодування по договору страхування шляхом інсценування крадіжки застрахованих товарно-матеріальних цінностей, у зв'язку з цим відповідачем було повідомлено про неможливість прийняття рішення про виплату страхового відшкодування до завершення всіх кримінальних розслідувань. Щодо розміру заявленого відшкодування відповідач зауважує, що страхове відшкодування по договору не може перевищувати розміру прямого збитку, при цьому загальна вартість поставки аналогічних труб складає 11 187 583,09 грн., що в декілька разів нижча, ніж заявлена до стягнення сума. У задоволенні позову просить відмовити у зв'язку з недоведеністю підстав.

23.07.2018 через канцелярію суду відповідачем подано клопотання про долучення доказів.

24.07.2018 через канцелярію суду позивачем подано клопотання про відкладення судового засідання.

В судовому засіданні 24.07.2018 оголошено перерву на 04.09.2018.

06.08.2018 через канцелярію суду позивачем подано відповідь на відзив, зі змісту якої позивач пояснює, що дійсно страховий платіж № 2 (строк оплати 13.03.2017) сплачений 16.03.2017, проте незважаючи на вказану обставину сторони продовжували взаємно виконувати умови договору, зокрема відповідач виставляв рахунки на оплату наступних страховий премій та приймав їх оплату від позивача, при настанні страхового випадку страховик прийняв заяву позивача про настання збитку № 44447-31 від 12.05.2017 та проводив розслідування страхового випадку без будь-яких зазначень про припинення договору, натомість вже після відкриття провадження у даній справі 20.07.2018 відповідач повернув на користь позивача страхові премії 2-4 за договором страхування, що також є нічим іншим, ніж спробою уникнути виконання зобов'язань. Зазначає, що проведене на замовлення відповідача сюрвеєрське дослідження вартості аналогічного товару не є належним доказом, оскільки запропоновані труби, вартістю 11 187 583,09 грн. не є аналогічними тим, що були застраховані. Разом з тим, за умовами п.2.5.4 договору страхове відшкодування вартості майна обчислюється за цінами, які діють на дату страхового випадку і за наданим позивачем висновком експерта № 279/08/2018 від 02.08.2018 вартість нових труб, застрахованих за договором, станом на 10.05.2017 склала 48 955 863,23 грн., відтак загальна сума заявленого відшкодування знаходиться в межах дійсної вартості викрадених 10.05.2017 труб.

03.09.2018 через канцелярію суду позивачем подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 04.09.2018 оголошено перерву на 25.09.2018.

20.09.2018 через канцелярію суду позивачем подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

21.09.2018 через канцелярію суду відповідачем подано заперечення по справі, в яких вказує, що факт прострочення оплати страхової преміє по договору в розумінні п.2.7.3 договору є автоматично підставою для припинення договору, за даними наданого відповідачем звіту, що складений 17.09.2018, загальна вартість ринкових труб станом на 10.05.2017 склала 23 912 629,03 грн., наданий позивачем висновок експерта № 279/08/2018 оцінює критично.

Ухвалою суду від 25.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.10.2018.

У засіданні суду 09.10.2018 було оголошено перерву до 18.10.2018.

17.10.2018 відповідачем подано клопотання про долучення доказів по справі.

18.10.2018 через канцелярію суду позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю уповноваженого представника в іншому судовому засіданні.

У засіданні суду 18.10.2018 було оголошено перерву до 06.11.2018.

23.10.2018 позивач подав заперечення проти клопотання від 17.10.2018 про долучення доказів.

06.11.2018 до суду відповідачем подано заяву про розподіл судових витрат, в якій вказує, що у зв'язку з отриманням професійного правничої допомоги під час розгляду справи № 910/8065/18 в суді першої інстанції відповідач має сплатити на користь АО «ЮФ «Ілляшев та партнери» гонорар адвоката, тому просить здійснити розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач має сплатити у зв'язку із розглядом справи в Господарському суді міста Києва.

У судовому засіданні 06.11.2018 закінчено розгляд справи, суд видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення по суті справи.

07.11.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - Відповідач, ПрАТ СК «ПЗУ Україна», страховик за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробнича група «Альбатрос» (далі - позивач, ТОВ «ТВГ Альбатрос», страхувальник за договором) було укладено договір добровільного страхування майна юридичних осіб № 251.994108784.0086, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованого майна. зазначені майнові інтереси мають бути належним чином заявлені на страхування та безпосередньо зазначені у пункті 1.3 договору та/або перелічені в додатку № 1 до цього договору.

