ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д м о в у у в и д а ч і с у д о в о г о н а к а з у

29 жовтня 2018 року

Справа № 926/1680/18

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Бутирського А.А., розглянувши матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТО-НАР» м. Вінниця в особі Дніпропетровської філії ТОВ «ТО-НАР» с. Новоолександрівка, Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галнафтоекспорт» м. Чернівці

про стягнення 81259,75 грн.

представники сторін - не викликалися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТО-НАР» м. Вінниця в особі Дніпропетровської філії ТОВ «ТО-НАР» с. Новоолександрівка, Дніпропетровської області звернулося до господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ «Галнафтоекспорт» м. Чернівці 81259,75 грн. заборгованості, яка виникла з договору поставки № 9 від 10.10.2016 р., укладеного між заявником та Групою Компаній «Привоз».

Дана заява подана до господарського суду Дніпропетровської області, який ухвалою від 08.10.2018 р. передав подану заяву за підсудністю до господарського суду Чернівецької області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2018 р. справу 926/1680/18 передано до провадження судді Бутирського А.А.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

За змістом статей 148, 154 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд розглядає заяву про видачу судового наказу без судового засідання і повідомлення заявника та боржника.

Судовий наказ, відповідно до положень ст. 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Отже, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Згідно з вимогами ч. ч. 3, 4 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред’явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. ст. 76-78 Господарського процесуального кодексу України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. З цією метою, насамперед, необхідно встановити факт настання строку виконання боржником зобов’язання, перевірити його розмір.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, із поданого заявником договору поставки № 9 від 10.10.2016 р., вбачається, що правовідносини виникли між заявником та Групою Компаній «Привоз», тоді як вимогу заявлено до ТОВ «Галнафтоекспорт». Із поданих заявником доказів не вбачається, що ТОВ «Галнафтоекспорт» є правонаступником Групою Компаній «Привоз».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити, оскільки заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст. ст. 147, 150, п. 8 ч. 1 ст. 152, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ТО-НАР» м. Вінниця в особі Дніпропетровської філії ТОВ «ТО-НАР» с. Новоолександрівка, Дніпропетровської області у видачі судового наказу про стягнення з ТОВ «Галнафтоекспорт» 81259,75 грн. заборгованості.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Західного апеляційного господарського суду.

Ухвала підписана 29.10.2018 р.

Суддя А.А. Бутирський