РІШЕННЯ

29 жовтня 2018 року

м. Тернопіль

Справа № 921/375/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

за участю секретаря судового засідання Касюдик О.О.

Розглянув матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком", вул. В.Чорновола, 4, м. Тернопіль, 46001

до відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації, вул. Шевченка, 8, м. Теребовля, Тернопільська область, 48100

про стягнення заборгованості в сумі 122 669 грн 32 коп.

Представники сторін в судове засідання не з'явились

Відповідно до ч.3 ст.222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

В судовому засіданні 29.10.2018 року, відповідно до ст.240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком", м. Тернопіль, звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації, м.Теребовля, Тернопільська область, про стягнення заборгованості в сумі 122 669 грн 32 коп. по витратах, понесених у січні-червні 2018 року внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Ухвалою господарського суду від 24.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 19.10.2018 на 9:30 год з повідомленням сторін. Також, встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст.ст.165, 251 ГПК України - протягом 15 днів з дня вручення ухвали, але не пізніше 12.10.2018; позивачу - встановлено строк для подання відповіді на відзив - 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 19.10.2018.

У зв’язку із перебуванням судді у відрядженні, розгляд справи 19.10.2018 не відбувся і відповідно до ухвали суду від 08.10.2018 перенесений на 22.10.2018 на 9:30 год, про що сторін належним чином було повідомлено.

12.10.2018 від відповідача надійшов відзив на позов (вх.№18813 від 12.10.2018), у якому, зокрема, вказується наступне. Згідно з пунктом 8 ст.7 Бюджетного кодексу України, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями і бюджетними асигнуваннями, та відповідно до частини першої статті 23 цього Кодексу будь-які бюджетні зобов’язання та платежі бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Статтею 48 Бюджетного кодексу України визначено, що Казначейством України при реєстрації та обліку бюджетних зобов’язань здійснюється перевірка відповідності напрямів витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі). Будь-які зобов’язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та Законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов’язаннями. Тобто управління не може взяти на себе зобов’язання щодо відшкодування пільг з оплати телекомунікаційних послуг окремим категоріям громадян в сумі 122 669,32 грн за період з січня по червень 2018 року, оскільки бюджетні призначення відсутні. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що управлінням праці та соціального захисту населення Теребовлянської райдержадміністрації з Тернопільською філією публічного акціонерного товариства "Укртелеком" договори про відшкодування пільг з оплати телекомунікаційних послуг на 2018 рік не укладалися та акти звіряння розрахунків за надані населенню послуги електрозв’язку, на які надаються пільги, за січень-червень 2018 рік не підписувалися, а було тільки направлено списки згідно п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають права на пільги, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року №117. Листами від 31.08.2016 року №31-09010-16-16/24984, від 07.06.2018 року №989/0/111-18/201 та від 23.08.2018 року №16507/0/2-18/80 Міністерство фінансів України повідомило ПАТ "Укртелеком", що Законом України "Про державний бюджет України" на 2016-й, 2017-й та 2018 роки не передбачено субвенції з надання пільг окремим категоріям громадян з оплати послуг зв’язку, а тому надання вказаних пільг може бути здійснено місцевими органами виконавчої влади за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів. В місцевому бюджеті відповідних коштів по даній програмі не закладено, тому управління не може повернути дані кошти за надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах Публічному акціонерному товариству "Укртелеком". Додатково, відповідач просить суд врахувати, що на підставі Закону України "Про добровільне об’єднання територіальних громад" на території Теребовлянського району з 01 січня 2016 року були утворені Теребовлянська об’єднана територіальна громада, Іванівська об’єднана територіальна громада, Микулинецька об’єднана територіальна громада, Золотниківська об’єднана територіальна громада з адміністративними центрами в: місті Теребовля, селищі Микулинці та в селах Іванівка і Золотники відповідно. Окрім того залишилася частина сіл, які не увійшли в жодну громаду і підпорядковуються Теребовлянській районній раді. На даний час представники ОТГ та Теребовлянської районної ради не делегували управлінню повноваження з розпорядження бюджетних коштів для покриття відшкодування пільг на зв'язок. Задля забезпечення надання пільг з оплати телекомунікаційних послуг жителям міста Теребовля та Теребовлянського району у 2017 році Управління неодноразово зверталося до Теребовлянської районної ради, фінансового управління Теребовлянської РДА, голови Теребовлянської міської ради, голів Іванівської, Микулинецької, Золотниківської сільських рад з проханнями виділити кошти у 2017 році на відшкодування пільг з оплати телекомунікаційних послуг. Однак, дані звернення не дали позитивних результатів. Просить у задоволенні позову повністю відмовити.