Пунктом 2.2 договору «Частина Б» страхування сторони визначили перелік майна, що може бути застраховане за договором.

У додатку № 1 від 12.12.2016 до договору узгоджено конкретний перелік майна, що передається на страхування:

1. Сталь рулонна, 08 КП цинк, Цинк 828000, Цинк 8320СГО;

2. Сталь рулонна оц. 1,15x1250; 08 КП цинк;

3. Труба н/ж Д 5,0x0,5 мм ст. 10х18Н10Т-ВД (ЗП-502);

4. Труба н/ж Д-9,0х0,4 мм ст. 10х18Н10Т-ВД (ЗП 502-ВД

5. Труба н/ж ф 7,0x5,0 мм ст. 10х18Н10Т-ВД (ЗП 502-В

6. Труба н/ж ф 8,0x0,2 мм ст. 10х18Н10Т-ВД (ЗП 502-В

7. Труба н/ж Д-14,0x2,0 мм ст. 12х18Н1 ОТ ГОСТ 9941-81

8. Труба н/ж Д-16пх2п мм ст. 12х 18Н ЮТ ГОСТ 9941-81

9. Труба н/ж ст. 10х18Н10Т (ЗП-502-ВД) ф 12,0x0,5 мм

10. Труба н/ж ст. 10х18Н10Т-ВД (ЗП-502-ВД) ф 15,0х0,5 мм

11. Труба н/ж ст. 10х18Н10Т-ВД (ЗП-502-ВД) ф 6,5x0,5 мм

12. Труба н/ж ст. 10х18Н10Т-ВД (ЗП-502-ВД) ф 7,0x0,5 мм

13. Труба н/ж ст. 10х18Н10Т-ВД (ЗП-502-ВД) ф 12,0x0,3 мм

Відповідно до додатку № 1 від 12.12.2016 до договору, а також п.1.3.7 договору «Частина А», загальна страхова сума за договором склала 49 256 447,03 грн.

Місце страхування: м.Дніпро, вул.Будівельників, 60 (п.1.4.1 частини А договору).

Пунктом 1.2. частини «А» договору встановлений строк дії договору з 00 годин 00 хвилин за Київським часом 13.12.2016р. до 24 години 00 хвилин 12.12.2017. Договір набуває чинності з 00 год. 00 хв. дня, наступного за днем оплати Страхувальником страхової премії (або її частини) у розміри та строки, обумовлені цим Договором, але не раніше строку, визначеного як дата початку строку дії Договору страхування.

У п.1.5 частини «А» договору визначені страхові випадки по договору: вогонь, стихійні явища, вода, спринклерні системи, крадіжка, протиправні дії третіх осіб, бій скла.

12.05.2017 ТОВ «ТВГ Альбатрос» в особі директора ОСОБА_3 звернулось до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання збитку, в якій повідомив, що 10.05.2017 приблизно о 14 годині орендодавець складу, в якому зберігалось застраховане відповідно до договору страхування № 251.994108784.0086 від 12.12.2016 майно: м.Дніпро, вул..Будівельників, 60 помітив, що камери відеоспостереження, встановлені на складі, не працюють, про що повідомлено ТОВ «ТВГ Альбатрос», який прибувши на місце виявив, що частина паркану біля складу та задня стінка складу пошкоджена, за результатом огляду приміщення встановлено відсутність частини товарно-матеріальних цінностей, було викликано патрульну поліцію - Чечелівське відділення Дніпровського відділу патрульної поліції ГУНП в Дніпропетровській області, після огляду місяця події викликано слідчу групу для здійснення фіксації події.

Вказана заява прийнята страховиком 12.05.2017, що засвідчено підписом та печаткою уповноваженого представника Піддубної О.В., до заяви додано документи:

1) Копія договору добровільного страхування майна юридичних осіб від 12.12.2016 51.994108784.0086 на 7 арк. в 1 прим.

2) Копія видаткової накладної від 29.05.2015 № 61 на 1 арк. в 1 прим.

3) Копія видаткової накладної від 19.06.2015 № 69 на 1 арк. в 1 прим.

