ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.10.2018 Справа № 905/1609/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В. при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь Донецької області

про стягнення грошових коштів в сумі 207 213,30 грн., -

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 18-73 від 02.05.2018р.

від відповідача: не зявився

У судовому засіданні 18.10.2018р. оголошено перерву до 29.10.2018 року.

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь Донецької області про стягнення грошових коштів в сумі 207 213,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення об`ємів поставки за Договором поставки № 012/18-02 від 15.12.2017р. відповідачем, що стало підставою для нарахування неустойки у розмірі 207 213,30 грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 174, 193, 230, 231, 216 Господарського кодексу України, ст. ст. 509, 525, 526, 549, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 20, 46, 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1609/18 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 31.08.2018р. позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі №905/1609/18.

17 вересня 2018 року через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив №09-10/69 від 12.09.2018р., в якому останній заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що ним не виконанні зобовязання з поставки товару у повному обсязі у звязку з невиконанням позивачем зобовязань з оплати поставленого товару у встановлені договором строки, а також позивачем невірно визначено розмір неустойки за недопоставлений товар. Разом з цим враховуючи, знаходження відповідача в зоні проведення АТО, його скрутне економічне становище, продовження виконання зобовязань за спірним договором з поставки товару позивачу, відповідач просить суд зменшити на підставі ст.233 ГК України штрафні санкції на 80% від суми, що підлягає стягненню з відповідача.

24.09.2018 року на адресу господарського суду Донецької області від позивача надійшла відповідь №18-119/2 від 20.09.2018р. на відзив, в якій позивачем зазначено, що відповідачем не доведено зв'язок між можливим простроченням сплати за позивачем за продукцію та недопоставкою товару у червні 2018 р. Також, відповідачем не доведений факт наявності заборгованості. Щодо зменшення розміру штрафних санкцій позивач заперечив з підстав недоведеності відповідачем належними та допустимими доказами скрутного фінансового становища та наявності виключного випадку, необхідного для зменшення неустойки.

У підготовчому судовому засіданні 27.09.2018р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу №905/1609/18 до розгляду по суті на 18.10.2018 р.

Представник позивача у судовому засіданні 29.10.2018р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2017 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" (далі Постачальник) та Публічним акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів (далі Покупець) укладений договір поставки №012/18-02 (далі Договір), за умовами п.1.1. якого Постачальник зобовязується поставити та передати у власність Покупця продукцію, коксохімічного виробництва у відповідності до сортаменту, якості, строків, в обсязі, за цінами та на умовах, передбачених в Специфікаціях до цього Договору, які є його невідємною частиною, а Покупець зобовязується прийняти Товар і оплатити його на умовах цього договору. Витрати з перевезення (з.д. тариф) товару від пункту відправлення до пункту призначення відносяться на рахунок Постачальника, якщо інше не передбачене специфікаціями.

За змістом п.2.1 укладеного сторонами правочину постачальник зобовязується здійснити поточні поставки товару, обумовленого в специфікаціях до цього договору на умовах СРТ залізнична станція Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці (згідно правил ІНКОТЕРМС-2010), якщо інші умови поставки не обумовлені специфікаціями до даного договору.

За приписами з п.2.4,2.5договору, постачальник постачає товар на умовах СРТ залізнична станція Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці у відповідності до «Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «ІНКОТЕРМС-2010» в редакції 2010р.», якщо інше не обумовлено у Специфікаціях до цього Договору. Погодженим обсягом товару вважається обсяг поставки, вказаний у специфікації до цього договору, з моменту підписання вказаної специфікації.

Допускається щомісячна поставка товару з відхиленням по кількості +/- 5% від обсягів, погоджених у специфікаціях (п. 2.6. Договору).

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору №012/18-02 від 15.12.2017р. ціна товару за одиницю та по позиціям вказується у специфікаціях до цього договору. Загальна сума договору складає суму у національній валюті України, яка визначається сумою поставленого товару за всіма специфікаціями до цього договору.

Згідно з п.3.6 Договору покупець проводить оплату постачаємого товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30-ти календарних дня з дати прибуття товару на станцію покупця, але не раніше пяти банківських дня з дати отримання оригіналів первинних документів, зазначених у п.2.1.

За змістом п.8.4 договору встановлено, що у разі порушення строків поставки чи порушення обєму поставки, який обумовлений в узгодженій Сторонами Специфікації, Постачальник сплачує Покупцю неустойку у розмірі 5,0% від вартості недопоставленого у строк обєму Товару, обумовленого в Специфікації.

Відповідно до п.8.5. Договору у разі прострочення оплати, Постачальник залишає за собою право призупинити відвантаження на адресу Покупця до повного погашення заборгованості. При цьому Постачальник зобовязується протягом одного робочого дня у письмовій формі повідомити Покупця про тимчасове призупинення поставки Товару у звязку з несплатою. При наявності повідомлення штрафні санкції до Постачальника відповідно до п.8.4. не застосовуються.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 28.02.2019р., і відповідно, за грошовими розрахунками, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань (п.9.5 договору).

Договір підписаний Сторонами у встановленому законодавством порядку.

