ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.10.2018р. Справа №905/1743/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр промислових засобів

індивідуального захисту», м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ

про стягнення заборгованості в сумі 48508,12 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр промислових засобів індивідуального захисту», м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ, Донецька область, про стягнення заборгованості в сумі 48508,12 грн., у тому числі основний борг в сумі 46115,70 грн., три проценти річних в сумі 2360,94 грн. та пеня в сумі 31,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір №15/630 поставки від 06.09.2017р., специфікації №2 від 09.10.2017р., №3 від 19.10.2017р., №4 від 02.11.2017р., №5 від 14.11.2017р. до договору №15/60 від 06.09.2017р., видаткові накладні №3257 від 10.10.2017р., №3860 від 10.11.2017р., №4040 від 23.11.2017р., №4160 від 01.12.2017р., №825 від 26.02.2018р., банківські виписки, розрахунок суми позову.

29.10.2018р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №17/1475 від 25.10.2018р.

Відповідно до ч.ч.8, 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Як встановлено, ухвалою господарського суду Донецької області від 18.09.2018р. відкрите провадження у справі №905/1743/18, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 10.10.2018р. об 11.15 год.; відповідачу встановлено строк для надання відзиву протягом пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Вказана ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 25.09.2018р. (повідомлення про вручення поштового відправлення), внаслідок чого відзив на позов мав бути поданий в строк до 10.10.2018р..

Таким чином, у встановлений судом строк відзив на позов подано не було.

Згідно із ст.118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, за змістом ст.119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги відсутність відповідного клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позов, а також відсутність підстав для продовження такого строку, суд залишає без розгляду відзив відповідача на позов.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

06.09.2017р. між сторонами був підписаний договір №15/630 поставки, згідно з умовами якого позивач (постачальник) зобов'язався передати у власність покупця, а відповідач (покупець) - прийняти та оплатити товар (продукцію), загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна, виробник якого визначені сторонами у специфікаціях, які є невід'ємними частинами даного договору.

Згідно з п.2.1 договору ціна продукції вказується в специфікаціях, які є невідємною частиною договору.

Відповідно до п.2.2 договору загальна сума договору є змінюваною величиною і складається з сум усіх специфікацій, оформлених до даного договору, але не може перевищувати 1000000,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 200000,00 грн., загальну суму з ПДВ 1200000,00 грн.

Договір вважається укладеним та набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (п.13.1 договору).

Строк дії договору до 31.12.2018р. (п.13.2 договору).

Сторонами до договору №16/630 від 06.09.2017р. було підписано специфікації №2 від 09.10.2017р. на суму 46064,76 грн., №3 від 19.10.2017р. на суму 13384,08 грн., №4 від 02.11.2017р. на суму 8100,00 грн., №5 від 14.11.2017р. на суму 51433,80 грн.

На виконання договору позивач поставив відповідачу товар за видатковими накладними №3257 від 10.10.2017р. на суму 4210,00 грн., №3860 від 10.11.2017р. на суму 24073,20 грн., №4040 від 23.11.2017р. на суму 9600,00 грн., №4160 від 01.12.2017р. на суму 33460,20 грн., №825 від 26.02.2018р. на суму 8982,30 грн., всього на суму 46115,70 грн. з урахуванням часткового погашення заборгованості відповідачем.

Відповідачем факт отримання від позивача товару на вказану суму за договором не спростовано.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 9.3 договору встановлено, що покупець здійснює оплату за поставлену продукцію протягом строку, вказаного в специфікації, від дня отримання оригіналів рахунку на оплату і сертифіката якості, якщо інше не передбачено специфікацією.

Відповідно до п.6.1 договору постачальник зобовязується надати покупцю одночасно з продукцією наступні документи: рахунок, документ про якість, накладну, товарно-транспортну накладну.

Згідно з положеннями ст.666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідачем всупереч вимог ст.ст.13, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України не надано доказів на підтвердження наявності заперечень під час прийняття товару щодо відсутності документів, встановлення позивачу строку для передання документів, що стосуються товару, визначених умовами договору, доказів відмови від прийняття товару, відмови від договору, повернення позивачу товару.

За таких обставин, а також приймаючи до уваги проведення відповідачем часткових платежів на користь позивача, суд дійшов висновку про належне виконання позивачем своїх зобов'язань перед відповідачем за договором №16/630 від 06.09.2017р. з передачі документів, що стосуються товару.

