ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 914/32/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання Бойка В.С.,

представники учасників справи:

позивача - не з'явився,

відповідача - Білобрам Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.07.2018

(головуючий суддя Костів Т.С., судді: Матущак О.І., Желік М.Б.)

та рішення Господарського суду Львівської області від 11.04.2018

(суддя Мазовіта А.Б.)

у справі №914/32/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго"

про стягнення 12 644 816,56 грн,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" (далі - ПрАТ "Львівобленерго") про стягнення 1 410 202,36 грн.

1.2. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням ПАТ "Львівобленерго" своїх зобов'язань за векселями.

1.3. Ухвалою від 05.02.2018 суд об'єднав справу №914/32/18 за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ПрАТ "Львівобленерго" про стягнення 1 410 202,36 грн та справи №914/33/18, №914/35/18, №914/37/18, №914/39/18, №914/40/18, №914/43/18, №914/47/18, №914/48/18 в одне провадження під №914/32/18.

1.4. Отже, позивач просив стягнути з відповідача борг у розмірі 8 500 000,00 грн, 1 366 920,57 грн 6% річних та 2 775 985,98 грн інфляційних втрат у зв'язку з невчасною сплатою за виданими векселями.

2. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

2.1. 24 квітня 2000 року між Українським кредитним банком, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" (банк) та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" було укладено договір №Т-102/042000.

2.2. За цим договором сторони здійснюють обмін рівноцінних цінних паперів, а саме векселів, зазначених у ст. 2 цього договору, на умовах, визначених цим договором (п. 1 договору).

Згідно з п. 2.1 цього договору банк зобов'язується передати підприємству у власність векселі, перелік яких зазначений у додатку №1, який є невід'ємною частиною цього договору, загальною номінальною вартістю 66 715 946,15 грн. Векселі передаються з бланковим індосаментом протягом 10 банківських днів з моменту укладення цього договору.

2.3. Відповідно до пунктів 18-35 додатку №1 до договору №Т-102/042000 від 24.04.2000 банк зобов'язувався передати підприємству векселі векселедавця - ВАТ "Львівобленерго" за №17 - 34, зі строком погашення - по пред'явленню, але не раніше 01.01.2015.

2.4. 04.05.2000 між Українським кредитним банком та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" підписано акт приймання-передачі векселів до договору №Т-102/042000 від 24.04.2000, згідно якого, зокрема, передано і векселі за №17, №19, №20, №22, №23, №26, №27, №32, №33, зі строком погашення - по пред'явленню, але не раніше 01.01.2015.

2.5. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є законним держателем простих векселів за №17, №19, №20, №22, №23, №26, №27, №32, №33 на суму 1 000 000,00 грн кожний, складених 04.05.2000 Відкритим акціонерним товариством "Львівобленерго", яке в подальшому перейменоване на Приватне акціонерне товариство "Львівобленерго", зі строком платежу - по пред'явленню, але не раніше 01 січня 2015 року.

2.6. За даними векселями ПрАТ "Львівобленерго" зобов'язалося заплатити проти цих векселів Українському кредитному банку, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк", чи його наказу 1 000 000,00 грн по кожному з цих векселів.

Публічним акціонерним товариством "Акцент-Банк" на звороті векселя проставлено бланковий індосамент на пред'явника "Платити наказу: без обороту на мене", який підписаний головою правління, головним бухгалтером та скріплений печаткою.

2.7. 10.04.2015 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" із листом за вих. №26-2587/1.2-15 від 09.04.2015, у якому пропонувало оплатити векселі, у тому числі і прості векселі №17, №19, №20, №22, №23, №26, №27, №32, №33 до 12-00 години 17 квітня 2015 року. У листі також зазначено, що у разі неоплати векселів у відповідності з чинним законодавством по векселях буде вчинено протест у неплатежі. Відповідачем вказаний лист залишено без розгляду та задоволення.

2.8. 15.05.2015 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Антонової В.І. з листом про опротестування векселів, в тому числі векселів №17, №19, №20, №22, №23, №26, №27, №32, №33.