01 червня 2018 року Сторонами підписано Специфікації до Договору поставки №012/18-02 від 15.12.2017р. №14 та №15, відповідно до яких постачальник передає, а Покупець приймає та сплачує кокосовий горішок 10-25 мм, марки ОК 1, ОК 2, ОК 3 загальною кількістю 1 350,00 т. (+/- 5%). Згідно з п. 3 Специфікацій ціна за тонну сухої ваги - 8 182,81 грн. Строк поставки червень 2018р.

На виконання умов зазначених у Специфікаціях №14,15 від 01.06.2018р. до договору поставки №012/18-02 від 15.12.2017р., відповідачем поставлено коксовий горішок 10-25 мм, марки ОК 1, ОК 2, ОК 3 загальною кількістю 849,29 т. на загальну суму 8 298 837,23 грн., що підтверджується відповідними рахунками фактурами, актами прийому передачі, накладними, та залізничними накладними (а.с. 38-136).

Листом №0103/879 від 05.05.2018р. відповідач повідомив позивача, що станом на 05.05.2018р. з боку останнього наявна заборгованість з оплати поставленого товару в загальному розмірі 20 021 215,62 грн., у звязку з чим почив позивача здійснювати своєчасну оплату поставленого товару.

04 липня 2018 року Позивач звернувся до відповідача з листом №45/726 з вимогою виконання останнім зобовязань з поставки товару за специфікаціями №14,15 від 01.06.2018р.

Посилаючись на порушення об`ємів поставки за Договором поставки № 012/18-02 від 15.12.2017р. відповідачем, внаслідок чого позивачем нарахована неустойка у розмірі 207 213,30 грн., останній звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у примусовому спонуканні до сплати штрафних санкцій за договором поставки.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм §1,3 Глави 54 ЦК України та статті 264 ГК України.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, ст. 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст. 264 ГК).

За приписами ч.1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні (ч.1 ст. 669 ЦК України).

Отже, укладений між Позивачем та Відповідачем договір поставки №012/18-02 від 15.12.2017р. є належною підставою для виникнення у останнього зобов'язань з поставки товару в обємі, визначеному його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, Відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов'язку з поставки товару в обємі, узгодженому сторонами у специфікаціях до договору №012/18-02 від 15.12.2017р.

Відповідно до ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, і Відповідачем, всупереч ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України належних у розумінні ч.1 ст. 76 цього Кодексу доказів іншого до матеріалів справи не надано, внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договором №012/18-02 від 15.12.2017р. останнім за червень 2018р. поставлено товар у загальній кількості 849,29 т., тобто менше ніж у кількості, встановленої у Специфікаціях №14,15 від 01.06.2018р., а саме 1 350,00 т.

Таке невиконання зобов'язань кваліфікується судом як порушення згідно ст. 610 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки, що узгоджується із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, порушення зобовязань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як встановлено судом, у п.8.4. спірного Договору Сторонами визначено, що у разі порушення обєму поставки, який обумовлений в узгодженій Сторонами Специфікації, Постачальник сплачує Покупцю неустойку у розмірі 5,0% від вартості недопоставленого у строк обєму Товару, обумовленого в Специфікації.

Отже, внаслідок поставки відповідачем товару з порушенням обєму, а саме - 849,29 т., замість 1350,00 т., враховуючи вартість однієї тонни товару 8 182,81 грн., Позивачем нараховано Відповідачу неустойку у розмірі 207 213,30 грн. з урахуванням приписів п. 8.4. Договору, яку останній просить стягнути з Відповідача.

Проте, перевіривши розрахунок неустойки, суд дійшов висновку, що він є арифметично не вірним, оскільки при її розрахунку позивачем не враховано положень п. 2.6. спірного договору, згідно якого сторонами узгоджено, що поставка товару допускається з відхиленням по кількості +/- 5% від обсягів, погоджених у специфікаціях.

Таким чином, здійснивши перерахунок неустойки, судом встановлено що відповідачем недопоставлена продукція згідно з специфікаціями №14 та №15 від 01.06.2018р. у кількості 475,67 т. Отже, неустойка відповідно до п. 8.4. договору складає 194 615,86 грн., з огляду на що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів підлягають частковому задоволенню, у розмірі 194 615,86 грн.

Водночас, згідно з ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3. ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Враховуючи, наявність заборгованості позивача перед відповідачем у загальному розмірі 20 021 215,62 грн., що вбачається з листа №0103/879 від 05.05.2018р. та, враховуючи недоведеність позивачем належними у розумінні ч.1 ГПК України доказами наявності збитків, понесених останнім внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за спірним договором, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру штрафних санкцій на двадцять відсотків від суми, що підлягає стягненню з відповідача, з огляду на що позовні вимоги позивача про стягнення грошових коштів в сумі 207 213,30 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 155 692,69 грн.

У відповідності до вимог п.3 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь Донецької області про стягнення грошових коштів в сумі 207 213,30 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд.1; ) на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11; ) грошові кошти у розмірі 155 692,69 грн. та судовий збір у розмірі 2 335,39 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 31.10.2018 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/