4) Копія видаткової накладної від 21.07.2016 № 138 на 1 арк. в 1 прим.

5) Копія видаткової накладної від 23.05.2016 № СТГ000000005 на 1 арк. в 1 прим.

6) Копія видаткової накладної від 26.05.2016 № СТГ00000007 на 1 арк. в 1 прим.

7) Копія накладної від 21.07.2016 № СФ-2107/1 на 1 арк. в 1 прим.

8) Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.03.2017 р . на 1 арк. в 1 прим.

9) Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І квартал 2017 р. на 1 . в 1 прим.

10) Квитанція № 1 та квитанція № 2 на 1 арк. в 1 прим.

11) Витяг з кримінального провадження № 0000917 від 11.05.2017 на 1 . в 1 прим.

12) Копія статуту ТОВ «ТВГ «Альбатрос» на 20 арк. в 1 прим.

13) Копія протоколу від 17.04.2014 № 1 на 2 арк. в 1 прим.

14) Копія наказу від 22.04.2014 № 1 на 1 арк. в 1 прим.

15) Копія наказу від 16.07.2015 № 32 «про зміну назви посади) на 1 арк. в 1 прим.

16) Фотографії місця події на 7 арк.

17) Інвентаризаційний опис від 11.05.2017 р. № 2 на 2 акр. в Іприм.

18) Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань від 11.05.2017 на 6 арк. ві прим.

19) Копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань на 2. арк. в 1 прим.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що 11.05.2017 страхувальником було надіслано на адресу страховика лист № 26 із повідомленням про подію 10.05.2017 та проханням здійснити виплату страхового відшкодування в межах суми 46 117 053,73 грн. завданих збитків, а саме: 45 866 765,88 грн. (сума з вирахуванням франшизи 0,5% та страхової премії, що залишилась ТОВ «ТВГ Альбатрос» до сплати 19 702, 58 грн.).

Також з наданих документів вбачається та відповідачем не спростовано, що позивачем були надано на неодноразові запити відповідача документи та пояснення, доступ до складського приміщення оцінювачу для проведення експертної оцінки розміру збитків. Останній запит щодо надання документів від відповідача датований 15.11.2017 за вих. № 9871-31, відповідь з усіма наявними документами була надана позивачем відповідачу 06.12.2017 листом від 04.12.2017 за вих.№ 60 (вх.12185-3).

Позивач стверджує, що ним було виконано всі умови укладеного з відповідачем договору страхування в частині надання документів та відомостей, необхідних для виплати страхового відшкодування. Однак відповідач не відшкодував позивачу суму страхового відшкодування, всіляко ухиляється від прийняття рішення по страховому випадку та виплаті страхового відшкодування.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову зазначив, що розслідування страхового випадку страховиком та органами досудового розслідування на даний час не закінчено, тому позовні вимоги є передчасними, дія укладеного між сторонами договору добровільного страхування майна № 251.994108784.0086 від 12.12.2016 припинена 13.03.2017 відповідно до п.2.73 договору та положень п.3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про страхування» у зв'язку із несплатою позивачем у визначений строк страхової премії по договору, обставини страхової події, на думку відповідача, можуть свідчити, що службові особи саме ТОВ «ТПГ «Альбатрос» та інші невстановлені особи вчинили шахрайські дії, направлені на неправомірне отримання страхового відшкодування по договору страхування шляхом інсценування крадіжки застрахованих товарно-матеріальних цінностей, у зв'язку з цим відповідачем було повідомлено про неможливість прийняття рішення про виплату страхового відшкодування до завершення всіх кримінальних розслідувань, також страховик не погоджується із заявленим розміром відшкодування, враховуючи що вартість поставки аналогічних труб складає 11 187 583,09 грн., що в декілька разів нижча, ніж заявлена до стягнення сума.

Позивачем на доводи відповідача надано пояснення, відповідно до яких позивач звертає увагу на те, що дійсно сталось прострочення другого страхового платежу по договору, який сплачений 16.03.2017 зі строком оплати 13.03.2017, проте відповідач жодним чином не заявляв про припинення договірних відносин до звернення з позовом до суду, навпаки ним прийнято третій та четвертий страховий платіж, а також заяви, документи по страховому випадку 10.05.2017, розрахунок вартості відшкодування був здійснений в межах дійсного фактичного розміру збитків станом на 10.05.2017, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Укладений між сторонами договір № 251.994108784.0086 від 12.12.2016 за своєю правовою природою є договором добровільного страхування.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 67 Цивільного кодексу України та Закону України "Про страхування".

