ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2018 р. Справа№ 925/321/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Микулик В.М. - адвокат

від відповідача: Вороний О.Г. - представник за довіреністю від 08.10.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер»

на рішення Господарського суду Черкаської області, ухваленого 04.07.2018, повний текст якого складений та підписаний 16.07.2018,

у справі № 925/321/18 (суддя Кучеренко О.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасизалізобетонстрой»

про стягнення 40 359,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача 40 359,00 грн. основного боргу за виконані за договором № 05/12-17 від 08.12.2016 будівельні роботи.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.07.2018, повний текст якого складений та підписаний 16.07.2018, у справі № 925/321/18 у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами, що між ним та відповідачем існували відносини зобов'язального характеру, які визначені договором № 05/12-17 від 08.12.2018.

При вирішення спору сторін по суті суд першої інстанції встановив, що:

- позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості з відповідача, посилаючись на укладений 08.12.2016 між ним як виконавцем та відповідачем як замовником договір №05/12-17, до якого позивачем додано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2016 року на суму 40 359,00 грн., у якій на місці підпису замовника, зазначено: не підписав, без зауважень, та акт приймання-передачі будівельних робіт за грудень 2016 року без дати та номера, на якому замість підпису замовника міститься аналогічний напис, як на довідці;

- за доводами позивача, він виконав передбачені договором роботи і 28.12.2016 надіслав відповідачу довідку про вартість виконаних робіт за грудень 2016 на суму 40 359,00 грн., що підтверджується експрес-накладною від 28.12.2016, а 12.12.2017 повторно направив відповідачу вказану довідку та акт, які відповідач отримав, що підтверджується роздруківкою з веб-сайту «Укрпошта» про отримання цінного листа;

- копія договору №05/12-17 від 08.12.2016, яка додана представником позивача до позовної заяви є ксерокопією документа, яка виконана нечітким відтиском. У розділі договору «реквізити сторін» у наданій суду копії відсутні реквізити сторони замовника, не зазначено ні посади, ні прізвища особи, підпис якої міститься на цій копії договору;

- представником відповідача у судовому засіданні був наданий для огляду екземпляр копії такого договору, який був направлений йому позивачем разом з позовом, у якому взагалі відсутні будь-які позначення, які б свідчили, що цей договір був погоджений, оскільки останній не містить ні підпису, ні печатки відповідача, який зазначений замовником за цим договором;

- ухвалами суду від 03.04.2018, від 17.05.2018 позивача було зобов'язано надати суду оригінал договору №05/12-17 від 08.12.2016, копія якого була долучена до позовних матеріалів, проте, позивач не виконав зазначену вимогу суду, відтак, суд розглянув справу за наявними доказами.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, рішення Господарського суду Черкаської області від 04.07.2018 у справі № 925/321/18 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 42 121,00 грн., з них: суму заборгованості 40 359,00 грн., судовий збір 1 762,00 грн.

В апеляційній скарзі позивач послався на те, що спірне рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням основних засад судочинства, норм матеріального та процесуального права України, а також таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильності установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок невірного дослідження доказів, та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

В обґрунтування вказаної позиції позивач послався на те, що:

- ухвали суду першої інстанції від 03.04.2018, 17.05.2017, від 21.05.2018 та від 07.06.2018, якими суд першої інстанції призначав дати судових засідань у цій справі, позивач не отримував, а подане ним клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не було задоволено, чим позивача позбавлено права на доступ до правосуддя ;

- в матеріалах відсутні належні докази направлення позивачу відзиву на позовну заяву та доданих до нього доказів, адже юридична адреса позивача: вул. Кауркова, а не вул. Куракова, на яку відповідачем було направлено відзив на позовну заяву (примітка суду);

- факт виконання позивачем спірних робіт у повному обсязі підтверджується тим, що згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України, об'єкт «Реконструкція будівлі казарми № 1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний №10310099, Львівської області Сокальського району, м.Великі Мости, вул. Львівська, 166» введений в експлуатацію у січні 2017 року згідно декларації ЛВ 72;

- а ні спірним договором, а ні чинним законодавством не передбачена процедура приймання-передачі технічної документації від замовника підрядником, а тому відповідач нарочно передав позивачу копію проектної документації, що по завершенню робіт була повернута останнім експрес-накладною № 7721;