2.9. 20.05.2015 представники ПАТ "НАК "Нафтогаз України" прибули за місцезнаходженням ПрАТ "Львівобленерго" для пред'явлення оригіналів векселів до оплати, у тому числі векселів №17, №19, №20, №22, №23, №26, №27, №32, №33. Однак, представників позивача не було допущено до ПрАТ "Львівобленерго", про що представниками ПАТ "НАК "Нафтогаз України" було складено акт про відмову у допуску повноважних осіб на підприємство для пред'явлення векселів до платежу.

2.10. 20.05.2015 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антонової В.І. було надіслано ПрАТ "Львівобленерго" телеграму з вимогою здійснити оплату векселів, у тому числі векселів №17, №19, №20, №22, №23, №26, №27, №32, №33 до 12 години 21.05.2015 або повідомити нотаріуса про відмову вчинити такі дії.

2.11. 21.05.2015 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І. вчинено протест простих векселів, в тому числі за №17, №19, №20, №22, №23, №26, №27, №32, №33 від 04.05.2000, про що складено відповідні акти.

2.12. Відповідачем за векселем №17 було сплачено 18.09.2017 згідно з платіжним дорученням №21473 - 50 000,00 грн, 09.10.2017 згідно з платіжним дорученням №23346 - 50 000,00 грн, 29.11.2017 згідно з платіжним дорученням №27586 - 500 000,00 грн, 28.12.2017 згідно з платіжним дорученням №29496 - 400 000,00 грн.

2.13. За векселем №19 позивачем було сплачено 19.09.2017 відповідно до платіжного доручення №21690 - 50 000,00 грн, за векселем №20 - 19.09.2017 відповідно до платіжного доручення №21691 - 50 000,00 грн, за векселем №22 - 20.09.2017 відповідно до платіжного доручення №21789 - 50 000,00 грн, за векселем №23 сплачено 21.09.2017 відповідно до платіжного доручення №21863 - 50 000,00 грн, за векселем №26 сплачено 22.09.2017 відповідно до платіжного доручення №22202 - 50 000,00 грн, за векселем №27 сплачено 11.10.2017 відповідно до платіжного доручення №23669 - 50 000,00 грн, за векселем №32 сплачено 26.10.2017 відповідно до платіжного доручення №25114 - 50 000,00 грн, за векселем №33 сплачено 27.10.2017 відповідно до платіжного доручення №25222 - 50 000,00 грн.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1. 11 квітня 2018 року рішенням Господарського суду Львівської області позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 7 600 000,00 грн боргу, 1 321 734,25 грн 6% річних, 133 832,73 грн судового збору з розстроченням виконання судового рішення на 12 місяців шляхом сплати рівними частинами кожного місяця. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3.2. 23 липня 2018 року постановою Львівського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Львівської області від 11.04.2018 залишено без змін.

3.3. Приймаючи рішення, господарські суди виходили з того, що основна сума заборгованості за векселями, яка підтверджується матеріалами справи, становить 7 600 000,00 грн, у зв'язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині суми основного боргу.

Крім того, господарські суди дійшли висновку, що позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу 6% річних. Разом з тим, позивач неправильно визначив дату початку їх нарахування, якою має бути 20.05.2015 - термін спливу строку платежу за простими векселями. З врахуванням викладеного, місцевий господарський суд, здійснивши власний розрахунок, дійшов висновку, що сума 6% складає 1 321 734,25 грн, а отже позов підлягає задоволенню в цій частині саме в такому розмірі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення втрат від інфляції, суди попередніх інстанцій виходили з того, що Уніфікованим законом не передбачено покладення на особу, зобов'язану за векселем, інших платежів, зокрема таких, як збитки від інфляції.

Також місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про обґрунтованість заяви ПрАТ "Львівобленерго" та розстрочив виконання рішення суду на 12 місяців шляхом сплати рівними частинами кожного місяця.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. 08 серпня 2018 року ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подало касаційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 11.04.2018 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.07.18 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 6% річних сумі 45 186,32 грн, інфляційних втрат у розмірі 2 775 985,98 грн, а також наданні розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців скасувати. Прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги про стягнення 6% річних сумі 45 186,32 грн та інфляційних втрат у розмірі 2 775 985,98 грн, у стягненні яких було відмовлено, задовольнити у повному обсязі. В частині надання розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців відмовити повністю.

