РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.10.2018Справа № 910/10734/18
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю "Земельний Девелопмент"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля-В"

про визнання договорів купівлі-продажу майнових прав недійсними

При секретарі судового засідання: Савінковій Ю.Б.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за ордером серії КВ № 187717 від 17.09.2018 р.;

від відповідача: Клим В.І. - представник за довіреністю № б/н від 22.05.2018 р.;

від третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Земельний Девелопмент" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових прав укладених між ТОВ "Земельний Девелопмент" та ТОВ "Нафта-Поділля", а саме:

- договір №7/7 від 10.01.2017 року, предметом якого є майнові права на нежитлове приміщення, загальною площею 43,3 кв.м в будинку №164А по вул.. Київській у м. Вінниці (номер об'єкта Державному реєстрі прав 101);

- договір №218 від 08.12.2016 року, предметом якого є майнові права на приміщення №126, загальною площею 125,6 кв.м в будинку №164 по вул. Київська у м. Вінниці (номер об'єкта Державному реєстрі прав 101);

- договір №215 від 08.12.2016 року, предметом якого є майнові права на приміщення №121, загальною площею 163,7 кв.м в будинку №164 по вул. Київська у м. Вінниці (номер об'єкта Державному реєстрі прав 101);

- договір №216 від 08.12.2016 року, предметом якого є майнові права на приміщення №122, загальною площею 56,8 кв.м в будинку №164 по вул. Київська у м. Вінниці (номер об'єкта Державному реєстрі прав 101);

- договір №217 від 08.12.2016 року, предметом якого є майнові права на приміщення №125, загальною площею 149,6 кв.м в будинку №164 по вул. Київська у м. Вінниці (номер об'єкта Державному реєстрі прав 101).

Позивачем зазначено, що він є учасником ТОВ "Земельний Девелопмент".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.08.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 18.09.2018 р., залучено до справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля-В".

31.08.2018 р. до канцелярії суду відповідач подав відзив на позовну заяву.

У судове засідання 18.09.2018 р. представник третьої особи не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.09.2018 року відкладено підготовче засідання у справі на 09.10.2018 року.

03.10.2018 р. до канцелярії суду позивач подав відповідь на відзив.

05.10.2018 р. до канцелярії суду позивач подав заяву про забезпечення позову.

У судове засідання 09.10.2018 р. представник третьої особи не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового повідомлений належним чином.

Представник позивача підтримав подану заяву про забезпечення позову, просив суд задовольнити.

Представник відповідача не заперечує проти даного клопотання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.10.2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено повністю.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження на 23.10.2018 року.

В судове засідання 23.10.2018 року представник третьої особи не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача підтримав позовні вимоги.

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Земельний девелопмент» в особі директора ОСОБА_4, яка діє на підставі Статутуту (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Нафта-Поділля» (покупець) (), правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля-В» () укладено договори купівлі-продажу майнових прав, а саме:

- №7/7 від 10.01.2017 року, відповідно до п.1.2 якого об'єктом нерухомості, майнові права на який передаються є об'єкт нежитлової нерухомості - магазин товарів повсякденного попиту, розташований в об'єкті капітального будівництва за будівельною адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 164.

Нерухомість (приміщення) знаходиться в дворі будинку №164, по вул. Київській, за №:01:004:0102.

Загальна площа приміщення, згідно договору купівлі-продажу майнових прав №7/7 від 10 січня 2017 року складає - 43,3 м.кв.

Загальна вартість майнових прав, що передаються продавцем покупцеві за даним договором складає 30 000,00 грн. (п.3.1 договору).

- №218 від 08.12.2016 року, відповідно до п.1.2 якого об'єктом нерухомості, майнові права на який передаються є об'єкт нежитлової нерухомості (приміщення №126 площею - 125,6 м.кв), розташований в об'єкті капітального будівництва на 1-му поверсі за будівельною адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 164.

Загальна площа приміщення, згідно договору купівлі-продажу майнових прав №218 від 08.12.2016 року складає - 125,6 м.кв.

Загальна вартість майнових прав, що передаються продавцем покупцеві за даним договором складає 200 000,00 грн. (п.3.1 договору).

- №215 від 08.12.2016 року, відповідно до п.1.2 якого об'єктом нерухомості, майнові права на який передаються є об'єкт нежитлової нерухомості (приміщення №121 площею - 163,7 м.кв), розташований в об'єкті капітального будівництва на 1-му поверсі за будівельною адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 164.

Загальна площа приміщення, згідно договору купівлі-продажу майнових прав №215 від 08.12.2016 року складає - 163,7 м.кв.