Статтею 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Як вже зазначалось судом, 12 грудня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - Відповідач, ПрАТ СК «ПЗУ Україна», страховик за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробнича група «Альбатрос» (далі - позивач, ТОВ «ТВГ Альбатрос», страхувальник за договором) було укладено договір добровільного страхування майна юридичних осіб № 251.994108784.0086, предметом якого є товарно-матеріальні цінності страхувальника, страхова сума 49 256 447,03 грн., безумовна франшиза 0,5 %.

Спірні правовідносини склались між сторонами з приводу наявності чи відсутності підстав для виплати відповідачем заявленого до стягнення розміру страхового відшкодування по договору № 251.994108784.0086 від 12.12.2016 у зв'язку з настанням події 10.05.2017 викрадення застрахованого майна, що має ознаки страхового випадку, рішення щодо якого відповідачем станом на час вирішення спору не прийнято.

У даному випадку господарський суд зазначає, що позивач обґрунтовує свої вимоги про стягнення наявністю підстав для виплати відшкодування по договору, які, в свою чергу, відповідач не визнає, посилаючись на припинення дії договору 13.03.2017 відповідно до пп. 2.7.3. та п.2.11.8 у зв'язку з несплатою страхувальником у визначені строки страхової премії. Відтак, вирішення питання дії/припинення правочину передує розгляду спору про стягнення відшкодування по цьому правочину, а тому господарський суд в першу чергу надає оцінку наданим матеріалам та доводам сторін щодо дії договору № 251.994108784.0086 від 12.12.2016 станом на час настання події, що має ознаки страхового випадку - крадіжка застрахованого майна страхувальника 10.05.2017.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторонам (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтями 598, 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як встановлено ст. 997 ЦК України та ст. 28 Закону України "Про страхування", договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про страхування» визначено, що дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред'явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору.

Отже законодавець передбачає, що прострочення внесення страхового платежу надає страховику право відмовитися від договору страхування. Обов'язковою умовою в даному випадку є письмова вимога страховика до страхувальника. Разом з цим, страховик може бути позбавлений такого права договором страхування.

Слід також відзначити, що за загальними правилами цивільного законодавства договір може бути припинений шляхом розірвання, відмови від договору або іншими способами за умови його укладення.

Відповідно до п.1.2. частини «А» договору, договір діє з 00 годин 00 хвилин за Київським часом 13.12.2016р. до 24 години 00 хвилин 12.12.2017. Договір набуває чинності з 00 год. 00 хв. дня, наступного за днем оплати страхувальником страхової премії (або її частини) у розміри та строки, обумовлені цим Договором, але не раніше строку, визначеного як дата початку строку дії Договору страхування.

При укладенні договору сторони в п. 1.8 частини А договору страхування встановили графік внесення платежів страхової премії до 00 годин 00 хвилин за Київським часом: перший - 13.12.2016 в розмірі 9851,29 грн., другий - 13.03.2017 в розмірі 9851.29 грн., третій - 13.06.2017 в розмірі 9851,29 грн., четвертий -13.09.2017 в розмірі 9851,29 грн.

Судом встановлено, що страхові платежі по договору були сплачені позивачем відповідачу в обумовленому п.1.8 договору розмірі наступним чином: перший платіж 12.12.2016, другий - 16.03.2017 із затримкою 3 дні, третій - 07.06.2017, четвертий 12.09.2017.

Пунктом пунктом 2.7.3 договору страхування сторони передбачили, що у випадку якщо страхувальником прострочено строк оплати страхової премії (частини страхової премії), встановленої Договором, дія Договору автоматично припиняється 00 годин 00 хвилин за Київським часом наступного дня за днем, коли відповідно до умов п.1.8 Договору Страхувальник мав сплатити страхову премію (частину страхової премії).

Відповідач стверджує, що дія договору припинена з 00 годин 00 хвилин за Київським часом 13 березня 2017 року у зв'язку з простроченням сплати другого платежу, тобто станом на 10.05.2017 даний правочин не діяв, викрадене 10.05.2017 майно з даного часу перестало бути застрахованим майном.

