УХВАЛА

26 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 927/67/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Ваганицької сільської ради

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.05.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 у справі

за первісним позовом Фізичної особи - підприємця Клєцова Василя Єфимовича,

до Ваганицької сільської ради,

про стягнення заборгованості в сумі 150 336,94 грн,

за зустрічним позовом Ваганицької сільської ради,

до Фізичної особи - підприємця Клєцова Василя Єфимовича,

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

17.10.2018, що підтверджується відбитком штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті, не погоджуючись з рішенням Господарського суду Чернігівської області від 07.05.2018 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 у цій справі, Ваганицька сільська рада подала безпосередньо до Верховного Суду України касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

22.10.2018 зазначена касаційна скарга надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пунктів 1, 4 і 6 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено найменування суду касаційної інстанції, судові рішення, що оскаржуються та вимоги особи, яка подає скаргу.

Так, згідно зі статтею 286 Господарського процесуального кодексу України судом касаційної інстанції у господарських справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 37 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у складі Верховного Суду діє Касаційний господарський суд.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017. Цю Постанову оприлюднено в газеті "Голос України" від 01.12.2017 №225.

Як вбачається з матеріалів скарги, в порушення вимог пункту 1 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017), щодо зазначення у касаційній скарзі найменування суду касаційної інстанції, до якого подається скарга, скаржником зазначено "Верховний Суд України", який з 15.12.2017 припинив свою діяльність із здійснення правосуддя.

Крім цього, як слідує зі змісту касаційної скарги Ваганицької сільської ради, предметом касаційного оскарження є рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.05.2018 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 у справі № 927/67/18.

Проте, у прохальній частині касаційної скарги скаржник просить скасувати повністю лише рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.05.2018 та ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 у справі № 927/67/18.

Слід зауважити, що правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника касаційної скарги.

Отже, подана Ваганицькою сільською радою касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України щодо її змісту, а саме щодо правильного зазначення скаржником найменування суду касаційної інстанції а також судового рішення апеляційної інстанції, яке є предметом касаційного оскарження у прохальній частині касаційної скарги.

У зв'язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги, заявнику слід надати уточнену касаційну скаргу з зазначенням найменування суду касаційної інстанції, до якого подається скарга та судових рішень, що оскаржуються.

Крім цього, відповідно до частини 3 статті 290 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником. До касаційної скарги, поданої представником, додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження.

Відповідно до частини 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до пункту 4 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36 (далі - Положення), ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням та повинен містити обов'язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Відповідно до підпунктів 15.4 та 15.6 Положення, ордер повинен містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця).

Касаційну скаргу підписано ОСОБА_3, як представником Ваганицької сільської ради. На підтвердження своїх повноважень ОСОБА_3 додає копію дубліката свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 07.03.2017 № 44 та ордер на надання правової допомоги від 17.10.2018 серії ЧН № 055457.

З доданого до касаційної скарги ордера від 17.10.2018 серії ЧН № 055457 убачається, що у графі назва органу, у якому надається правова допомога адвокатом зазначено "у Верховному Суді Україні".

Таким чином, Ваганицькій сільській раді слід надати суду довіреність або ордер, що посвідчує повноваження адвоката ОСОБА_3 представляти інтереси сільради саме у Верховному Суді.

Частиною 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти, розміри ставок судового збору, порядок сплати та звільнення від сплати судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За приписами підпунктів 1 - 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на день подання позовної заяви у цій справі), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складала 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складала 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року у розмірі 1 762,00 грн.

Слід зауважити, що згідно з частиною 5 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що у контексті визначення розміру судового збору за подання касаційної скарги "ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви", має визначатися за розміром ставок, встановлених статтею 4 Закону України "Про судовий збір" на момент пред'явлення відповідного позову. Об'єктом, з якого розраховується розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги, є саме позовна заява (зустрічна позовна заява), а базою для такого розрахунку - ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні відповідної позовної заяви (у разі об'єднання в одній заяві вимог майнового та/або немайнового характеру, декількох вимог немайнового характеру - загальна сума усіх вимог у відсотковому співвідношенні до ціни позову та/або у фіксованому розмірі).

Оскільки кожна позовна заява є самостійним, окремим об'єктом справляння судового збору, то за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у відсотковому співвідношенні до розміру судового збору, що підлягав сплаті при поданні кожної окремої відповідної позовної заяви.