4.2. На думку скаржника, судами попередніх інстанцій порушено ст.ст. 196, 526, 599, 625 ЦК України, ст. 48 Уніфікованого Закону, ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України.

Господарськими судами безпідставно не враховано позицію ПАТ "НАК "Нафтогаз України", що простий вексель підлягає оплаті у день його належного пред'явлення до платежу і ця дата є саме 17.04.2015, як це відображено у листі ПАТ "НАК "Нафтогаз України", який був направлений на адресу ПрАТ "Львівобленерго".

Судами попередніх інстанцій не враховано, що зобов'язання за спірними векселями є грошовими, а тому на вимогу кредитора застосування ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин є обов'язковим. При цьому скаржник посилався на статтю 4 Конвенції про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, а також на правові висновки Верховного Суду України, які викладені у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 111-16 Господарського процесуального кодексу України.

Під час задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду, господарськими судами не враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі Шмалько проти України, Горнсбі проти Греції, Іммобільяре Саффі проти Італії, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а також роз'яснення, викладені п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", ст. 331 ГПК України. При цьому позивач посилається на наявність інфляційних процесів у економіці держави, знецінення інвестицій внаслідок зовнішньополітичних чинників, невиконання 3 196 виконавчих документів на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України", необхідність вжиття заходів щодо реструктуризації заборгованості перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України", які свідчать про складний фінансовий стан позивача. Також судами не враховано ступінь вини відповідача у виникненні спору.

4.3. 25 вересня 2018 року відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить судові рішення попередніх інстанцій залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

4.4. Відповідач зауважив на тому, що якщо б датою оплати було б 17.04.2015, як вважає позивач, то нотаріус відповідно до вимог п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не міг би прийняти векселі до опротестування 20.05.2015 та відповідно вчинити протест 21.05.2015. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, судами було встановлено, що період прострочення за вексельним зобов'язанням завищено ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на 33 дні.

В Уніфікованому законі наявні спеціальні норми, які регулюють взаємовідносини між держателем векселя та векселедавцем у випадку прострочення платежу за векселем, а тому при неплатежі за векселем сторонами застосовуються тільки ті заходи, які передбачені Уніфікованим законом; Уніфікованим законом не передбачено покладання на зобов'язану за векселем особу інших платежів, ніж зазначені в Уніфікованому законі, зокрема не передбачено можливості пред'явлення до стягнення втрат від інфляції.

У касаційній скарзі ПАТ "НАК "Нафтогаз України" порушує питання перед касаційним судом про необхідність по-новому встановлювати обставини - підстави розстрочення виконання рішення, оцінювати відповідні докази та обставини, що суперечить вимогам ст. 300 ГПК України щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції.

Більше того, сума заборгованості ПрАТ "Львівобленерго" перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за простими векселями перевищує суму встановлену ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що в свою чергу, є підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача (загроза банкрутства).

4.5. Склад судової колегії суду касаційної інстанції змінився відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 22.10.2018, який міститься у матеріалах справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

5.1.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Спір по справі стосується стягнення з відповідача борг у розмірі 8 500 000,00 грн, 1 366 920,57 грн 6% річних та 2 775 985,98 грн інфляційних втрат.

5.2.2. Відповідно до статті 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі.

Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов'язань та стягнення за векселями визначаються законом.

5.2.3. Відповідно до Закону України від 06.07.1999 № 826-ХІV "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі" Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції.

Конвенція, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, набрала чинності для України 06.01.2000.

Відповідно до статті ІІ Конвенції на території кожної з Високих Договірних Сторін Уніфікований закон не буде застосовуватися до переказних і простих векселів, які вже видані на момент набрання чинності цією Конвенцією.

Оскільки, як встановлено господарськими судами векселі №17, №19, №20, №22, №23, №26, №27, №32, №33 видані 04.05.2000, то до спірних правовідносин судами попередніх інстанцій обґрунтовано застосовані положення Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі.

5.2.4. Згідно з статтею 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі простий вексель містить:

1. назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений;

2. безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей;

3. зазначення строку платежу;

4. зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;

5. найменування особи, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж;

6. зазначення дати і місця видачі простого векселя;

7. підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

5.2.5. Статтею 76 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі передбачено, що простий вексель, строк платежу в якому не зазначено, вважається таким, що підлягає оплаті за пред'явленням.

При відсутності особливого зазначення, місце, де видано документ, вважається місцем платежу і, разом з тим, місцем проживання векселедавця.

5.2.6. Як встановлено господарськими судами, векселі за №17, №19, №20, №22, №23, №26, №27, №32, №33 видані зі строком погашення - за пред'явленням, але не швидше 01.01.2015.

5.2.7. У статті 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі закріплено, що до простих векселів застосовуються такі самі положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).

5.2.8. Відповідно до статті 34 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Ці строки можуть бути скорочені індосантами.

Трасант може встановити, що переказний вексель зі строком платежу за пред'явленням не може бути пред'явленим для платежу раніше визначеної дати. У цьому разі строк для пред'явлення починається від зазначеної дати.

5.2.9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що працівниками ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 20.05.2015 складено акт про відмову у допуску повноважних осіб на підприємство для пред'явлення векселів до платежу, у якому зафіксовано, що уповноважені представники позивача прибули 20.05.2015 до ПАТ "Львівобленерго" для вчинення дії, передбаченої ст. 38 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, а саме пред'явлення до платежу від імені ПАТ "НАК "Нафтогаз України" оригіналів векселів, які були видані ВАТ "Львівобленерго" 04.05.2000.

З врахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що в розумінні норм статті 34 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні, тобто 20.05.2015.

5.2.10. Підтвердженням наведеного також є те, що відповідно до п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, векселі для вчинення протесту про неоплату приймаються нотаріусом після закінчення дати платежу за векселем, але не пізніше 12-ї години наступного після цього строку дня.

Векселі для протесту, як встановлено господарськими судами, подані ПАТ "НАК "Нафтогаз України" приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу 20.05.2015 після прибуття уповноважених представників позивача до відповідача згідно з актом від 20.05.2015. Протест самих векселів було вчинено нотаріусом 21.05.2015, що вказує на те, що закінченням дати платежу за простими векселями була дата - 20.05.2015.

5.2.11. Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги, що простий вексель підлягає оплаті у день його належного пред'явлення до платежу і ця дата є саме 17.04.2015, як це відображено у листі ПАТ "НАК "Нафтогаз України", який був направлений на адресу ПАТ "Львівобленерго".

5.2.12. Згідно з статтею 43 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі держатель може використати своє право регресу проти індосантів, трасанта та інших зобов'язаних осіб при настанні строку платежу, якщо платіж не був здійснений.

5.2.13. Відповідно до статті 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу:

1. суму неакцептованого або неоплаченого переказного векселя з відсотками, якщо вони були обумовлені;

2. відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу;

3. витрати, пов'язані з протестом і пересиланням повідомлень, а також інші витрати.

5.2.14. З огляду на викладене, оскільки ПАТ "Львівобленерго" не здійснило повної оплати за відповідними простими векселями, то Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення суми основного боргу у розмірі 7 600 000,00 грн, а також часткового задоволення позовних вимог про стягнення 6 відсотків, розрахованих судами, починаючи з дати пред'явлення відповідних векселів - 20.05.2015, у розмірі 1 321 734,25 грн.

5.2.15. Щодо позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат у зв'язку з простроченням виконання вексельного зобов'язання, Верховний Суд також вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі передбачено, які платежі вправі вимагати векселедержатель від особи проти якої заявлена вимога. Даний порядок є вичерпним. При цьому Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі не передбачено покладання на зобов'язану за векселем особу інших платежів, ніж зазначені в ньому, зокрема не передбачено можливості пред'явлення до стягнення збитків від інфляції.