Загальна вартість майнових прав, що передаються продавцем покупцеві за даним договором складає 300 000,00 грн. (п.3.1 договору).

- №216 від 08.12.2016 року, відповідно до п.1.2 якого об'єктом нерухомості, майнові права на який передаються є об'єкт нежитлової нерухомості (приміщення №122 площею - 56,8 м.кв), розташований в об'єкті капітального будівництва на 1-му поверсі за будівельною адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 164.

Загальна площа приміщення, згідно договору купівлі-продажу майнових прав №216 від 08.12.2016 року складає - 56,8 м.кв.

Загальна вартість майнових прав, що передаються продавцем покупцеві за даним договором складає 80 000,00 грн. (п.3.1 договору).

- №217 від 08.12.2016 року, відповідно до п.1.2 якого об'єктом нерухомості, майнові права на який передаються є об'єкт нежитлової нерухомості (приміщення №125 площею - 149,6 м.кв), розташований в об'єкті капітального будівництва на 1-му поверсі за будівельною адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 164.

Загальна площа приміщення, згідно договору купівлі-продажу майнових прав №217 від 08.12.2016 року складає - 149,6 м.кв.

Загальна вартість майнових прав, що передаються продавцем покупцеві за даним договором складає 250 000,00 грн. (п.3.1 договору).

Спір у справі виник, у зв'язку з тим, що учасник юридичної особи ТОВ "Земельний Девелопмент" просить суд визнати недійсними договори купівлі-продажу майнових прав №7/7 від 10.01.2017 року, №218 від 08.12.2016 року, №215 від 08.12.2016 року, №216 від 08.12.2016 року, №217 від 08.12.2016 року. Підставами визнання договорів недійсними зазначає те, що договори зі сторони ТОВ "Земельний Девелопмент" були укладені особою, яке не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності; акти прийому-передачі приміщень, підписані 14.02.2017 року особою, яка не мала на те відповідних повноважень, оскільки підписант оспорюваних договорів - ОСОБА_4 - з 03.02.2017 року була звільнена з посади директора відповідача та виключена з числа осіб уповноважених на підписання документів від імені товариства; оспорювані договори є удаваними і укладені з метою приховання інших правочинів; оспорювані договори не відповідають ані внутрішній волі відповідача, як сторони договорів, ані (тим більше) інтересам позивача, як учасника статутного капіталу відповідача, оскільки, реальна ринкова вартість нерухомості, яка є предметом оспорюваних договорів купівлі-продажу майнових прав, становила 6 737 500,00 грн., що б і відповідало як внутрішній волі відповідача, так і інтересам позивача як учасника статутного капіталу відповідача. Натомість фактична сума оспорюваних договорів склала лише 860 000,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 215 ЦК України, що кореспондуються з положеннями ст. 207 ГК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, господарському суду належить встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, зокрема, відповідність змісту правочину вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства.

Як вбачається з оскаржуваних договорів від ТОВ «Земельний девелопсент» вони були укладені директором ОСОБА_4 на підставі статуту.

Пунктами 8.1 та 8.2 статуту передбачено, що вищим органом товариства є загальні збори учасників товариства. До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належать, зокрема, попереднє ухвалення правочинів на суму, що перевищує 50 000 грн.

Згідно з пунктом 8.15 статуту управління поточною (оперативною) діяльністю товариства здійснює його одноосібний виконавчий орган - директор. Директор самостійно вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції директора, крім тих, що відносяться до виключної компетенції загальних зборів учасників. Директор підзвітний загальним зборам учасників і організовує виконання їх рішень.

Директор діє від імені товариства в межах, встановлених цим статутом. Директор має право без довіреності виконувати дії від імені товариства, представляє його інтереси в інших підприємствах, організаціях та державних органах, укладає від його імені договори, розпоряджається майном товариства, в тому числі грошовими коштами, на суму не більше 50 000 грн., в межах передбачених даним статутом. Загальні збори учасників товариства не мають право втручатися в оперативну діяльність директора (пункт 8.16 статуту).

Відповідно до ч. 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно з ч. 1 статті 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ч. 2 статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною 1 статті 238 ЦК України передбачено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Як встановлено судом, договір №218 від 08.12.2016 року укладений на суму 200 000,00 грн., договір №215 від 08.12.2016 року укладений на суму 300 000,00 грн., договір №216 від 08.12.2016 року укладений на суму 80 000,00 грн., договір №217 від 08.12.2016 року укладений на суму 250 000,00 грн.

Проте, будь-яких доказів схвалення вищезазначених правочинів загальними зборами учасників ТОВ «Земельний девелопмент» матеріали справи не містять.

Крім того, як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем загальна вартість майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав №7/7 від 10.01.2017 року значно занижена.