- зазначення у експрес-накладній № 7721 від 28.12.2016, якою позивачем відповідачу направлені для підписання спірні довідка про вартість виконаних будівельних робіт та акт, в якості відправника ПП «МП «Сантехмонтаж» обумовлено тим, що 01.09.2016 між позивачем та ПП «МП «Сантехмонтаж» було укладено договір комісії № 01/09-16вд, предметом якого були послуги пересилання відправлень, в тому числі і поштової кореспонденції, а згідно додаткової угоди № 23 від 28.12.2016 до вказаного договору комісії ПП «МП «Сантехмонтаж» зобов'язалось за дорученням позивача відправити проектну документацію та акти виконаних робіт відповідачу до 29.12.2016;

- директор відповідача - ОСОБА_4 у своїй заяві вказує на те, що він нібито не підписував та не скріплював печаткою договорі № 05/12-17 від 08.12.2016, однак це є відвертим обманом, що підтверджується укладеними сторонами у спрощений спосіб (шляхом підписання відповідних довідок та актів виконаних робіт - примітка суду) договорів на виконання позивачем робіт на тому ж саме об'єкті, де були виконані спірні роботи, які відповідачем прийняті та оплачені без жодних зауважень;

- 17.12.2017 позивач повторно надіслав відповідачу цінним листом з описом вкладення довідку про вартість виконаних робіт та акт приймання-передачі, який відповідач отримав 09.01.2018, проте протягом шести місяців не направляв позивачу жодних зауважень щодо таких робіт;

Крім того, в апеляційній скарзі позивач просив приєднати до матеріалів справи докази та клопотання, які не були подані/заявлені в суді першої інстанції, а саме:

1. оригінал договору підряду № 05/12-17 від 08.12.2016;

2. копію довідки (КБ-3) та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 26 600 грн. (встановлення сантехнічного обладнання);

3. копію довідки (КБ-3) та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 4 063 грн. (будівельні роботи);

4. копію довідки (КБ-3) та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 15 303 грн. (влаштування вентиляції);

5. виписку з банківського рахунку позивача;

6. копію договору комісії № 01/09-16 від 01.09.2016 з додатковою угодою № 23;

7. роздруківку електронного листа від 14.06.2018, що направлений на адресу суду першої інстанції.

До апеляційної скарги позивачем додані:

- клопотання про виклик свідка для допиту, в якому апелянт просить викликати ОСОБА_4 для допиту як свідка та зобов'язати відповідача забезпечити явку свідка до суду;

- клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «СД Профзв'язок» проектну документацію по об'єкту «Реконструкція будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний №10310099, Львівська область, Сокальський район, м. Великі Мости, вул. Львівська, 166».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2018 справа № 925/321/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Зубець Л.П. (головуючий), судді Мартюк А.І., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 у справі № 925/321/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, запропоновано відповідачу надати свої міркування/заперечення щодо клопотань позивача про виклик свідка для допиту та про витребування доказів.

04.09.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить витребувати у відповідача для огляду в судовому засіданні проектну документацію по об'єкту «Реконструкція будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний №10310099, Львівська область, Сокальський район, м. Великі Мости, вул. Львівська, 166».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2018, завершено підготовчі дії у справі № 925/321/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 27.09.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2018, у зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача, розгляд апеляційної скарги відкладено на 23.10.2018.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

25.06.2018 на виконання Указу Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 20.09.2018 № 475, за актом прийняття-передачі судових справ від 08.10.2018 справу № 925/321/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2018 справа № 925/321/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 16.10.2018 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.:

- апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.07.2018 у справі № 925/321/18 прийнято до свого провадження;

- засідання суду призначено на 23.10.2018 об 11-00;

- встановлено строк для пояснень, клопотань, заперечень - до 23.10.2018;

- учасникам процесу роз'яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції;

- доручено Господарському суду Волинської області (43010, м. Луцьк, пр. Волі, 54А) забезпечити проведення відеоконференції 23.10.2018 об 11:00 у приміщенні Господарського суду Волинської області.

Ухвалою від 22.10.2018 відмовлено в задоволенні заяви відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в частині участі в судовому засіданні, призначеному на 23.10.2018 об 11-00, в режимі відеоконференції.