Специфікаціями №2 від 09.10.2017р., №3 від 19.10.2017р., №4 від 02.11.2017р., №5 від 14.11.2017р. сторонами встановлено наступні умови оплати: 100% оплати по факту поставку продукції з відстрочкою платежу 35 календарних днів.

Таким чином, з урахуванням умов підписаного між сторонами договору, відповідач повинен був сплатити вартість товару:

- переданого за видатковою накладною №3257 від 10.10.2017р. в строк до 14.11.2017р.;

- переданого за видатковою накладною №3860 від 10.11.2017р. в строк до 15.12.2017р.;

- переданого за видатковою накладною №4040 від 23.11.2017р. в строк до 28.12.2017р.;

- переданого за видатковою накладною №4160 від 01.12.2017р. в строк до 05.01.2018р.;

- переданого за видатковою накладною №825 від 26.02.2018р. в строк до 02.04.2018р.

За висновками суду, всупереч вимог ст.ст.526, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідачем свої зобовязання щодо повної та своєчасної оплати вартості товару в сумі 46115,70 грн. не виконані.

За таких обставин, враховуючи, що позов в частині вимог про стягнення основного боргу доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 46115,70 грн. підлягають задоволенню.

За приписом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за період з 15.11.2017р. по 16.08.2019р. нараховано та пред'явлено до стягнення три проценти річних в сумі 2360,94 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок трьох процентів річних, суд визнає його невірним, оскільки позивачем до кількості днів прострочення включено дні, в які відповідачем проводилися оплати.

Крім того, вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних за період з 15.09.2018р. по 16.08.2019р. є неправомірними, адже, нарахування трьох процентів річних призупиняється до поданням позовної заяви про стягнення.

Як наслідок, за результатами проведеного судом перерахунку трьох процентів річних за період з 15.11.2017р. по 14.09.2018р. (дата подання позовної заяви) за кожною видатковою накладною окремо, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають три проценти річних в сумі 1555,61 грн., а решта вимог щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 805,33 грн. є неправомірною.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 10.6 договору встановлено, що при несвоєчасній оплаті поставленої продукції покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,04% суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення.

Позивачем на підставі п.10.6 договору нараховано та предявлено до стягнення пеню в сумі 31,48 грн. за період з 15.11.2017р. по 16.08.2019р.

Перевіривши здійснений позивачем пені, суд визнає його невірним, оскільки позивачем в кількість днів прострочення включено дати оплати та не враховано вимоги п.6 ст.232 Господарського кодексу України. Крім того, вимоги позивача про стягнення пені за період з 15.09.2018р. по 16.08.2019р. є неправомірними, адже, як вказувалось вище, нарахування пені призупиняється до подання позовної заяви про стягнення.

За здійсненим судом перерахунком пені за період з 15.11.2017р. по 14.09.2018р. (дата подання позовної заяви) за кожною видатковою накладною окремо, суд дійшов висновку, що фактично розмір пені є більшим, ніж заявлений позивачем до стягнення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України при ухвалені рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

З огляду на вищезазначене, вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню за період 15.11.2017р. по 14.09.2018р. в сумі 31,48 грн.

За таких обставин, враховуючи, що позов в частині стягнення трьох проценти річних в сумі 1555,61 грн. та пені в сумі 31,48 грн. доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, проте, в частині стягнення трьох процентів річних в сумі 805,33 грн. є неправомірним, позовні вимоги щодо стягнення пені та трьох процентів річних підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр промислових засобів індивідуального захисту», м.Київ до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ, Донецька область про стягнення заборгованості в сумі 48508,12 грн., у тому числі основний борг в сумі 46115,70 грн., три проценти річних в сумі 2360,94 грн. та пеня в сумі 31,48 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька обл., м. Краматорськ, п/р 4820 в ПАТ «Промінвестбанк», МФО 300012, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр промислових засобів індивідуального захисту» (03115, АДРЕСА_1, п/р 260015794 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, ) основний борг в сумі 46115,70 грн., три проценти річних в сумі 1555,61 грн. та пеню в сумі 31,48 грн., всього заборгованість в сумі 47702,79 грн., судовий збір в сумі 1732,75 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 31.10.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 01.11.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина