ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/3788/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. головуючого, Пількова К. М., Чумака Ю. Я.,

здійснивши розгляд у письмовому провадженні касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БуйфішХолдінгс"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2018 (судді: Куксов В.В., Тищенко О.В., Гончаров С.А.) та ухвалу Господарського суду м. Києва (суддя Босий В.П.) від 19.06.2018 у справі № 910/3788/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна будівельна компанія"

до Київської міської ради

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) і ОСОБА_4

про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

1.1. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.06.2018, яку залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2018, повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "БуйфішХолдінгс" (далі ТОВ "БуйфішХолдінгс") заяву про вступ у справу в як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Судові рішення аргументовано тим, що позовні вимоги ТОВ "БуйфішХолдінгс" не є самостійними вимогами на предмет спору в розумінні положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, а є саме зустрічними вимогами до предмета спору у цій справі, про що зазначено самим заявником у поданій ним заяві, однак відповідно до частини 1 статті 180 цього Кодексу право на предявлення зустрічного позову є лише у відповідача, проте ТОВ БуйфішХолдінгс статусу відповідача у цій справі не має.

2. Короткий зміст касаційної скарги

2.1. Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.06.2018 і постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2018, ТОВ БуйфішХолдінгс у касаційній скарзі просить їх скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, наголошуючи на помилковості висновків судів попередніх інстанцій стосовно того, що вимоги ТОВ БуйфішХолдінгс не є самостійними вимогами на предмет спору у розумінні положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, а є саме зустрічними вимогами до предмета спору, які може заявляти лише відповідач у справі.

Скаржник вважає твердження судів щодо різниці між зустрічними та самостійними вимогами на предмет спору безпідставними, оскільки Господарським процесуальним кодексом України встановлено лише два види позовних вимог (основні та похідні), а за змістом статті 174 цього Кодексу в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Крім того, скаржник послався на положення статті 4 Господарського процесуального кодексу України і зазначив, що право на звернення до суду у встановленому цим Кодексом порядку гарантується і ніхто не може бути позбавлений цього права.

2.2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційна будівельна компанія" (далі ТОВ "Інноваційна будівельна компанія") у відзиві на касаційну скаргу, заперечуючи проти її задоволення, зазначило, що враховуючи положення частини 5 статті 49 і частини 6 статті 180 Господарського процесуального кодексу України, суди дійшли правильного висновку, що вимоги ТОВ "БуйфішХолдінгс" є зустрічними. Так, за змістом процесуального законодавства у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа може вважати, що саме їй належить право на предмет спору, і може бути допущена до участі у справі лише у тому випадку, коли її самостійна вимога спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. При цьому вимога, спрямована на те, що перебуває за межами цього спору, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а може бути заявлена через подання самостійного позову. У цьому випадку між позивачем і відповідачем виник спір щодо поновлення договору оренди землі, укладеного між ТОВ "Інноваційна будівельна компанія" та Київською міською радою, натомість ТОВ "БуйфішХолдінгс" заявляє вимогу про визнання цього договору припиненим і зобов'язання виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчинити певні дії щодо зняття договору з реєстрації. Отже, вимоги ТОВ "БуйфішХолдінгс" не є зустрічними, про що правомірно зазначили суди.

3. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

3.1. Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржені у справі судові рішення, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

3.2. За змістом частин 1, 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обовязки позивача.

За змістом процесуального законодавства треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, - це ймовірні суб'єкти спірних матеріальних правовідносин, які вступають у чужий процес із метою захисту своїх суб'єктивних прав чи охоронюваних законом інтересів.

Самостійна вимога повинна бути спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. Вимога, спрямована на будь-що, що перебуває поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а має бути заявлена через подання самостійного позову.

Тобто обов'язкова умова спільного розгляду вимог позивача і третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - є єдиний предмет спору.

Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 905/120/15, на яку також посилався і суд апеляційної інстанції під час розгляду справи.

3.3. У свою чергу, за змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

3.4. Згідно з положеннями процесуального законодавства позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Учасники справи це суб'єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов'язання (боржник).

3.5. Як убачається із матеріалів справи, ТОВ Інноваційна будівельна компанія звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Київської міської ради про визнання договору оренди земельної ділянки від 27.12.2006, укладеного між ТОВ Інноваційна будівельна компанія і Київською міською радою, поновленим на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі" у зв'язку із безпідставним зволіканням відповідача (Київської міської ради) стосовно укладення додаткової угоди до договору оренди землі.

Натомість, як убачається зі змісту заяви ТОВ "БуйфішХолдінгс" про вступ у справу як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, у формі зустрічної позовної заяви, ТОВ "БуйфішХолдінгс" заявило вимогу до відповідачів - ТОВ Інноваційна будівельна компанія і Київської міської ради про визнання договору оренди земельної ділянки від 27.12.2006, укладеного між ТОВ Інноваційна будівельна компанія та Київською міською радою, припиненим і про зобовязання виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчинити відповідні дії для зняття з реєстрації цього договору на підставі, зокрема, статей 180 Господарського кодексу України, статей 327, 638, 640 Цивільного кодексу України і статей 31, 32 Закону України "Про оренду землі".

Обґрунтовуючи свої вимоги, ТОВ "БуйфішХолдінгс" підставою для звернення визначило порушення позивачем у справі - ТОВ Інноваційна будівельна компанія положень статті 103 Земельного кодексу України, а саме принципів добросусідства, та зазначило, що поновлення договору оренди землі вплине на права ТОВ "БуйфішХолдінгс", яке здійснює будівництво житлово-офісного комплексу на суміжній земельній ділянці, через загострення екологічної ситуації.

3.6. Відповідно до частини 5 статті 49 Господарського процесуального кодексу України до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 180 цього Кодексу відповідач має право предявити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, за змістом зазначених норм процесуального законодавства особі, яка не є учасником справи, надано право на звернення до суду із власними вимогами, які, у свою чергу, безпосередньо стосуються предмета спору.

3.7. Разом із цим зустрічний позов може бути пред'явлено саме відповідачем, про що правомірно зазначено судами попередніх інстанцій, які установили, що ТОВ "БуйфішХолдінгс" не є відповідачем у цій справі, а його вимоги не є самостійними вимогами на предмет спору у розумінні статті 49 Господарського процесуального кодексу України, а є саме зустрічними вимогами до предмета спору у справі, про що зазначено самим заявником у відповідній заяві.

3.8. При цьому судами правомірно зазначено, що ТОВ "БуйфішХолдінгс" не позбавлено права на вирішення земельного спору та звернення до суду з відповідним позовом у порядку, визначеному чинним законодавством.

4. Висновки Верховного Суду

4.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.2. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 цього Кодексу суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України).

4.3. Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені судами, колегія суддів вважає судові рішення такими, що ухвалено із додержанням норм процесуального права, тому підстав для їх скасування не має.

4.4. Викладені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставою для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій, оскільки вони не спростовують висновків судів та фактично зводяться до незгоди із судовими рішеннями.

5. Розподіл судових витрат

Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БуйфішХолдінгс" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2018 у справі № 910/3788/18 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 19.06.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Дроботова

Судді К.М. Пільков

Ю.Я. Чумак