Щодо клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи доказів та клопотань, які не були подані/заявлені в суді першої інстанції, а саме:

1. оригіналу договору підряду № 05/12-17 від 08.12.2016;

2. копії довідки (КБ-3) та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 26 600 грн. (встановлення сантехнічного обладнання);

3. копії довідки (КБ-3) та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 4 063 грн. (будівельні роботи);

4. копії довідки (КБ-3) та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 15 303 грн. (влаштування вентиляції);

5. виписки з банківського рахунку позивача;

6. копії договору комісії № 01/09-16 від 01.09.2016 з додатковою угодою № 23;

7. роздруківки електронного листа від 14.06.2018, що направлений на адресу суду першої інстанції,

слід зазначити, що при дослідженні матеріалів справи колегією суддів встановлено, що частина з вказаних доказів, а саме копій довідок (КБ-3) та актів приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 26 600 грн., на суму 4 063 грн. (будівельні роботи) та на суму на суму 15 303 грн., вже долучені до матеріалів справи (а.с. 40-55), так само, як наявне і подане позивачем до суду першої інстанції клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Щодо решти документів, а саме оригіналу договору підряду № 05/12-17 від 08.12.2016, виписки з банківського рахунку позивача та копій договору комісії № 01/09-16 від 01.09.2016 з додатковою угодою № 23, колегія суддів зазначає таке.

Враховуючи, що позивач додав ці документальні докази під час розгляду апеляційної скарги, на дату прийняття оспореного рішення таких доказів суд першої інстанції в своєму розпорядження не мав.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).

Статтею 101 ГПК України в редакції, яка діяла на дату звернення відповідача з цією апеляційною скаргою, також встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Частинами 3, 4 п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 встановлено, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття. До згаданих підстав належить, зокрема, необґрунтоване відхилення судом першої інстанції клопотань сторін про витребування господарським судом доказів у порядку статті 38 ГПК. У такому разі суд апеляційної інстанції за відповідним клопотанням сторони самостійно витребує необхідні додаткові докази.

Позивач, як на підставу для підтвердження неможливості подати вказані докази до суду першої інстанції, послався на те, що ним не було отримано а ні відзиву на позову заяву, а ні ухвали суду першої інстанції про витребування доказів.

Щодо вказаних посилань колегія суддів зазначає про таке.

З матеріалів справи слідує, що:

- ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.04.2018 прийнято до розгляду позовну заяву позивача та відкрито провадження у справі, позивача, серед іншого, зобов'язано надати суду оригінал договору підряду № 05/12-17 від 08.12.2016, підготовче засідання призначено на 15.05.2018 об 11:30. Вказану ухвалу судом направлено позивачу 10.04.2018 за вказаною ним у позовній заяві адресою і отримано позивачем 14.04.2018, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 101 (а.с. 36);

- 07.05.2018 до канцелярії суду першої інстанції від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 37);

- з огляду на невиконання позивачем вимог ухвали про відкриття провадження у справі, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 05.06.2018 о 10:00, з огляду на що ухвалою суду від 17.05.2018 (а.с. 62), з урахуванням ухвали про виправлення описки від 21.05.2018 (а.с. 63), позивача викликано у судове засідання 05.06.2018 та зобов'язано його надати суду оригінал договору підряду № 05/12-17 від 08.12.2016. Вказані ухвали позивач отримав 21.05.2018 та 29.05.2018 відповідно, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 050 та 310 (а.с. 64-65);

- у підготовчому засіданні 05.06.2018 суд першої інстанції ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 04.07.2018 о 12:00, про що повідомив позивача ухвалою від 07.06.2018. Вказану ухвалу отримано позивачем 11.06.2018, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 655 (а.с. 74).

Викладені вище обставини спростовують посилання позивача на те, що ухвали суду першої інстанції ним не отримувались, внаслідок чого він не міг долучити до матеріалів справи документальні докази, які додані лише в суді апеляційної інстанції, в тому числі оригінал спірного договору.

При цьому слід врахувати, що всі перелічені вище ухвали суду першої інстанції вчасно були оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а відтак, позивач міг бути обізнаним про їх наявність.