Так, в матеріалах справи наявна довідка ТОВ «Центр експертиз та бізнесу «Капітал-Інвест» в якій зазначено, що суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Центр експертиз та бізнесу «Капітал-Інвест» було проведено маркетинговий аналіз та дослідження первинного ринку житлової та комерційної нерухомості за 2016 рік, зокрема архівні дані. Вартість одного кв.м нерухомості у новобудовах мікрорайону «Київської», зокрема житлової нерухомості від забудовника, без оздоблювальних робіт на кінець 2016 року становила від 9500 до 12500 грн. вартість 1 кв.м комерційної нерухомості, що розміщена на перших поверхах у багатоквартирних житлових новобудовах, без оздоблювальних робіт на кінець 2016 року становила від 10 000 до 15 000 грн. таким чином, опосередкована ринкова вартість 1 кв.м багатоповерхових новобудов на первинному ринку житлової нерухомості станом на кінець 2016 року складає - 11000 грн. Опосередкована ринкова вартість 1 кв.м багатоповерхових новобудов на первинному ринку комерційної нерухомості станом на кінець 2016 року складає - 12500 грн.

Предметом договору №7/7 від 01.01.2017 року є об'єкт нежитлової нерухомості - магазин товарів повсякденного попиту, розташований в об'єкті капітального будівництва за будівельною адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 164, загальною площею приміщення - 43,3 м.кв.

Таким чином, реальна вартість права на нежитлове приміщення загальною площею 43,3 кв.м в будинку №164 складає 541 250, 00 грн. (43,3* 12 500,00 грн.).

Тобто, згідно оспорюваних договорів всі вищезазначені основні об'єкти нерухомості разом із допоміжними приміщеннями становлять цілісні майнові комплекси, вартість кожного з яких перевищує 50 000,00 грн., а загальними зборами ТОВ «Земельний девелопмент» рішень про надання дозволу на їх укладення не приймалось.

Частиною 3 статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Таким чином, орган або особа, яка виступає від імені юридичної особи, не може перевищувати своїх повноважень, визначених установчими документами або законом

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа (довіреності), що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень або відсутність належних повноважень щодо вчинення даних правочинів у представника її контрагента.

Крім того, судом враховано, що на момент укладення оспорюваних договорів ОСОБА_4 одночасно обіймала посади директора ТОВ «Земельний Девелопмент» та ТОВ «Нафта-Поділля», що підтверджується Витягами з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № та № від 22.10.2018 року, станом на 08.12.2016 року.

Таким чином, ОСОБА_4 при укладенні оспорюваних договорів від імені ТОВ «Земельний Девелопмент» не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Відповідно до статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Правила статті 241 ЦК України застосовуються як до правочинів, укладених представником юридичної особи з перевищенням повноважень, так і до правочинів, укладених від імені юридичної особи такою особою, що взагалі не мала права і будь-яких повноважень на укладення спірного правочину.

Вчинення правочину з перевищенням повноважень не свідчить про волевиявлення юридичної особи, яку представляють, у зв'язку з чим даний правочин не є підставою для набуття, зміни чи припинення цивільних прав та обов'язків для юридичної особи за правочином.

Схвалення угоди повинно відбуватись не просто юридичною особою, а уповноваженим представником цієї юридичної особи і в особі наділеного Статутом (законом) повноваженнями органу товариства.

Вчинення дій, направлених на схвалення спірного правочину, зокрема отримання коштів, передача майна, безпосередньо тією особою, яка уклала правочин із перевищенням повноважень чи будь-якою іншою особою без повноважень - не може свідчити про схвалення правочину у розумінні ч.1 ст. 241 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що акти прийому-передачі зі сторони ТОВ «Земельний Девелопмент» щодо приміщення №:01:004:0102 в багатоквартирному житловому будинку по вул.. Київська, 164 у м. Вінниця загальною площею 43,3 кв.м. підписаний 14.02.2017 року виконавчим директором ОСОБА_5, а щодо приміщень №126 (загальною площею 125,6 кв.м), № 121 (загальною площею - 163,7 кв.м), №122 (загальною площею 56,8 кв.м), №125 (загальною площею 149,6 кв.м) - підписані 13.12.2016 року директором ОСОБА_4.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази сплати по оспорюваним договорам.

Позивачем зазначено, що рішенням Загальних зборів учасників ТОВ «Земельний Девелопмент» протокол № 01-17 від 03 лютого 2017 року звільнено ОСОБА_4 з посади директора товариства з 03 лютого 2017 року та виключено її з числа осіб уповноважених на підписання документів від імені товариства.

Так, згідно з Витягу з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 22.10.2018 року, станом на 14.02.2017 року керівником ТОВ «Земельний Девелопмент» з 03.02.2017 року є ОСОБА_6.