Позивач не заперечує факту прострочення другого страхового платежу, проте зазначає, що оскільки сторони належно виконували умови договору, договірні відносини не є такими, що припинились.

Надавши правову кваліфікацію вказаним обставинам, наданим доказам та оцінивши пояснення сторін, суд зазначає, що за умовами укладеного між сторонами договору, зокрема п.1.8, п. 2.7.3, 2.11.8 та п.2.11.8.2 дія договору автоматично припиняється наступного дня за днем, коли відповідно мав бути сплачений черговий страховий платіж.

Проте, після прострочення позивачем оплати другого страхового платежу на 3 дні, сторони не заявляли про припинення договору, їхні дії також не свідчать про припинення, відмову від договірних відносин, зокрема відповідач шляхом виставлення рахунків-фактур № 251.994108784.0086 від 02.06.2017, від 08.09.2017 на оплату страхових платежів по договору, отримання на свій рахунок та прийняття третього-четвертого страхових платежів, прийняття 12.05.2017 заяви страховика про настання збитку за подією 10.05.2017, проведення розслідування, надсилання запитів, отримання документів з метою прийняття рішення про виплату відшкодування, а позивач шляхом сплати цих страхових премій та надання відповідних документів конклюдентно продовжили договірні відносини.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 13.03.2017 (ймовірне припинення договірних відносин в розумінні п.1.8 договору), 10.05.2017, 12.05.2017 (настання події, що має ознаки страхового випадку, прийняття заяви страховиком про цю подію від страхувальника), та до моменту звернення з позовом до суду відповідач жодним чином, вимогами, листами чи діями не заявляв про припинення договірних відносин, відповідач після отримання страхових платежів 2-4 не заявляв про їх безпідставність сплати та не повертав платнику як помилкову/неналежну оплату.

Щодо повернення відповідачем 20.07.2018 (у процесі розгляду справи в підготовчому засіданні) за платіжним дорученням № 322 від 20.07.2017 суми 29 553,87 грн., тобто сплачені 16.03.2017, 07.06.2017, 12.09.2017 страхові премії у розмірі по 9851,29 грн., суд зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено припинення договірних відносин однієї із сторін у зв'язку із наявністю спору щодо виконання договірних відноси після настання обставин та строку виконання зобов'язань.

Також суд зазначає, що позивачем долучено до матеріалів справи копії квитанції про повернення 23.07.2018 на користь відповідача коштів всього у сумі 29 553,87 грн, отриманих за платіжним дорученням № 322 від 20.07.2018., тобто страхова премія по договору сплачена позивачем у повному обсязі та отримана страховиком.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що станом на 10.05.2017 договірні відносини сторін, враховуючи їх поведінку та обставини, не припинились, зобов'язання підлягають виконанню відповідно до умов цього правочину.

Статтею 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2017 позивачем повідомлено відповідача про настання страхового ризику - викрадення товарно-матеріальних цінностей: Труба н/жД 5,0x0,5 мм ст. 10х18Н10Т-ВД (ЗП-502 - 706,00 кг; Труба н/жД-9,0x0,4 мм ст. 10х18Н10Т-ВД (ЗП 502-ВД - 51,80 кг; Труба н/ж ф 7,0x0,5 мм ст. 10х18Н10Т-ВД (ЗП 502-В-706,50 кг; Труба н/жф 8,0x0,2 мм ст. 10х18Н10Т-ВД (ЗП 502-В-291,60 кг; Труба н/ж Д-14,0x2,0 мм ст. 12х18Н10Т ГОСТ 9941-81 - 820,50 кг; Труба н/ж Д-16пх2п мм ст. 12х18Н10Т ГОСТ 9941-81 - 1543,00 кг; Труба н/ж ст. 10х18Н10Т (ЗП-502-ВД) ф 12,0x0,5 мм - 541,00 кг; Труба н/ж ст. 10х18Н10Т-ВД (ЗП-502-ВД) ф15,0х0,5 мм - 188,00 кг; Труба н/ж ст. 10х18Н10Т-ВД (ЗП-502-ВД) ф 6,5x0,5 мм - 835,30 кг; Труба н/ж ст. 10x18Н10Т-ВД (ЗП-502-ВД) ф 7,0x0,5 мм - 1099,974 кг; Труба н/ж ст. 10х18Н10Т-ВД (ЗП-502-ВД) ф 12,0x0,3 мм - 102,38 кг, який в подальшому міг бути визнаний страховим випадком.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок визначено як подію, передбачену договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Отже, юридична особа-страхувальник при укладенні із суб'єктом страхової діяльності (страховиком) договору страхування цивільної відповідальності, що може настати під час здійснення нею підприємницької діяльності, розраховує на добросовісність страховика у разі настання страхового випадку щодо виконання ним обов'язку з виплати на користь страхувальника або на користь третьої особи-потерпілого (вигодонабувача) страхового відшкодування, яке повністю (частково) покриє збитки (шкоду), завдані настанням страхового випадку.

У відповідності до ст. 9 Закону України "Про страхування", страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку; страховим відшкодуванням, визначається, страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

З огляду на положення чинного законодавства та умови договору страхування, у разі якщо подія, що настала, може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, у страховика виникає обов'язок здійснити страхове відшкодування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Положеннями п.2.2 договору частина «Б» встановлено, що страховий ризик - певна подія, на випадок настання якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховим випадком є загибель або пошкодження застрахованого майна, що відбулась під час строку дії договору, внаслідок настання страхових ризиків, передбачених п.1.5 договору, з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

Сторонами у п.1.5 частина А договору обумовлено, що до страхових випадків належить у т.ч. Варіант « 05» - Крадіжка (крадіжка, грабіж, розбій).

У п.2.3.5 частини Б договору страхувальником та страховиком було надано власне поняття в розумінні договору страхового випадку варіант « 05» - Крадіжка, а саме: Крадіжка - таємне викрадення чужого майна без відома страхувальника, у т.ч., але не обмежуючись: шляхом проникнення у приміщення у будь-який незаконний спосіб з використанням або без використання технічних засобів, підроблених ключів та ін. якщо по факту даної події органами досудового розслідування було розпочато розслідування за ознаками злочину, передбаченого ст. 185 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень п.2.8 частина Б договору визначено порядок дій страхувальника при настанні страхового випадку.

Умовами п.2.9 частини Б договору узгоджено порядок визначення розміру страхового відшкодування та суми страхового відшкодування.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що страховий ризик - Варіант 05 Крадіжка застрахованого майна- стався 10.05.2017, тобто в період дії Договору, 12.05.2017 страховик прийняв заяву страхувальника про настання події, 11.05.2017 страхувальником відправлено поштою заяву про виплату страхового відшкодування.

Відповідач не заперечує того, що позивач надавав документи, сприяв розслідуванню страхового випадку, звертався із вимогами про сплату страхового відшкодування.

Згідно п. 2.12.8 частини Б договору визначено, що страховик зобов'язаний протягом 15 робочих днів з дня, коли страховику було надано всі документи, як необхідні для прийняття рішення про розмір та причини настання страхового випадку, розмір збитку, страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування та складає страховий акт (аварійний сертифікат) або приймає рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування та письмово повідомляє про це рішення страхувальника з обґрунтуванням причин відмови протягом 5 робочих днів з дня прийняття цього рішення.

Страхувальник зобов'язаний здійснити сплату страхового відшкодування протягом 5 робочих днів з дня прийняття страховиком рішення про виплату страхового відшкодування (п.2.12.9).

Положенням п. 2.10 частини Б договору встановлено причини відмови страховика у сплаті страхового відшкодування.

Згідно зі ст. 991 Цивільного кодексу України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

- навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації;

- вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

- подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

- одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

- несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

- наявності інших підстав, встановлених законом.

Аналогічні норми містить ст. 26 Закону України "Про страхування" та п.2.10 договору.

З наведених положень вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

За результатами дослідження наданих сторонами доказів у їх сукупності, судом встановлено факт настання страхового випадку, із яким договір та Закон України "Про страхування" пов'язує обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування - крадіжка застрахованого майна 10.05.2017.

Доказів прийняття відповідачем рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування по страховому випадку 10.05.20107, станом на час розгляду справи, суду не надано.

Всупереч ст. 73, 74 ГПК України, відповідач не надав доказів та не довів суду конкретних обставин та наявності підстав для відстрочення сплати страхового відшкодування у часовому вимірі: річний термін станом на час звернення з даним позовом до суду з моменту отримання повідомлення про страховий випадок - заява 12.05.2017).