Щодо посилань позивача на непроведення за його заявою судового засідання 04.07.2018 в режимі відеоконференції слід зазначити, що зі змісту оспорюваного рішення слідує, що в зв'язку з перебуванням головуючого судді в черговій щорічній відпустці з 11.06.2018 до 03.07.2018, клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні 04.07.2018 в режимі відеоконференції, яке надійшло до канцелярії суду першої інстанції 13.06.2018, не могло бути розглянутим у строки, встановлені статтею 197 ГПК України, в зв'язку з чим розгляд справи був проведений без задоволення цього клопотання у дату і час, про які позивач був належним чином судом повідомлений.

Однак вказаний факт, враховуючи доведеним матеріалами справи належне повідомлення позивача судом про судові засідання у справі 15.05.2018 та 05.06.2018, явка чи неявка в які є процесуальним правом позивача, а також обізнаність позивача про прийняття судом першої інстанції його позовної заяви до розгляду та відкриття відповідного провадження у цій справі починаючи з 14.04.2018 - дати отримання ним ухвали суду першої інстанції від 03.04.2018, не є підставою вважати обґрунтованими та справедливими посилання позивача на позбавлення його судом першої інстанції права на доступ до правосуддя, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на положення ст. 22 ГПК України щодо обов'язку сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами. Цей обов'язок сторони закріплено й у Європейській конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка не тільки надає особі право на справедливий суд, але і забороняє зловживання наданими їй правами.

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

Відповідно до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює позивачу більш сприятливі, аніж відповідачу умови в розгляді конкретної справи.

За таких обставин, додані позивачем до апеляційної скарги оригінал договору № 05/12-17 від 08.12.2016, виписки з банківського рахунку позивача та копій договору комісії № 01/09-16 від 01.09.2016 з додатковою угодою № 23 як додаткові докази колегією суддів не приймаються.

При цьому, колегія суддів, не оцінюючи доданий позивачем до апеляційної скарги оригінал договору № 05/12-17 від 08.12.2016 як документальний доказ по суті спору, вважає за необхідне звернути увагу апелянта на те, що вказаний оригінал договору № 05/12-17 від 08.12.2016 не відповідає оригіналу, копію з якого позивач додав до позовної заяви і надання якого вимагав від позивача суд першої інстанції, що встановлюється візуально неозброєним оком і не потребує спеціальних знань, а саме: місцерозташування підписів та печаток виконавця та замовника у розділі 7 «Реквізити сторін» відносно друкованого тексту у вказаних документах є різними, так само, як візуально різними є й підписи представників сторін у зазначеному розділі та написання дати укладення договору « 8 грудня».

Щодо посилань позивача на неотримання відзиву на позовну заяву, колегія суддів зазначає про таке.

Заявою від 05.06.2018 (а.с.66), на підтвердження направлення позивачу відзиву на позовну заяву, відповідачем до матеріалів справи долучено фіскальний чек від 25.05.2018 та оригінал опису вкладення з відбитком печатки поштового відділення м. Черкаси з датою 25.05.2018 (а.с.67, 68).

Зі змісту вказаних документів слідує, що 25.05.2018 на адресу позивача відповідачем направлено відзив на позовну заяву. При цьому в описі вкладення зазначено адресу: вул. Куракова, 2-Б, м. Нововолинськ, 45400, в той час як адресою позивача є вул. Кауркова, 2-Б, м. Нововолинськ, 45400.

Колегія суддів вважає, що відповідачем при заповненні опису вкладення було допущено описку у назві вулиці, яка не завадила фактичному отриманню позивачем вказаного відзиву.

Так, зі змісту вищезгаданого фіскального чеку від 25.05.2016 слідує, що поштове відправлення було направлено з штрихкодовим ідентифікатором 250, а з відомостей, які містяться на он-лайн сервісі Укрпошти «Відстеження поштових пересилань», - що лист з штрихкодовим ідентифікатором 250 було вручено 01.06.2018. Вказане свідчить про те, що цей лист було отримано одержувачем, тобто саме позивачем.

Будь-які підстави для припущень, що на конверті, в якому відзив був направлений відповідачем позивачу і який останньому було вручено 01.06.2018, було допущено описку в назві вулиці, відсутні.

