УХВАЛА

26.10.2018Справа № 910/6924/18
Суддя Картавцева Ю.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про забезпечення позову у справі №910/6924/18

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія"

про стягнення 403 625 335,22 грн.

Представники сторін: без виклику,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" 400 378 811,60 грн. заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу по договору транспортування природного газу № від 11.09.2017, 2 983 291,98 грн. пені, 263 231,65 грн. 3% річних та судові витрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2018 у справі №910/6924/18 (суддя Ярмак О.М.) позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 400 378 811 грн. 60 коп. заборгованості, 2 983 291 грн. 98 коп. пені, 263 231 грн. 65 коп. 3% річних, 616 700 грн. 00 коп. судового збору; у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" відмовлено повністю.

24.10.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, згідно з якою позивач просить суд: вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на грошові кошти на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСЕУКРАЇНСЬКА ЕНЕРГО КОМПАНІЯ»; накласти арешт на карбамід, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСЕУКРАЇНСЬКА ЕНЕРГО КОМПАНІЯ»; накласти арешт на аміак, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСЕУКРАЇНСЬКА ЕНЕРГО КОМПАНІЯ»; вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на грошові кошти на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія»; накласти арешт на карбамід, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія»; накласти арешт на аміак, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія».

25.10.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшли пояснення.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 25.10.2018 заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про забезпечення позову передано для розгляду судді Картавцевій Ю.В.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Як зазначає заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана тим, що у позивача існує достатньо обгрунтоване припущення, що майно відповідача 1 та відповідача 2 (грошові кошти та готова продукція у вигляді карбаміду) може зникнути або значно зменшитись. Так, як стало відомо позивачу, ДП «Херсонський морський торговельний порт» (надалі - ДП «ХМТП») на адресу ТОВ ««Всеукраїнська Енерго Компанія» було направлено лист від 25.07.2018 №18-23/267 в якому останній повідомляє, що 25.07.2018 на адресу ДП «ХМТП» надійшло звернення ТОВ «Всеукраїнська Енерго Компанія» з проханням відвантаження арештованого майна у відповідності із договором №8/166-Д від 04.05.2018, укладеного між ТОВ «Всеукраїнська Енерго Компанія» та ДП «ХМТП» з посиланням на лист Генеральної прокуратури України від 24.07.2018 №21-249вих-18, з якого не вбачається погодження слідчого або прокурора на вчинення іншого місця зберігання майна.Таким чином, позивач вважає, що відповідачем 1 вчинено дії, спрямованої на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення позову до суду, а саме здійснення незаконної, шахрайської реалізації майна. Крім того, позивач вказує, що після винесення Господарським судом міста Києва рішення, відповідач 1 своїм листом від 24.10.2018 №24/10-18/1 направив зацікавленим партнерам комерційну пропозицію щодо постачання карбаміду марки Б виробництва ПАТ «Одеський припортовий завод». За твердженням позивача, вказаним листом відповідача 1 підтверджуються наміри останнього, щодо умисного відчуження власного майна з метою позбавлення в подальшому можливість реального виконання рішення суду.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд зазначає, що предметом розгляду у справі №910/6924/18 є стягнення грошових коштів у розмірі 403 625 335,22 грн.

За змістом ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. У разі якщо після накладення виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судового рішення і відкриває нові рахунки в банках чи інших фінансових установах, виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно. У разі якщо на зазначене у частині п'ятій цієї статті майно накладається арешт, воно реалізується в такій черговості: 1) майно, що безпосередньо не використовується у виробництві (предмети інтер'єру офісів, готова продукція та товари тощо); 2) об'єкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для використання у виробництві.

Так, у разі виконання рішення про стягнення грошових коштів, звернення стягнення на інше майно боржника (відмінне від грошових коштів) можливе виключно в тому разі, якщо у боржника відсутні кошти в обсязі, необхідному для покриття заборгованості.

Відтак, викладені в заяві про забезпечення позову вимоги щодо накладення арешту на майно відповідача 1, відмінне від грошових коштів, не вважаються судом співрозмірними щодо заявленого предмету позову про стягнення коштів.

Щодо вимог про накладення арешту на грошові кошти відповідача 1, суд зазначає, що заявником не надано належних обґрунтувань із посиланням на відповідні докази щодо неможливості чи значного утруднення виконання рішення про стягнення з відповідача 1 грошових коштів через відсутність у відповідача 1 грошових коштів в обсязі, достатньому для задоволення вимог стягувача, а тому викладені у заяві твердження не є тими достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову в розумінні норм ст. 136 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у заяві про забезпечення позову позивач просив також вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на грошові кошти на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія»; накласти арешт на карбамід, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія»; накласти арешт на аміак, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія».

Разом з тим, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2018 у справі №910/6924/18 (суддя Ярмак О.М.) у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" відмовлено повністю, у зв'язку з чим суд доходить висновку про відсутність визначені законом підстави для застосування заходів до забезпечення позову щодо відповідача 2.

Відтак, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Картавцева