ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.10.2018 Справа № 920/274/18

Господарський суд Сумської області у складі судді Сопяненко О.Ю., при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/274/18

за позовом: Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Суми

до відповідача: ПАТ Сумихімпром, м. Суми

про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 2 445 646,42 грн. та пені в сумі 1 467,39 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача не прибув;

від відповідача ОСОБА_1 (довіреність № 85-1423 від 26.04.2018);

встановив:

Суть спору: до суду надійшла позовна заява № 101/873 від 17.04.2018, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції та пеню.

Ухвалою господарського суду від 05.05.2018 відкрито провадження у даній справі.

Відповідач продав суду відзив № 15-1727 від 24.05.2018, відповідно до якого проти позову заперечує.

Позивач подав суду відповідь № 04-167/622 від 04.06.2018 на відзив.

Відповідач подав заперечення № 15-1921 від 08.06.2018 на відповідь на відзив.

Позивач направив суду заперечення №04-177/663 від 15.06.2018.

Ухвалою господарського суду від 14.08.2018 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою господарського суду від 03.10.2018 розгляд справи призначено на 17.10.2018.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, по час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представника відповідача, суд встановив:

Відповідно до вимог позовної заяви вбачається, що згідно статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою статті 19, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

У відповідності до частини 2 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Позивач вказує, що за 31 робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю та не зайняте особоми з інвалідністю, відповідач до 15.04.2018 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 2 445 646,42 грн.

Дана сума заборгованості по адміністративно-господарським санкціям підтверджується документами - звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2017 рік за формою 10-ПІ № 50 від 12.01.2018 та розрахунок суми позову, пред'явленого щодо стягнення заборгованості адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю. Розмір пені у сумі 1 467,39 грн. підтверджується розрахунком суми позову.

Оскільки сума адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідачем не сплачена, утворилася заборгованість, з урахуванням пені, в розмірі: 2 447 113,81 грн., яку позивач просить стягнути з ПАТ «Сумихімпром».

З поданих документів вбачається, що в 2017 році на ПАТ «Сумихімпром» створено 168 робочих місць для працевлаштування інвалідів, що підтверджено штатним розписом керівників, спеціалістів, службовців та робітників ПАТ «Сумихімпром» для працевлаштування інвалідів (а.с. 152).

ПАТ «Сумихімпром» повідомляв позивача про наявність вакантних місць для працевлаштування інвалідів шляхом подачі Сумському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік (форма № 10 ІІІ) (а.с. 105).

Також, з метою отримання допомоги в направленні на працевлаштування на ПАТ «Сумихімпром» інвалідів, відповідачем направлено листи, до Зарічного МСЕК, Сумського міжрайонного МСЕК, Обласної МСЕК, Ковпаківської МСЕК, Сумської обласної громадської організації інвалідів України «Поступ», Сумської обласної ради первинних організацій Українського фонду реабілітація інвалідів, Сумського міського центру зайнятості.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Особам з інвалідністю, які не мають змоги працювати на підприємствах, в установах, організаціях, державна служба зайнятості сприяє у працевлаштуванні з умовою про виконання роботи вдома. Особи з інвалідністю можуть залучатися до оплачуваних громадських робіт за їх згодою.

Відповідно до ст. 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Зокрема, Сумським міським центром зайнятості направлено на працевлаштування на ПАТ «Сумихімпром» за 2017 рік 9 осіб з інвалідністю та на ПАТ «Сумихімпром» самостійно звернулося 9 осіб з інвалідністю, яких прийнято на роботу, що підтверджено розпорядженнями № 1066 від 18.07.2017, № 1436 від 18.09.2017, № 1277 від 22. 08.2017, № 1870 від 27.11.2017, № 867 від 19.06.2017, № 1621 від 17.10.2017, № 752 від 31.05.2017, № 747 від 30.05.2017, № 1378 від 06.09.2017.

7 осіб відмовились від працевлаштування, що підтверджено особистими підписами вказаних осіб на направленнях на роботу.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вищевказаних норм законодавства та наявних в матеріалах справи документів, вбачається, що відповідачем вжито всіх необхідних заходів для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення, за яке передбачено застосування адміністративно-господарських санкцій.

Крім того, суд зауважує, що обовязок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується обовязком підприємства займатися пошуком інвалідів для працевлаштування (постанова Верховного Суду від 06.02.2018 № 815/4252/17) та не супроводжується обовязком за власні кошти створювати спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів.

Слід зазначити, що ухвалою господарського суду від 24.10.2011 порушено провадження у справі № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ «Сумихімпром», пунктом пятим якої введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Зокрема, мораторій передбачає заборону на нарахування неустойки (штрафу, пені), не застосовуються інші санкції на невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань, щодо сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інші види страхування, податків і зборів (обовязкових платежів.)

Тобто, боржник має виконувати зобовязання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховується, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Відповідно до п. 3.10 Порядку нарахування пені підприємствам, установам, організаціям та фізичним особам, які використовують найману працю, за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (наказ Міністерства праці та соціальної політики України від 15.05.2007 № 223) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів пеня не нараховується.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, але позивач, з урахуванням всіх обставин справи, не подав суду належних доказів, які б обєктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши надані докази у справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки відсутні правові підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць та нарахування пені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 240, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1. В задоволенні позову - відмовити.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.10.2018 року.

Суддя О.Ю. Сопяненко