До того ж, з відомостей, які містяться в мережі Інтернет, слідує, що в місті Нововолинську відсутня вулиця Куракова. У випадку ж зазначення на конверті неіснуючої адреси, кореспонденція мала бути повернута відправнику, проте, як слідує з матеріалів справи, спірне відправлення одержувачу було вручено.

Також з матеріалів справи слідує, що позивач не знайомився з матеріалами справи, у текстах судових документів відсутні згадування про адресу відповідача, зазначену у вищезгаданому оригіналі опису вкладення з відбитком печатки поштового відділення м. Черкаси з датою 25.05.2018, участі в жодному судовому засіданні в суді першої інстанції позивач не брав, а відтак, про допущену відповідачем у описі вкладення описку в назві вулиці позивач міг довідатись лише за умови отримання листа, в якому йому було направлено відзив на позов.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи документальними доказами посилання позивача на неотримання ним від відповідача відзиву на позовну заяву.

Щодо наявних в матеріалах справи клопотань позивача, а саме:

- клопотання про виклик свідка для допиту, в якому апелянт просить викликати ОСОБА_4 для допиту як свідка та зобов'язати відповідача забезпечити явку свідка до суду (вказане клопотання додане до апеляційної скарги - примітка суду);

- клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «СД Профзв'язок» проектну документацію по об'єкту «Реконструкція будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний №10310099, Львівська область, Сокальський район, м. Великі Мости, вул. Львівська, 166» (вказане клопотання додане до апеляційної скарги - примітка суду);

- клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить витребувати у відповідача для огляду в судовому засіданні проектну документацію по об'єкту «Реконструкція будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний №10310099, Львівська область, Сокальський район, м. Великі Мости, вул. Львівська, 166» (вказане клопотання надійшло 04.09.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду - примітка суду),

слід зазначити таке.

Відносно клопотання про виклик для допиту як свідка ОСОБА_4.

Правила врахування у господарському процесі показань свідків як одного з способів доказування певних обставин у справі врегульований § 2. Показання свідків Глави 5. Докази та доказування ГПК України.

За правилами ст. 88 ГПК України, показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка (ч.1); Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом (ч.3); Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів (ч.4).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ГПК України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Суд має право зобов'язати учасника справи, який подав заяву свідка, забезпечити явку свідка до суду або його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Якщо свідок без поважних причин не з'явився в судове засідання або не взяв участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд не бере до уваги його показання (ч.2 ст. 89 ГПК України).

Отже, згідно з вимогами законодавства, виклику судом свідка для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи має передувати долучення до матеріалів справи в строк, встановлений судом для подання доказів, письмової заяви свідка, підпис якого на заяві посвідчена нотаріусом.

Заявник у апеляційній скарзі згадує про заяву директора ТОВ «Черкасизалізобетонстрой» - ОСОБА_4, де той вказує, що він нібито не підписував та не скріплював печаткою договір № 05/12-17 від 08.12.2016, а в Клопотанні про виклик свідка посилається на те, що відповідачем не надсилалося позивачу нотаріально засвідчені показання свідка - ОСОБА_4.

Проте, матеріали справи не містять жодної заяви ОСОБА_4, в тому числі нотаріально посвідченої.

Той факт, що ОСОБА_4 зазначено в якості директора відповідача в договорі № 05/12-17 від 08.12.2016, не є підставою вважати, що вказана особа може бути визначена судом як свідок в розумінні норм ГПК України на дату цього судового процесу.

При цьому представник позивача в судовому засіданні 23.10.2018 повідомив, що з матеріалами цієї справи він не знайомився, але до матеріалів іншої справи, де вирішується аналогічний спір між тими ж сторонами, така заява свідка долучена.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для виклику для допиту як свідка ОСОБА_4 відсутні.

Відповідно, клопотання апелянта про виклик для допиту як свідка ОСОБА_4 залишається колегією суддів без задоволення.

Щодо клопотання про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «СД Профзв'язок» та у відповідача проектної документації по об'єкту «Реконструкція будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний №10310099, Львівська область, Сокальський район, м. Великі Мости, вул. Львівська, 166» колегія суддів зазначає таке.