Отже, оскільки спірні правовідносини сторін врегульовано вексельним законодавством, яким не передбачено стягнення інфляційних втрат у разі прострочення виконання вексельного зобов'язання, норми ст. 625 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію, згідно з якою застосування норм Цивільного кодексу України, які регулюють відповідальність за прострочення виконання зобов'язань до правовідносин, пов'язаних із обігом векселів, можливе лише у випадку вказівки на це в актах вексельного законодавства, що зазначені в Законі України "Про обіг векселів в Україні" (постанови від 15.05.2018 у справі №904/8714/17, від 22.05.2018 у справі №904/8713/17, від 23.05.2018 у справі №904/8710/17, від 23.05.2018 у справі №904/8711/17).

5.2.16. Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги щодо порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема статті 625 Цивільного кодексу України.

5.2.17. Переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення клопотання ПАТ "Львівобленерго" та розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

5.2.18. Задовольняючи клопотання ПАТ "Львівобленерго" про розстрочення виконання судового рішення, місцевий господарський суд зазначив, що ПАТ "Львівобленерго" є збитковим підприємством, що підтверджується звітом про фінансові результати за 2017 рік (розмір збитків склав 63 180 000, 00 грн). Також у відповідача наявна кредиторська заборгованість перед банками на загальну суму 153 499 745, 63 грн. При цьому відповідач зобов'язаний кожного місяця здійснювати відповідні платежі на обслуговування кредитних зобов'язань.

Крім того, у відповідача є заборгованість у розмірі 111 024 355, 57 грн перед ДП "Енергоринок" згідно з договором купівлі-продажу електроенергії №3949/02 від 21.03.2007, сплату якої сторони погодили розстрочити відповідно до договору про реструктуризацію заборгованості №329Р/01 від 14.02.2018.

Розглянувши матеріали поданої заяви та додані до неї документи, заслухавши пояснення повноважного представника відповідача, враховуючи відсутність доказів про важкий фінансовий стан підприємства позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що виконання рішення суду без надання розстрочки може спричинити негативні наслідки для підприємства боржника ПАТ "Львівобленерго". Задоволення поданої боржником заяви дозволить активізувати діяльність по стягненню дебіторської заборгованості і таким чином вирішити фінансові проблеми підприємства, а також сприятиме збереженню майнових фондів підприємства.

Всебічно, повно і об'єктивно розглянувши в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізувавши докази в обґрунтування заяви, зважаючи на необхідність задоволення інтересів обох сторін, враховуючи їх фінансовий стан та інфляційні процеси в економіці держави, місцевий господарський суд дійшов висновку, що розстрочення виконання рішення надасть змогу вирішити наявні фінансові проблеми та сприятиме нормальному функціонуванню підприємства стягувача та боржника та реальній можливості виконання рішення суду.

Крім того, задовольняючи клопотання, суд першої інстанції взяв до уваги причини невиконання грошового зобов'язання відповідачем та його складний фінансовий стан, а також те, що відповідач займає монопольне становище на ринку з постачання електричної енергії у Львівській області, у зв'язку із чим на підтримання належного стану електромереж та закупівлю електроенергії для потреб споживачів необхідне постійне фінансування.

5.2.19. З врахуванням викладеного, Верховний Суд вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення клопотання про надання розстрочки виконання судового рішення.

При цьому доводи касаційної скарги в цій частині колегією суддів відхиляються, оскільки суд касаційної інстанції в силу положення частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Верховний Суд вважає висновок господарських судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позовних вимог обґрунтованим. При цьому, доводи позивача висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, а в деяких питаннях фактично зводяться до переоцінки обставин справи, що не є компетенцією Верховного Суду, враховуючи вимоги ст. 300 ГПК України.

6.2. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.3. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень, що оскаржуються,- без змін.

7. Судові витрати

7.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 та рішення Господарського суду Львівської області від 11.04.2018 у справі №914/32/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Мамалуй

В. Студенець