У разі оскарження в касаційному порядку судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів, якщо сторона не згодна з таким рішенням у цілому, судовий збір має сплачуватися з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Згідно інформації отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень, позов у цій справі поданий у січні 2018 року, предметом первісного позову є одна вимога майнового характеру - про стягнення заборгованості в сумі 150 336,94 грн, а переметом зустрічного позову є одна вимога немайнового характеру - про визнання недійсним договору про надання послуг з благоустрою (видалення зелених насаджень) від 21.08.2017 № 15.

Відтак, ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні первісної позовної заяви у цій справі складала 2 255,05 грн (150 336,94 грн х 1,5%), а при поданні зустрічної позовної заяви 1 762,00 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018), що разом становить 4017,05 грн.

Із матеріалів касаційної скарги вбачається, що Ваганицька сільська рада просить скасувати рішення першої інстанції та постанову апеляційної інстанції повністю і прийняти рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Отже, з урахуванням викладеного та беручи до уваги наявність первісного та зустрічного позовів, при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 8 034,10 грн (4510,10 грн за первісний позов (2255,05 грн х 200%) та за зустрічний позов 3 524,00 грн (1 762 грн х 200%)).

Проте, скаржником доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону не додано.

У зв'язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику слід сплатити судовий збір у сумі 8 034,10 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 6007; код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; символ звітності банку: 207 (лист Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві від 18 червня 2018 року № 05-12/1731-6167) та надати належні докази сплати судового збору касаційному суду.

Також, статтею 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно інформації отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана постанова Київського апеляційного господарського суду прийнята 29.08.2018, повний текст складено та підписано 03.09.2018, отже з цього моменту почався перебіг двадцятиденного строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку. Таким чином, останнім днем для подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 було 24.09.2018, після цього процесуальний строк вважається таким, що пропущений.

Із касаційною скаргою Ваганицька сільська рада звернулася лише 17.10.2018, про що свідчить дата на поштовому конверті, в якому вона надійшла на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, тобто після перебігу строку встановленого для подання касаційної скарги, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України, разом із клопотанням про його поновлення.

Клопотання Ваганицької сільської ради про поновлення строку подання касаційної скарги мотивовано обчисленням строку касаційного оскарження з дати отримання тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду - 02.10.2018, про що, на думку скаржника, свідчить відмітка вхідної кореспонденції від 02.10.2018 вх. № 144 на копії першої сторінки постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018, долученої до матеріалів касаційної скарги. Проте такі посилання суперечать приписам статті 288 Господарського процесуального кодексу України, оскільки учасник справи має право на поновлення пропущеного строку саме з дня вручення судового рішення, а не реєстрації на підприємстві.

Слід зауважити, що штамп сільради на копії оскаржуваної постанови не є належним доказом вручення зазначеної постанови саме 02.10.2018.

Такими доказами можуть бути, зокрема, поштовий конверт зі штрихкодовим ідентифікатором у якому копія оскаржуваної постанови надійшла скаржникові.

Нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачається автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження, у зв'язку з лише самим посиланням на дату отримання копії судового рішення. Дійсно, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, проте для цього необхідно заявити відповідне клопотання, обґрунтувати поважність причин пропуску такого строку та надати суду відповідні докази.

Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку. У цьому випадку обставин, які б об'єктивно перешкоджали скаржникові реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну, не вбачається, а підстави наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, з урахуванням відсутності доказів на підтвердження таких підстав, визнаються судом неповажними.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, касаційна скарга Ваганицької сільської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.05.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 у справі № 927/67/18 підлягає залишенню без руху на підставі частин 2 та 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків, шляхом подання Суду:

- уточненої касаційної скарги із зазначенням найменування суду касаційної інстанції, до якого подається скарга та судових рішень, що оскаржуються;

- довіреності або ордера, що посвідчує повноваження адвоката ОСОБА_3 представляти інтереси сільради саме у Верховному Суді;

- доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги;

- клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення і наданням відповідних доказів на підтвердження цих підстав.

Згідно з частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Керуючись статтями 174, 234, 288, 290, частиною 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Ваганицької сільської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.05.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 у справі № 927/67/18 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 19 листопада 2018 року, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів з дня вручення її скаржникові.

2. У разі невиконання вимог Суду, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Ю.Я. Чумак