Вказані вимоги обґрунтовані тим, що:

- з описової частин оспорюваного рішення слідує, що відповідач проти виконання позивачем спірних робіт заперечив;

- проектна документація по об'єкту «Реконструкція будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний №10310099, Львівська область, Сокальський район, м. Великі Мости, вул. Львівська, 166» містить відомості про характер та склад будівельних робіт що виконувались, в тому числі і щодо спірних робіт;

- відзив на позову наяву позивачу не був надісланий, а тому позивач не міг знати про те, що відповідач заперечує факт виконання спірних робіт;

- для отримання відповідної проектної документації позивач направив Товариству з обмеженою відповідальністю «СД Профзв'язок» адвокатський запит № 27/07 від 27.07.2018, відповідь на який станом на 31.08.2018 отримано не було;

- адвокатським запитом № 15/08 від 15.08.2018 позивач звернувся до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби для отримання зазначеної проектної документації, яка листом № 74/5241 від 27.08.2018 повідомила про те, що об'єм зазначеної проектної документації є надто великий - 1 216 аркушів, а тому надати його у 5-тиденний термін не вбачається за можливе, проте така проектна документація наявна у відповідача;

- у позивача не було можливості витребувати вказаний доказ у суді першої інстанції, оскільки відзиву на позов він не отримував, а тому з позицією відповідача ознайомлений не був.

Частина 1 ст. 81 ГПК України встановлює, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частина 2 ст. 81 ГПК України встановлює, що у клопотанні (про витребування доказів - примітка суду), окрім іншого, повинно бути зазначено заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання цього доказу та причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

З наданої позивачем копії листа Західного регіонального управління Державної прикордонної служби № 74/5241 від 27.08.2018 слідує, що вказана особа:

- повідомила адвокату позивача про те, що об'єм проектної документації є надто великий - 1 216 аркушів та, з огляду на це, запропонувала особисто або через уповноваженого представника прибути до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби для ознайомлення з необхідною інформацією;

- зазначила про те, що відповідно до абз. 3, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру», у разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», а відтак, відповідно до Гранічних норм витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, затверджених Постановою Кабінеті Міністрів України від 13.07.2011 № 740 за копіювання вказаної документів необхідно сплатити 5 050,50 грн.

Колегія суддів зауважує позивачеві на тому, що наданий ним лист Західного регіонального управління Державної прикордонної служби № 74/5241 від 27.08.2018 не свідчить про неможливість самостійно отримати проектну документацію по об'єкту «Реконструкція будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний №10310099, Львівська область, Сокальський район, м. Великі Мости, вул. Львівська, 166», адже позивач не був позбавлений можливості або сплатити кошти за виготовлення копії цієї документації або ознайомитись з вказаної документацію та самостійно зняти необхідні копії документів, або ознайомитись з вказаної документацію та витребувати ту частину документу, яка необхідна позивачу.

Відповідно до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів, у тому числі отриманих на задоволення поданих учасниками судового процесу клопотань, на стадії апеляційного провадження, за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже в такому випадку суд створює одному учаснику справи більш сприятливі, аніж іншому умови в розгляді конкретної справи.

З огляду на обставини, які викладені вище, колегія суддів відмовляє у задоволенні вищевказаних клопотань позивача про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «СД Профзв'язок» та у відповідача проектної документації по об'єкту «Реконструкція будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний №10310099, Львівська область, Сокальський район, м. Великі Мости, вул. Львівська, 166»

Станом на 23.10.2018 до Київського апеляційного господарського суду відзивів на апеляційну скаргу та інших клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що між ним як виконавцем та відповідачем як підрядником було укладено договір 05/12/17 від 08.12.2016, за умовами якого відповідач доручив, а позивач прийняв на себе зобов'язання у строк до 31.12.2016 виконати роботи з Реконструкції будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний №10310099, Львівської області Сокальського району, м. Великі Мости, вул. Львівська 166 (внутрішня каналізація) загальною вартістю 40 359,00 грн., проте, незважаючи на виконання вказаних робіт своєчасно і у повному обсязі, відповідач відповідні акт виконаних робіт та довідку про їх вартість не підписав, а роботи не оплатив.