З урахуванням вищевикладеного, договори купівлі-продажу майнових прав №218, 215, 216, 217 від 08.12.2016 року та №7/7 від 10.01.2017 року, укладені між ТОВ «Земельний Девелопмент» та ТОВ «Нафта-Поділля» є недійсними з підстав того, що ОСОБА_4 не була належним чином уповноваженою особою діяти від імені товариства, про що за встановленими обставинами справи, було відомо покупцеві.

Щодо твердження позивача щодо того, що оспорювані договори є удаваними і укладеними з метою приховування інших правочинів. Так, майновими правами на об'єкт нерухомого майна за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 164, у тому числі майновими правами на всі нежитлові приміщення в даному об'єкті, Відповідач володів лише до 03.06.2016 року, а вже з цієї дати набув право власності на вказаний об'єкт, у тому числі на нежитлові приміщення, в той час як оспорювані договори були вчинені 08.12.2016 року та 01.01.2017 року. Відтак, ці договори за своєю реальною природою є договорами купівлі-продажу нерухомого майна. Разом з цим, вони не були нотаріально посвідчені, як це вимагається ст. 657 та ст. 209 Цивільного кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Удавані правочини можуть бути вчинені як без будь-яких протиправних намірів, так і з метою приховування незаконного правочину (наприклад, договір про спільну діяльність приховує договір суборенди майна, яку заборонено договором оренди або законом). За таких обставин, у разі встановлення факту неправомірності насправді вчиненого правочину удаваний правочин може бути визнаний недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК, адже в ньому зовнішнє волевиявлення сторін не збігається з їх внутрішньою волею.

З матеріалів справи вбачається, що адмінбудівля з надбудовою і прибудовою багатоквартирного житлового будинку з вбудованим магазином торгівлі, за адресою: м. Вінниця, вул.. Київська, 164 була прийнята до експлуатації 03.06.2016 року, що підтверджується декларацією про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованою Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області 03.06.2016 року за реєстровим №ВН 78.

Частиною 2 статті 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв'язку з нормами статей 177-179, 182 ЦК України, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об'єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

З цих підстав не приймаються до уваги доводи позивача про те, спірні договори є удаваними, оскільки на момент підписання спірних договорів, будинок був прийнятий в експлуатацію, однак державна реєстрація права власності не була здійснена, а тому до спірних правовідносин застосовуються норми, які регулюють укладання договору купівлі-продажу саме майнових прав на нерухоме майно.

Також, позивачем не доведено обставин того, що оспорювані договори не відповідають внутрішній волі відповідача як сторони договору.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен із доводів сторін.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 123, 129, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав №7/7 від 10.01.2017 року, предметом якого є майнові права на нежитлове приміщення, загальною площею 43,3 кв.м в будинку №164А по вул.. Київській у м. Вінниці (номер об'єкта Державному реєстрі прав 101) укладений між ТОВ "Земельний Девелопмент" та ТОВ "Нафта-Поділля".

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав договір №218 від 08.12.2016 року, предметом якого є майнові права на приміщення №126, загальною площею 125,6 кв.м в будинку №164 по вул. Київська у м. Вінниці (номер об'єкта Державному реєстрі прав 101) укладений між ТОВ "Земельний Девелопмент" та ТОВ "Нафта-Поділля".

4. Визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав договір №215 від 08.12.2016 року, предметом якого є майнові права на приміщення №121, загальною площею 163,7 кв.м в будинку №164 по вул. Київська у м. Вінниці (номер об'єкта Державному реєстрі прав 101) укладений між ТОВ "Земельний Девелопмент" та ТОВ "Нафта-Поділля".

5. Визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав договір №216 від 08.12.2016 року, предметом якого є майнові права на приміщення №122, загальною площею 56,8 кв.м в будинку №164 по вул. Київська у м. Вінниці (номер об'єкта Державному реєстрі прав 101) укладений між ТОВ "Земельний Девелопмент" та ТОВ "Нафта-Поділля".

6. Визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав договір №217 від 08.12.2016 року, предметом якого є майнові права на приміщення №125, загальною площею 149,6 кв.м в будинку №164 по вул. Київська у м. Вінниці (номер об'єкта Державному реєстрі прав 101) укладений між ТОВ "Земельний Девелопмент" та ТОВ "Нафта-Поділля".

7. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Земельний Девелопмент" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37/41, офіс 9, ) на користь ОСОБА_1 (09600, АДРЕСА_1, ідентифікацій номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) судовий збір в розмірі 8 810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн. 00 коп.

8. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення: 06.11.2018 року.

Суддя С.М.Мудрий