Відповідачем не доведено перед судом належними, допустимими та достатніми доказами існування обставин, які відповідно до п. 2.10 договору за законом або за умовами даного договору повністю або частково позбавляють страхувальника права на одержання страхового відшкодування.

25.04.2018 позивач звернувся до страховика - ПАТ «СК ПЗУ Україна» із вимогою перерахування страхового відшкодування у строк до 07.05.2018, проте вказана вимога залишена без задоволення. Відповідач листом за вих.№ 771/13 від 25.05.2018 повідомив про неможливість прийняття рішення по заявленій події до закінчення розслідування у кримінальному провадженні за № 0000073 від 24.06.2016.

Аргументи відповідача щодо наявності кримінальних проваджень по факту крадіжки застрахованого майна 10.05.2017, які на час розгляду справи не закриті, ймовірності вчинення злочинних діянь посадовими особами самого позивача або іншими невстановленими особами з метою отримання страхового відшкодування по договору, не приймаються судом як підстава невиконання страховиком зобов'язання щодо прийняття рішення про виплату/ відмову у виплаті страхового відшкодування та вчинення пов'язаних з цим дій.

Умовами укладеного між сторонами договору № 251.994108784.0086 не передбачено підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування: наявність незакінчених кримінальних проваджень.

Крім того, суд зазначає, що в розумінні п.2.3.5 частини Б договору, під страховим випадком, по якому у визначеному договором порядку та строки здійснюється виплата страхового відшкодування, варіант 05 Крадіжка мається на увазі подія, по факту якої органами досудового розслідування було розпочато (а не закінчено та вже розслідувано) розслідування за ознаками злочину, передбаченого ст. 185 Кримінального кодексу України.

Згідно наданих матеріалів, правоохоронними органами зафіксовано факт крадіжки застрахованого майна (кримінальне провадження № 000917).

Інші стверджування відповідача не підтверджені наданими доказами та спростовуються наявними у справі матеріалами.

Отже, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України та приймаючи до уваги обставини справи, судом встановлено неналежне невиконання відповідачем свого зобов'язання щодо виплати на користь страхового відшкодування за подією 10.05.2017 по договору.

Враховуючи наведене та дослідивши обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що крадіжка застрахована майна страхувальника - 10.05.2017 є страховим випадком, з настанням якого у відповідача, на підставі статті 979 ЦК України, статті 16 Закону України "Про страхування" та умов Договору настає обов'язок з виплати страхового відшкодування, яке згідно з умовами Договору відповідач має сплатити на користь позивача.

Крім того, листом Верховного Суду України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.11.2011 в розділі "Вирішення судами спорів про відмову у страховій виплаті на підставі інших обставин" передбачено можливість суду приймати рішення щодо стягнення страхового відшкодування у разі відсутності рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування прийнятого страховиком.

У позовній заяві позивач пояснив, що ним були надані усі документи відповідачу для виплати страхового відшкодування 06.12.2017 разом з листом від 04.12.2017 № 60, що підтверджується відміткою штампа вхідної кореспонденції відповідача (вх. № 12185-31 від 06.12.2017), тому рішення відповідача про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування мало бути прийнято через 15 робочих днів, а саме 28.12.2017, а виплата здійснена не пізніше 05.01.2018, а з урахування визначеного у п.2.12.1.7.1 права страховика на відстрочення прийняття рішення у випадку необхідності з'ясування додаткових обставин, отримання додаткових документів - 15.03.2018.

З урахуванням наданих матеріалів, враховуючи, що заяву про настання страхової події, заяву на виплату страхового відшкодування позивачем подано у травні 2017, і в процесі розслідування відповідачем страхового випадку останній неодноразово звертався із запитами про надання документів, уточнюючих, додаткових документів тощо, які виконувались позивачем, наявність кримінального провадження в органах досудового розслідування за фактом крадіжки, як передбачено п.2.3.5.1 договору, суд вважає за можливе встановити дату, з якої починається прострочення виплати страхового відшкодування, враховуючи, що рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування страховиком не приймалось, - 15.03.2018.

