УХВАЛА

05 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 910/1995/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Дроботова Т.Б., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді: Головіної К.І.

від 21.05.2018

та постанову Київського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Яковлєва М.Л., Тищенко А.І., Чорної Л.В.

від 27.08.2018

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Міністерство інфраструктури України

про стягнення 54 157,32 грн та зобов?язання виконати умови договору

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 20.09.2018 звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 у справі № 910/1995/18.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2018 визначено склад колегії суддів: Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Дроботова Т.Б.

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Баранця О.М. ухвалою від 05.10.2018 у справі № 910/1995/18 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишив без руху, надав строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме, надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 7 048,00 грн.

На виконання зазначеної ухвали Верховного Суду від 05.10.2018 Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надало оригінал платіжного доручення №163 від 21.09.2018 про сплату судового збору в розмірі 7048,00 грн.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2018, у зв?язку з відпусткою судді Вронської Г.О., визначено склад колегії суддів: Баранець О.М. - головуючий, Дроботова Т.Б., Студенець В.І.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо:

1) Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку; або

2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанцій, у справі № 910/1995/18 позов Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" індексацію, нараховану на несвоєчасно сплачену орендну плату у сумі 1 779 грн 76 коп., пеню у сумі 24 020 грн 14 коп., штраф у сумі 25 594 грн. 70 коп., 3 % річних у сумі 2 762 грн 72 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 3 524 грн. 00 коп. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" застрахувати орендоване майно не менше, ніж на його вартість, на увесь термін дії договору оренди, відповідно до п. 5.6 договору оренди нежилого приміщення № ПЗ-ДН1-151990/НЮ від 30.11.2015 та надати Приватному акціонерному товариству "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" докази страхування орендованого майна.

Судові рішення обґрунтовані тим, що 30.11.2015 між Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" (орендодавець) та Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", (орендар) був укладений договір оренди нежилого приміщення № ПЗ-ДН1-151990/НЮ. Відповідно до вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежиле приміщення, а саме - 3 кімнати, загальною площею 48,0 кв.м., на 2-му поверсі будівлі поста ЕЦ, інвентарний № 10013, за адресою: м. Київ, вул. Промислова, 4, яке включене до статутного капіталу Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" (пункти 1.1, 1.2 договору оренди).

Умовами договору оренди передбачено, що орендна плата згідно з протоколом узгодження договірної ціни, становить без ПДВ за базовий місяць оренди - березень 2015 року - 5 244,84 грн. Орендар сплачує орендну плату в термін до 15 числа місяця, наступного за звітним, на підставі рахунку, виставленого орендодавцем, з урахуванням індексу інфляції, зазначеного в пункті 3.2 цього договору (пункт 3.4 договору).

Орендар свої зобов?язання щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати та інших витрат виконав не належним чином.

Сплата орендної плати за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року відповідачем здійснена не своєчасно, сплачено заборгованість в розмірі 180 000,00 грн згідно з платіжним дорученням від 22.12.2017 № 581255.

Оскільки за розрахунком позивача відповідач за вказаний період заборгував по сплаті орендної плати 181 779,76 грн разом з індексацією в сумі 11 238,85 грн, то суди попередніх інстанцій, дослідивши надані позивачем розрахунки заборгованості, з врахуванням сплаченої орендарем суми, дійшли висновку про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення індексації в розмірі 1 779,76 грн, нарахованої на несвоєчасно сплачену орендну плату, та яка була недоплачена відповідачем.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 24 020,14 грн та штрафу у сумі 25 594,70 грн на підставі пункту 3.5 договору, то суди попередніх інстанцій дійшли висновку про їх обґрунтованість, оскільки така відповідальність передбачена діючим законодавством.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини 2, 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 3.5 договору оренди, за прострочення платежів, визначених пунктом 3.4 договору стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожний день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше, ніж 3 місяці, орендар сплачує штраф у розмірі 20 % від суми заборгованості.

При цьому, стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Обґрунтованими визнано і вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 2 762,72 грн.

Нормами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо вимог позивача зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" застрахувати орендоване майно (нежиле приміщення у кількості 3 кімнат, загальною площею 48,0 кв.м., на 2-му поверсі будівлі поста ЕЦ, інвентарний № 10013, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Промислова, 4), то такий обов'язок відповідача, передбачений п. 5.6 договору.

Доказів виконання відповідачем обов'язку, передбаченого пунктом 5.6 договору, а саме - вчинення дій зі страхування орендованого майна: нежилого приміщення у кількості 3 кімнат, загальною площею 48,0 кв.м., на 2-му поверсі будівлі поста ЕЦ, інвентарний № 10013, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Промислова, 4 не надано що стало підставою для задоволення вимог позивача в цій частині.

За встановлених судами попередніх інстанцій обставин правильність застосування ними норм матеріального права при вирішенні спору сумнівів не викликає.

Наведені відповідачем в касаційній скарзі доводи, що судами попередніх інстанцій не в повному обсязі досліджені умови договору оренди та наданого позивачем розрахунку заборгованості, а тому суди дійшли помилкового висновку про несвоєчасне виконання відповідачем зобов?язань по сплаті орендної плати за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року у сумі 180 000,00 грн, стосуються переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

В частині висновків суду про зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" застрахувати орендоване майно (нежиле приміщення у кількості 3 кімнат, загальною площею 48,0 кв.м., на 2-му поверсі будівлі поста ЕЦ, інвентарний № 10013, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Промислова, 4), касаційна скарга заперечень не містить.

Суд першої інстанції, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин, предмет доказування, визнав необхідним здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Дана справа не належить до категорій справ, які відповідно до приписів частини 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 у справі № 910/1995/18.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з доданими до скарги матеріалами направити особі , яка подавала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді Т. Дроботова

В. Студенець