ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" листопада 2018 р. Справа № 924/999/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши заяву приватного підприємства "Кристал", м. Шепетівка Хмельницької області про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю „Євразія-Сервіс, с.Кременчуки, Красилівського району Хмельницької області 16 480,68грн. заборгованості за договором поставки № 03/01-Є від 03.01.2017р. та договору про відступлення права вимоги (цесії) №07/09/2018-38-ЗПП від 07.09.2018 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Хмельницької області надійшла заява (від 30.10.2018 р.) приватного підприємства "Кристал", м. Шепетівка Хмельницької області про видачу судового наказу про примусове стягнення на його користь 16 480,68грн. заборгованості.

При розгляді поданої заяви судом враховується таке.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. При цьому пунктами 4 та 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заява ПП "Кристал" про видачу судового наказу обґрунтована наявністю заборгованості боржника за договором поставки від 03.01.2017р. №03/01-Є, укладеним між ТОВ "Зелений простір Поділля" (постачальник) та ТОВ „Євразія-Сервіс (покупець). При цьому посилається на договір відступлення права вимоги (цесії) №07/09/2018-38-ЗПП від 07.09.2018р. між ТОВ "Зелений простір Поділля" (первісний кредитор) та ПП "Кристал" (новий кредитор), відповідно до якого первісний кредитор передає новому право вимоги згідно з договором поставки від 03.01.2017р. №03/01-Є в розмірі 16 481 грн., долучаючи при цьому, зокрема видаткові накладні від 28.02.2017 р. №64 на суму на суму 8286,36 грн. та від 31.01.2017р. № 27 на суму 8194,32грн.

Частиною 2 ст. 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Тобто Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

Судом враховується, що з умов договору про відступлення права вимоги не вбачається моменту, з якого новий кредитор (заявник) набуває права вимоги до покупця (боржника) згідно з договором поставки. При цьому з доданої до заяви копії видаткових накладних не вбачається їх складення та підписання саме на виконання договору поставки від 03.01.2017р. №03/01-Є, відсутні дані, які дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції від імені боржника.

Між тим ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні унормовано, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів і зобов'язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Об'єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов'язковим згідно з законодавством.

Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995р. № 88, а саме п.п. 2.1., 2.2., 2.3., 2.4., 2.15. встановлено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи). Первинні документи, створені в електронному вигляді, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Первинні документи підлягають обов'язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув'язка окремих показників.

Таким чином, із вказаних видаткових накладних, які складені на виконання договору поставки від 03.01.2017р. не вбачається хто саме отримував товар, зокрема, неможливо встановити осіб та їх повноваження, що отримували вказаний в них товар та визначити їх правовий зв'язок з товариством з обмеженою відповідальністю „Євразія-Сервіс.

Судом також звертається увага суду на те, що відповідно до п.п. 2.3., 2.4 договору разом з товаром постачальник надає покупцеві такі документи: видаткова накладна на товар; рахунок-фактура, в якому вказана ціна одиниці товару та виділені окремим рядком сума ПДВ, кількість та загальна вартість товару в цій партії (рахунок-фактура повинен бути підписаний директором та головним бухгалтером, а також завірений печаткою постачальника). Постачальник зобов'язується оформити покупцю податкову накладну згідно правил і в строки, передбачені ПК України.

Таким чином, згідно до умов п.п. 2.3., 2.4. договору поставки від 03.01.2017р. поставка і передача товару проводиться згідно рахунку на оплату та рахунку-фактури. Однак, до заяви про видачу судового наказу не додано рахунків-фактур, рахунків на оплату та доказів їх виставлення боржнику, податкових накладних.

Крім того, в якості доказу заявником надано карту рахунку заявника 361 за січень 2016 року - червень 2018р. Виходячи із цих норм Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, до первинних документів можуть бути віднесені: господарський договір і документи, що підтверджують його виконання (акти прийому-передачі товару, видаткові накладні, розрахункову документацію і т.д.). В свою чергу, чинним законодавством України карті рахунку не надано юридичної сили доказу щодо наявності у боржника обовязку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обовязку. Таким чином, карту рахунок не можна вважати документом, що підтверджує наявність зобовязання за господарським договором, оскільки він не відповідає вимогам первинних документів.

Також заявником не подано документів, з яких би вбачалося, що боржник визнає або не заперечує свій обовязок зі сплати заявленої до стягнення суми боргу. Не подано заявником і доказів того, що йому невідомо про наявність спору.

Натомість на адресу суду 05.11.2018 р. надійшло клопотання ТОВ "Євразія-Сервіс", в якому зазначено, що згідно з первинними документами його бухгалтерського обліку відсутня заборгованість перед ПП "Кристал".

Також заява про видачу судового наказу підписана представником ПП "Кристал" - ОСОБА_1 В якості додатку до заяви додано довіреність від 25.10.2018р., яка видана ОСОБА_1 приватним підприємством "Кристал" в особі директора - ОСОБА_2 При цьому, до заяви про видачу судового наказу не додано будь-яких доказів, які б підтверджували, що станом на момент подання заяви ОСОБА_2 є уповноваженою саме приватним підприємством "Кристал" особою для видачі довіреності, як-то: наказ про призначення, протоколи тощо.

Таким чином, враховуючи те, що заявником не надано суду належних доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_2, а відтак того, що довіреність ОСОБА_1 видана уповноваженою на те особою, у суду відсутні підстави вважати, що заява підписана особою, яка має права її підписувати.

З урахуванням викладеного, оскільки заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, вимоги за заявою про видачу наказу не мають ознак безспірності, до заяви не додано відповідних доказів, які б підтверджували відсутність спору про право, заява оформлена з порушенням вимог, встановлених п. 5 ч. 2, п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Положеннями п. п. 1, 2, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу, якщо заяву підписано особою, яка не має права її підписувати; якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, на підставі вищезазначеного у сукупності суд дійшов висновку щодо відмови у видачі судового наказу на підставі п. п. 1, 2, 8 ст. 152 ГПК України.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що заявником у прохальній частині заяви не зазначено боржника, заборгованість з якого просить стягнути.

Разом з тим, суд зазначає, що приписами ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 148, 150, 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити приватному підприємства "Кристал", м. Шепетівка Хмельницької області у видачі судового наказу за вимогою про стягнення на його користь 16 480,68 грн. заборгованості.

Ухвала набирає законної сили 06.11.2018 р.

Ухвала може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст. ст. 256, 257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 розділу XI Перехідні положення ГПК України.

Суддя Муха М.Є.

Віддрук. 3 прим. (надіслати всім реком. з повідом.): 1 - до справи; 2 - заявнику (30403, Хмельницька обл., м. Шепетівка, вул. Економічна, 1, корп. А); 3 - боржнику (31026, Хмельницька обл., Красилівський район, с. Кременчуки, вул. Заводська, 1).