Згідно розрахунку позивача, страхове відшкодування складає 46 117 053,73 грн. вартості застрахованих товарно-матеріальних цінностей, відсутність яких виявлено у зв'язку з крадіжкою 10.05.2017.

Відповідач оспорює вказану суму відшкодування, зазначаючи, що позивачем здійснено розрахунок ціни позову у розмірі страхової суми, що вказана у п.1.3.7 договору та додатку № 1 до договору, однак даний розрахунок суперечить п.2.5.4, пп.2.5.4.1.6, 2.5.4.2, 2.5.4.3 договору, загальна вартість поставки аналогічного товару, згідно проведеного дослідження на замовлення відповідача, склала 11 187 583,09 грн.

Відповідно до п.1.3.7 частини А договору, страхова сума товарно-матеріальних цінностей, застрахованих по договору, перелік яких визначено у додатку 1, склала 49 256 447,03 грн.

Порядок визначення розміру збитку та суми страхового відшкодування обумовлено сторонами у п.2.9 частини Б договору.

Зокрема, відповідно до п.2.9.1-2.9.2 договору, розмір страхового відшкодування не може перевищувати розміру страхової суми, та визначається з урахуванням розміру страхової суми, розміру франшизи, розміру фактично сплачених страхових відшкодувань та відповідно до страхового акту.

Сторонами у п.2.5.4.2 договору визначено, що для розрахунку суми страхового відшкодування, вартість майна обчислюється за цінами, які діють на дату настання страхового випадку.

За умовами п.2.5.4.3, відповідність сум страховій вартості встановлюється окремо по кожному застрахованому предмету або сукупності предметів, зазначених у договорі. Відповідальність за правильність розрахунку страхової суми покладається на страхувальника.

Згідно наданого позивачем висновку експерта ТОВ «Експертно-дослідна служба України» № 279/08/2018 від 02.08.2018, ринкова вартість нових труб, застрахованих за договором страхування, станом на 10.05.2017 склала 48 955 863,23 грн.

З наданого відповідачем Звіту про ретроспективну незалежну оцінку майна, складеного 17.09.2018, вбачається, що станом на 10.05.2017, загальна вартість труб становить 23 912 629,03 грн.

Разом з тим, відповідно до п.1 частини Б договору, страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до договору страхування, зобов'язаний зробити виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку.

Умовами договору сторонами узгоджено страхову суму по договору 49 256 447,03 грн., станом на час укладення договору та настання страхового випадку 10.05.2017 страховиком не заявлялось жодних претензій щодо невідповідності дійсної вартості майна страховій сумі.

З наданих пояснень позивача, доказів на підтвердження вартості майна, вартість недостачі товару на складі страхувальника, згідно видаткових накладних, склала 46 117 053,73 грн. без ПДВ, що підтверджується первинними документами.

Таким чином, належить визнати, що позивачем обґрунтовано розмір заявленого до стягнення відшкодування, зобов'язання щодо виплати якого покладено на відповідача.

Як встановлено судом відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по сплаті коштів страхової виплати не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (стаття 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (стаття 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

В силу статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.2.13.4 договору за несвоєчасну сплату страхового відшкодування страховик на письмову вимогу страхувальника сплачує страхувальнику пеню у розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла за період прострочення.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору інший розмір процентів не визначено.

Перевіривши розрахунок пені, 3% річних та збитків від зміни індексу інфляції, наведених позивачем, за відсутності доказів оплати та контррозрахунку відповідача, суд прийшов до висновку, що заявлені до стягнення 1 111,86 грн. пені за період з 16.03.2018 по 12.06.2018, 333 558,96 грн. 3% річних та 880 282,32 грн. інфляційних втрат за період з 16.03.2018 по 12.06.2018 є арифметично правильними та обгрунтованими, підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича група "Альбатрос" є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Щодо покладення на позивача витрат на правову допомогу адвоката, понесених відповідачем, суд відмовляє у задоволенні вказаної заяви, враховуючи задоволення позовних вимог у даній справі та покладення судових витрат на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" (04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, 40, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича група "Альбатрос" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул.Робоча,75, кв.194, ) 46 117 053,73 грн. страхового відшкодування, 1 111,86 грн. пені, 333 558,96 грн. 3% річних, 880 282,32 грн. інфляційних втрат, 616 700,00 грн. судового збору.

Повне рішення складено 19.11.2018

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак