У Х В А Л А

29 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/2529/18

Провадження №12-257гс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Уркевича В. Ю.,

суддів Бакуліної С. В, Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С.,

Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І.,

Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Яновської О. Г.

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 904/2529/18 Господарського суду Дніпропетровської області за позовом Національного банку України до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Національного банку України на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 серпня 2018 року (головуючий суддя Кузнецова І. Л., судді Іванова О. Г.,

Широкобокова Л. П.) й ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області

від 23 червня 2018 року (суддя Панна С. П.) та

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року Національний банк України (далі - НБУ) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1. про стягнення 1 265 992 000,00 грн заборгованості за кредитним договором № 120 від 05 грудня 2014 року, укладеним між НБУ та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк»).

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на порушення позичальником, яким є ПАТ КБ «Приватбанк», умов вказаного кредитного договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів та щодо прийняття рішення здійснити стягнення відповідної суми коштів з поручителя, яким є

ОСОБА_1. за договором поруки № 120-1/П від 05 грудня 2016 року, укладеним в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 23 червня 2018 року відмовив у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спір щодо договору поруки, укладеного для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи, відноситься до юрисдикції господарських судів, проте враховуючи, що майно ОСОБА_1. було відчужено 11 жовтня

2017 року та 13 жовтня 2017 року, а місцем проживання відповідача є м. Женева, Швейцарія, суд дійшов висновку, що у господарського суду відсутні підстави для відкриття провадження у справі та роз'яснив позивачу про необхідність звернення з таким позовом до суду за місцем проживання відповідача.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд постановою від 16 серпня

2018 року ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2018 року змінив у її мотивувальній частині, зазначивши, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі, однак не правильно застосував положення Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на порушення НБУ правил територіальної підсудності, визначеної статтями 27-30 цього Кодексу.

Апеляційний господарський суд в оскаржуваній постанові дійшов висновку, що в цьому випадку позов подано з порушенням правил підвідомчості з огляду на предмет спору та позовні вимоги до фізичної особи, яка не є підприємцем, а в позовній заяві не об'єднано вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договору поруки, укладеного для забезпечення основного зобов'язання.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначив, що у відповідності до пункту 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні

особи-підприємці, тоді як позов у даній справі пред'явлено до фізичної особи ОСОБА_1.

З огляду на зазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що позовна заява НБУ не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства та у відкритті провадження у справі слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що спір у даній справі підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

У вересні 2018 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга НБУ на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 серпня 2018 року та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2018 року у цій справі.

НБУ у своїй касаційній скарзі посилається, зокрема, на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які встановлюють юрисдикцію господарських судів, а саме пункту 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник зазначає, що спір у цій справі про стягнення заборгованості з поручителя - фізичної особи

ОСОБА_1. за договором поруки, укладеним для забезпечення виконання господарського зобов'язання, підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 16 жовтня 2018 року відкрив касаційне провадження та передав цю справу разом з касаційною скаргою НБУ на розгляд Великої Палати Верховного Суду посилаючись на частину шосту статті 302 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 302 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Оскільки НБУ оскаржує постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 серпня 2018 року та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2018 року з підстав порушення судами правил предметної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу

до розгляду.

Згідно із частиною першою статті 301 Господарського процесуального кодексу України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною п'ятою цієї ж статті встановлено, що перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що НБУ просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 серпня 2018 року та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі та направити цю справу до господарського суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі. Зазначена ухвала, у розумінні частини п'ятої статті 301 Господарського процесуального кодексу України, є однією із форм закінчення розгляду справи.

Викладене є підставою для розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, відповідно до частини третьої статті 301 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки Велика Палата Верховного Суду є визначеним судом касаційної інстанції для розгляду таких справ, то з огляду на викладене справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

За приписами частини другої статті 120 та частини другої статті 121 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Ухвала, якою суд повідомляє про призначення судового засідання, повинна містити, зокрема, вказівку про те, що участь особи не є обов'язковою.

Наведені обставини є підставою для призначення справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, що їх явка не є обов'язковою.

Ураховуючи наведене й керуючись частиною другою статті 120, частиною другою статті 121, статтею 234, частинами першою та третьою статті 301, частиною шостою статті 302, Велика Палата Верховного Суду

У Х В А Л И Л А:

1. Прийняти до розгляду справу № 904/2529/18 Господарського суду Дніпропетровської області за позовом Національного банку України до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Національного банку України на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 серпня 2018 року та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2018 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 19 березня 2019 року об 11 годині 15 хвилин у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Встановити п'ятнадцятиденний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу.

4. Повідомити учасників справи, що їх явка не є обов'язковою.

5. Направити учасникам справи копії цієї ухвали до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Ю. Уркевич
Судді: С. В. Бакуліна Н. П. Лященко
В. В. Британчук О. Б. Прокопенко
В. І. Данішевська Л. І. Рогач
О. С. Золотніков І. В. Саприкіна
О. Р. Кібенко О. М. Ситнік
Л. М. Лобойко О. С. Ткачук
О. Г. Яновська