18.10.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№19224 від 18.10.2018), у якій останній повністю заперечив з приводу викладеного відповідачем у відзиві на позов. Зокрема, просить суд врахувати, що відповідач не заперечує факту надання позивачем телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян міста Теребовля та Теребовлянського району протягом січня - червня 2018 року, а також не оспорює заявленої до стягнення суми, водночас посилається на відсутність фінансової можливості сплатити дані кошти, що не може бути підставою для звільнення його від відповідальності. Щодо посилання відповідача на відсутність укладеного договору, то стверджує, що такі не заслуговують на увагу, оскільки чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, а зобов'язання сторін виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання чи волевиявлення. Посилання відповідача на відсутність підписаних сторонами актів виконаних робіт на надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах також вважає необґрунтованими, оскільки ні Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, ні Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій №256, не передбачено необхідності підписання актів виконаних робіт. Пунктом 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, лише передбачено, що відповідач повинен щомісяця після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складати акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга". Таким чином, складання саме актів звіряння розрахунків, а не актів виконаних робіт, є обов’язком відповідача. Невиконання обов’язку щодо складання актів звіряння розрахунків не звільняє відповідача від виконання зобов'язання відшкодувати витрати позивача.

Ухвалою суду від 22.10.2018 розгляд справи відкладено на 29.10.2018 на 10:00 год, для надання можливості відповідачу подати заперечення на відповідь на відзив, про що сторін належним чином повідомлено.

В судове засідання 29.10.2018 представники сторін не з'явилися.

25.10.2018 від позивача надійшло клопотання (вх.№19691 від 25.10.2018) про розгляд справи без участі представника ПАТ "Укртелеком", зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

29.10.2018 від відповідача також надійшло клопотання (вх.№19745 від 29.10.2018) про розгляд справи без участі представника Управління у зв’язку із зайнятістю його в іншому судовому засіданні у Теребовлянському районному суді Тернопільської області. Заперечень на відповідь на відзив від відповідача не надходило.

Враховуючи, що: - дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, особливістю якого є те, що суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи – також додатково заслуховує їх усні пояснення; - сторін про дату, час та місце проведення судового засідання 29.10.2018 судом належним чином повідомлялось шляхом направлення відповідної ухвали від 22.10.2018; - явка в судове засідання представників сторін обов’язковою не визнавалась; - доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, а тому суд визнав за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України зобов'язання можуть виникати, зокрема, з договорів, інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Тернопільської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 (надалі - Правила), інших законодавчих актів України.

Відповідно до п.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації", споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012р., визначено, що встановлені законом пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Як свідчать матеріали справи, Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Тернопільської філії протягом січня – червня 2018 року років надавало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам міста Теребовля та Теребовлянського району, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства".

В вищеперелічених законах закріплені норми, якими передбачено надання пільг певним категоріям громадян при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги), і такі є нормами прямої дії.

Відповідно до ст.87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.97 Бюджетного кодексу України).

Підпунктом "б" п.4 ч.1 ст.89 Бюджетного кодексу України визначено, що до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об’єднаних територіальних громад належать, зокрема, видатки на державні програми соціального захисту, в тому числі додаткові виплати населенню на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню), пільги окремим категоріям громадян, що надаються: ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв’язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв’язку та захисту інформації України; звільненим зі служби за віком, через хворобу або за вислугою років військовослужбовцям Служби безпеки України; особам, звільненим із служби цивільного захисту за віком, через хворобу або за вислугою років, та які стали особами з інвалідністю під час виконання службових обов’язків; звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; батькам та членам сімей військовослужбовців, військовослужбовців Державної служби спеціального зв’язку та захисту інформації України, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби; батькам та членам сімей осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які загинули (померли) або зникли безвісти під час виконання службових обов’язків; реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; депортованим особам, які повернулися в Україну на постійне проживання; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов’язана з Чорнобильською катастрофою; пенсіонерам з числа спеціалістів із захисту рослин відповідно до частини четвертої статті 20 Закону України "Про захист рослин"; громадянам відповідно до пункту "ї" частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров’я, частини п’ятої статті 29 Закону України "Про культуру", частини другої статті 30 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу", абзаці першого частини третьої статті 57 Закону України "Про освіту"; дітям війни; багатодітним сім’ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім’ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім’ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування; доставка громадянам повідомлень про призначення субсидії.

