УХВАЛА

м. Київ

08.11.2018Справа № 910/11043/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, у господарській справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" (49044, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 14; ідентифікаційний код 33546549)

до 1) Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інституцька, будинок 9; ідентифікаційний код 00032106)

2) Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, будинок 9; ідентифікаційний код 14360570)

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Океанмаш" (49094, обл. Дніпропетровська, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, будинок 32; ідентифікаційний код 30852560)

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Васпаренто Лімітед (96960, Маршалові острови, Траст компані комплекс, Аджелтейк роуд, Аджелтейк Айленд Маюро, МН)

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайлон" (49000, обл. Дніпропетровська, м. Дніпро, вул. Робоча, 172, приміщення 1; ідентифікаційний код 33564306)

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкс-Офіс" (49094, обл. Дніпропетровська, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, будинок 32; ідентифікаційний код 33546601)

про визнання недійсним правочину

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" з позовом до Національного банку України та Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про визнання недійсним правочину, зокрема, іпотечний договір № 31 від 06.03.2009, укладений між Національним банком України (ідентифікаційний код 00032106, адреса: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс" (ідентифікаційний код 35863818), правонаступником прав та обов'язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" (ідентифікаційний код 33546549, адреса: 49044, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 14), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.І. 06.03.2009 та зареєстрований в реєстрі за № 363.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що іпотечний договір підлягає визнанню недійсним, як такий, що укладений із грубим порушенням вимог ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. 6,7, 18 Закону України "Про іпотеку".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 відкрито провадження у справі, залучено до участі у справу як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Океанмаш", Васпаренто Лімітед, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайлон", Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкс-Офіс", підготовче засідання призначено на 26.09.2018.

12.09.2018 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву від відповідача-1, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

24.09.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про зміну підстав позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у порядку статті 183 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву до 19.10.2018.

08.10.2018 до Господарського суду міста Києва повторно надійшов відзив на позовну заяву від відповідача-1, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У підготовчому засіданні 19.10.2018 представник відповідача-2 надав суду відзив на позовну заяву для долучення до матеріалів справи.

У даному підготовчому засіданні судом було встановлено, що даний відзив подано відповідачем-2 без дотримання вимог п. 2 ч. 6 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, а саме, до відзиву не додано документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, а відтак, в порядку передбаченому ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, суд ухвалив повернути даний відзив представнику відповідача-2. Д ана інформація занесена до протоколу судового засідання від 19.10.2018.

За наслідками проведення підготовчого засідання ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2018 задоволено клопотання позивача про продовження строку підготовчого провадження та продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів. Оголошено перерву у підготовчому засіданні до 09.11.2018.

02.11.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору до Національного банку України про визнання відсутнім у Національного банку України право вимагати повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" усієї суми заборгованості за кредитним договором № 19 від 03.03.2009, укладеним між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк".

Так, розглянувши матеріали поданої позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, суд вказує наступне.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача. Після вступу в справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Згідно ч. 4, 5 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

У процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об'єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, позовні вимоги третьої особи, що подала позов, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, лише у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні норм чинного Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, подана позовна заява третьої особи з самостійними вимогами мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайлон" є одним із учасників товариства, які володіють часткою у статутному капіталі позивача за первісним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис". Вказана частка Товариства складає близька 25% від статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", що свідчить про істотну участь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон", як у господарській діяльності позивача за первісним позовом, так і під час виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" зобов'язань за договорами, у тому числі за договорами іпотеки.

Таким чином, на переконання третьої особи з самостійними вимогами, виконання вимог Національного банку України повернути усю суму заборгованості за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 матиме наслідком втрату усіх активів Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" у вигляді нерухомого майна, а відтак, і знецінення частки Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", у зв'язку з чим, заявником й подано до суду позов про визнання відсутнім у Національного банку України права вимагати повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" усієї суми заборгованості за кредитним договором № 19 від 03.03.2009, укладеним між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк".

Однак, суд вказує про те, що предметом позовних вимог за первісним позовом є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" про визнання недійсним іпотечного договору № 31 від 06.03.2009, укладеного між Національним банком України та Товариство з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс" правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. дата посвідчення 06.03.2009 та зареєстрований в реєстрі за № 363.

Відтак, суд акцентує увагу, що вимоги за первісним позовом та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, обґрунтовані різними доказами, мають різні підстави позову, між собою ніяким чином не пов'язані, вимоги не є тотожними вимогам за первісним позовом, що свідчить про те, що від вирішення однієї з них, ніяким чином не залежить вирішення іншої вимоги, а відтак, не потребують розгляду в даному позовному провадженні.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Приписи статті 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України та частини другої статті 20 Господарського кодексу України одним зі способів захисту цивільного права є визнання наявності чи відсутності прав, якими можуть бути, зокрема визнання права власності чи інших речових прав на певне майно, визнання права авторства на твір науки, літератури, мистецтва чи таке інше, тобто ухваленням рішення про визнання чи відсутність права повинен вирішуватися спір по суті. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільного права віднесено також припинення дії, яка порушує право.

Частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога про визнання відсутнім права у відповідача (кредитора) вимагати від боржника сплати боргу за кредитним договором не є вимогою про встановлення юридичного факту, однак, такі доводи можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право.

Отже, за таких підстав, заявлена Товариством з обмеженою відповідальністю "Тайлон" вимога про визнання відсутнім у відповідача права на стягнення заборгованості за кредитним договором з позивача за первісним позовом не може бути самостійним предметом спору. Така вимога не призводить до поновлення порушених прав, не може самостійно розглядатися в окремій справі та підлягає розгляду лише під час розгляду спору про стягнення грошових коштів за кредитним договором.

Враховуючи наведене вище, суду дійшов висновку про неможливість розгляду заявленої вимоги у господарському суді.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 910/14144/17 та від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відтак, з огляду на викладене вище та з урахуванням встановлених обставин та наведених правових норм, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон", адже, остання не відповідає положенням статті 49 Господарського процесуального кодексу України та є такою, що не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Разом з тим, на виконання приписів ч. 6 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суд роз'яснює заявнику, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" викладені в позовній заяві, не можуть бути самостійним предметом спору, а підлягають розгляду судом під час вирішення спору про стягнення заборгованості за відповідним кредитним договором.

Керуючись ст. 49, п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Тайлон" у прийнятті позовної заяви про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

2. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" та додані до неї документи повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 08.11.2018.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.О. Баранов