У відзиві на позов відповідач заперечив як факт підписання ним спірного договору, так і факт виконання позивачем робіт, зауваживши на тому, що у грудні 2016 року позивачем на замовлення відповідача дійсно виконувався ряд робіт по об'єкту «Реконструкція будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразка, інвентарний №10310099, Львівської області Сокальського району, м.Великі Мости, вул. Львівська, 166», проте відповідні акти виконаних робіт та довідки про їх вартість сторонами підписані без зауважень, і такі роботи відповідачем оплачені у позову обсязі.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог, з чим колегія суддів погоджується з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що відповідача було залучено до реконструкції будівлі казарми №1 кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразку у м.Великі Мости Сокальського району Львівської області, як генерального підрядника з будівельних робіт, а останній, в свою чергу, залучив позивача для виконання частини робіт.

Вказане, зокрема, підтверджується доданими відповідачем до відзиву на позов підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року та відповідними довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року на суму 4 063,00 грн., на суму 26 600,00 грн. та на суму 15 300,00 грн. (а.с. 40-55), які підписані сторонами без зауважень, та, як слідує з наданої відповідачем копії виписки з банківського рахунку (а.с. 56-57), були оплачені в січні 2017 року. Вказаний факт підтверджений позивачем в апеляційній скарзі.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, домовленість про виконання цих робіт не було оформлена викладеним у формі єдиного документа господарським договором, проте, враховуючи приписи ст. 185 ГК України, згідно з якою допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів, фактично, між позивачем та відповідачем шляхом підписання вищевказаних актів приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 у спрощений спосіб укладено договори підряду, за якими позивач на замовлення відповідача зобов'язався виконати відповідні будівельні роботи, а відповідач - оплати вказані роботи в погодженій сторонами сумі, зобов'язання за якими сторонами були виконані в повному обсязі.

Водночас, за твердженням позивача, окрім вищезгаданих робіт, на спірному об'єкті ним також були виконані будівельні роботи на суму 40 359,00 грн. згідно з укладеним сторонами договором № 05/12-17 від 08.12.2016, які відповідач відмовляється оплатити.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, саме на позивача покладений обов'язок довести як наявність відповідного правочину, за яким відповідач доручив якому виконання спірних робіт, так і факт їх виконання на заявлену до стягнення суму.

За нормами ГПК України:

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73);

- ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73);

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76);

- обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77)

- достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78);

- достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79);

- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86);

- суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74).

На підтвердження факту виконання робіт на загальну суму 40 359,00 грн. позивач долучив до позовної заяви копію договору 05/12-17 від 08.12.2016 (а.с. 17-18), а також оригінали довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року, підписаних лише позивачем, в графі «М.П. Замовник» яких міститься напис «Не підписав, без зауважень» (а.с. 19, 24-28).

За твердженням позивача, він двічі направляв відповідачу для підписання вищевказані акти та довідки, проте відповідач їх не підписав і жодних зауважень щодо їх змісту не висловив.

Крім того, позивач зазначив про те, що з відомостей, які містяться на сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України, слідує, що в січні 2017 року було зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта - «Реконструкція будівлі казарми №1 Кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразку; Львівська обл., Сокальський р-н, м. Великі Мости, вул. Львівська, 166» до експлуатації (https://dabi.gov.ua/declarate/list.php?sort=num&orої =DESC), що свідчить про виконання всіх будівельних робіт на вказаному об'єкті, в тому числі і виконаних за спірними актом та довідкою.

Однак відповідач заперечив як проти підписання ним договору 05/12-17 від 08.12.2016, так і проти виконання позивачем спірних робіт.

Спір щодо вказаних обставин є предметом розгляду у цій справі.

З матеріалів справи слідує, що суд першої інстанції у підготовчому провадженні ухвалами суду від 03.04.2018 та від 17.05.2018 двічі витребовував у позивача оригінал договору 05/12-17 від 08.12.2016, проте позивач вказані вимоги суду не виконав, не повідомивши суд про причини їх невиконання.

Посилання позивача в апеляційній скарзі як на підставу невиконання вимог суду на неотримання ним ухвал суду першої інстанції та відзиву на позов досліджені колегією суддів і визнані такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, надана позивачем копія договору 05/12-17 від 08.12.2016 є ксерокопією документа, яка виконана нечітким відтиском, у розділі договору «Реквізити сторін» якої відсутні реквізити сторони замовника, не зазначено ні посади, ні прізвища особи, підпис якої міститься на цій копії договору, з огляду на що, враховуючи заперечення відповідача проти його укладення, належним доказом укладення такого договору (проте не факту виконання спірних робіт - примітка суду) мав би бути його оригінал, який позивачем суду надано не було.