Пунктом 20-4 ч.1 ст.91 Бюджетного кодексу України визначено, що до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв'язку.

Згідно ч.1 ст.102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень (ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок №256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг окремим категоріям громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Пунктом 2 вказаної Постанови визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги"; здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

За змістом п.2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об'єднаних територіальних громад на зазначені цілі.

Відповідно до п.3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об’єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Пунктом 5 Порядку №256 передбачено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про суми нарахованих соціальних виплат, пільг та житлових субсидій населенню та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об’єднаних територіальних громад.

Отже, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг для населення міста Теребовлі та Теребовлянського району є Управління праці та соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації, а тому, на підставі вищезазначених законодавчих норм та положень Порядку №256, саме на відповідача покладено обов'язок щодо здійснення розрахунків з позивачем за телекомунікаційні послуги, надані особам, які мають право на відповідні пільги.

При цьому, слід зазначити, що чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

Згідно приписів ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою ст.193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

При цьому, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч.2 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, за січень-червень 2018 року Тернопільською філією ПАТ "Укртелеком" були надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах населенню м. Теребовля та Теребовлянського району на суму 122669,32 грн.

Факт надання цих послуг Тернопільською філією ПАТ "Укртелеком" та фактичне споживання їх відповідними категоріями населення, підтверджується Розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг громадянам за січень-червень 2018 року (копії розрахунків, звітів та доказів їх надсилання знаходяться в матеріалах справи).

Відповідно до приписів п.3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи) організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги.

Згідно п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Підпунктом 1 п.11 Положення передбачено, що уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання вищезазначених вимог Положення, позивач направляв відповідачу, для здійснення розрахунку за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів, відповідні звіти за січень-червень 2018 року, що підтверджується супровідними листами, які знаходяться в матеріалах справи (№06/2-11-63 від 06.02.2018, №06/2-11-94 від 06.03.2018, №06/2-11-122 від 06.04.2018, №06/2-11-148 від 08.05.2018, №06/2-11-181 від 06.06.2018, №06/2-11-223 від 06.07.2018).

При цьому, відповідач у відзиві також підтверджує направлення списків осіб, які мають право на пільги, як це передбачено п.10 Положення.

Слід зазначити, що відповідач не заперечує факт надання позивачем телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян та не оспорює їхнього обсягу та правильності проведення позивачем розрахунків, котрі подано до справи. Натомість, вказує на відсутність відповідного бюджетного фінансування, відтак, і на відсутність у нього зобов’язань відшкодовувати такі витрати, оскільки Акти звіряння розрахунків (виконаних робіт) Управлінням не підписувалися, договірних правовідносин між сторонами спору з приводу відшкодування вартості пільг не існує. Крім того, просить суд врахувати, що Управління зверталося до голів об’єднаних територіальних громад Теребовлянського району та до Теребовлянської районної ради з відповідними листами про виділення коштів з місцевого бюджету (копії листів долучено до матеріалів справи) на відшкодування даних витрат.

З цього приводу, суд зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання шляхом примусового стягнення.

Зі змісту статті 617 Цивільного кодексу України вбачається, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається у відповідності до вимог Законів України.

У п.5 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/374/2013 від 18.02.2013 вказано, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р. та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі №11/446 та від 22.03.2017 року у справі №905/2358/16, постанові Великої палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №911/4249/16.

Телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону, зобов’язаний ці витрати позивачу відшкодувати за рахунок бюджетних коштів.

У зв’язку із наведеним, Управління праці та соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитися в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Відсутність укладених між Управлінням та позивачем договорів про відшкодування пільг з оплати телекомунікаційних послуг на 2018 рік, як і не підписання відповідачем актів звіряння розрахунків, не може бути підставою для звільнення суб'єкта владних повноважень від законодавчо встановленого обов'язку компенсувати вартість фактично спожитих пільговими категоріями населення послуг.

З врахуванням вищенаведеного, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Тернопільської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Управління праці та соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації про стягнення 122669,32 грн заборгованості підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації (вул. Шевченка, 8, м. Теребовля, Теребовлянський район, Тернопільська область, код 03195642) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" (вул. В.Чорновола, 4, м.Тернопіль, код 01188052) – 122 669 (сто двадцять дві тисячі шістсот шістдесят дев'ять) грн 32 коп. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у січні-червні 2018 року, та 1840 (одну тисячу вісімсот сорок) грн 04 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов’язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст.256-257 ГПК України, з урахуванням п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2018 року.

Суддя                                                                                           С.Г. Стопник