З огляду на вказані обставини, вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність належних доказів укладення договору 05/12-17 від 08.12.2016.

Щодо досягнення згоди на виконання спірних робіт шляхом укладення договору у спрощений спосіб колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Стаття 181 ГК України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у частині 1 цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Тобто у випадку недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, фактично, договір між сторонами не укладено.

З наданих позивачем довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на заявлену до стягнення суму слідує, що предметом їх є виконання робіт з облаштування внутрішньої каналізації, тобто робіт, виконання яких регулюється договором будівельного підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

У матеріалах справи, як на підтвердження факту виконання спірних робіт, так і на підтвердження досягнення між сторонами згоди щодо їх виконання позивачем, обсягів таких робіт та їх вартості, наявні лише оригінали довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року, підписаних лише позивачем, в графі «М.П. Замовник» яких міститься напис «Не підписав, без зауважень» (а.с. 19, 24-28), які, за твердженням позивача, він двічі направляв відповідачу для підписання, проте відповідач акт та довідку не підписав і жодних зауважень щодо їх змісту не висловив.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Частиною 1 ст. 642 ЦК України встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Тобто сам лише факт складення таких акту та довідки позивачем та направлення їх для підписання відповідачу, за умови відсутності висловленої останнім згоди щодо прийняття такої пропозиції (у вигляді підписання таких документів зі свого боку), не може вважатися належним доказом укладення відповідного договору на виконання спірних робіт у спрощений спосіб.

Відсутність заперечень відповідача проти акту та довідки також не може вважатися прийняттям ним пропозиції позивача (акцептом).

З огляду на вищевикладене, направлення акту та довідки в грудні 2017 року само по собі не може вважатися як досягненням згоди сторін щодо виконання спірних робіт, так і доказом виконання їх позивачем.

Колегія суддів зазначає й про те, що за приписами ЦК України для виконання робіт за договором будівельного підряду замовник (відповідач) має передати підряднику (позивачу) відповідну проектно-кошторисну документацію, проте належних доказів вказаного матеріали справи не містять, а посилання апелянта на те, що копія проектної документації була йому відповідачем передана наручно та повернута останньому експрес-накладною № 7721 (а.с.20), таких обставин не підтверджує, адже зі змісту вказаної експрес-накладної не можна встановити, які саме документи вагою 0,98 кг були направлені відповідачу 28.12.2016.

До того ж, у суді першої інстанції позивач на вказані обставини не посилався, зазначивши в позовній заяві, що за експрес-накладною № 7721 відповідачу було надіслано довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 40 359,00 грн. та акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 40 359,00 грн.

Також слід врахувати, що відправником у вказаній експрес-накладній зазначено не позивача, а ПП «МП «Сантехмонтаж», про підстави чого позивачем суду першої інстанції доказів надано не було.

Щодо тверджень позивача про те, що факт виконання ним спірних робіт підтверджується наявною на сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України інформацією про те, що в січні 2017 року було зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта - «Реконструкція будівлі казарми №1 Кінологічного навчального центру під гуртожиток європейського зразку; Львівська обл., Сокальський р-н, м. Великі Мости, вул. Львівська, 166» до експлуатації (https://dabi.gov.ua/declarate/list.php?sort=num&orі Д=DESC), колегія суддів зазначає, що факт виконання всіх будівельних робіт на вказаному об'єкті не може бути доказом того, що спірні роботи були виконанні саме позивачем.

Інших доказів на підтвердження факту виконання позивачем спірних робіт матеріали справи не містять.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами не доведено а ні факту досягнення між сторонами згоди щодо виконання відповідачем спірних робіт, а ні факт їх виконання позивачем на заявлену до стягнення суму.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 40 359,00 грн. основного боргу за виконані за договором підряду №05/12-17 від 08.12.2016 роботи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду Черкаської області від 04.07.2018 у справі № 925/321/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.07.2018 у справі № 925/321/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 04.07.2018 у справі № 925/321/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/321/18.

Повний текст постанови складено: 29.10.2018

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І.Мартюк

Л.П. Зубець