ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" жовтня 2018 р. Справа № 924/428/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В. при секретарі судового засідання Адамчук І.П., розглянувши справу

за позовом приватного підприємства "Бондар"

до державного підприємства "Хмельницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації"

про стягнення 310506,88 грн. збитків, 66694,76 грн. інфляційних втрат, 8517,01 грн. 3% річних, 34529,91 грн. пені, 6622,18 грн. штрафу

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 директор, ОСОБА_2 за довіреністю від 17.07.2018р.;

відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю від 03.03.2018р., ОСОБА_4 за довіреністю від 11.09.2018р.

У судовому засіданні 17.10.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача 310506,88 грн. збитків, 66694,76 грн. інфляційних втрат, 8517,01 грн. 3% річних, 34529,91 грн. пені, 6622,18 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час виконання договору № 50/2011 від 23.08.2011р. позивачем здійснено додаткові роботи на суму 112602,50 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт №2 від 30.04.2012р. затвердженим зі сторони відповідача, представником технічного нагляду ОСОБА_5, який діяв на виконання укладеного з відповідачем договору №07/2012 від 04.01.2012р. надання послуг технічного нагляду. Позивач вказує, що відповідачем у 2012р. сплачено по рахунку №13/01 від 31.01.2012р. 18000 грн., внаслідок чого сума боргу ДП „Хмельницькстандартметрологія перед ПП „Бондар за виконання будівельних робіт з капітального ремонту вхідної групи приміщень випробувальної лабораторії харчової продукції ДП „Хмельницькстандартметрологія становить 94602,50 грн., які перераховано згідно курсу НБУ гривні до долара США станом на 11.05.2012р. (7,99 грн. за 1 долар США) та 20.04.2018р. (26,225 грн. за 1 долар США). З огляду на економічні показники, розмір збитків склав 310506,88 грн. (94602,50 / 7,99)*26,225).

Звертає увагу суду, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №210/16 від 29.02.2016р. судовим експертом встановлено, що будівельні роботи зазначені в акті №2 за квітень 2012р. на суму 112602,50 грн. виконані саме ПП «Бондар». Посилаючись на ст.ст. 22, 611, 614, 623, 625, 657, 658 ЦК України, ст. ст. 230, 231, 224-226 ГК України ПП «Бондар» просить стягнути понесені ним збитки, які визначаються втратами по виконанню додаткових робіт на замовлення відповідача, витрат на матеріальні ресурси, сплати податків, виплати заробітної плати працівникам, не отриманої вигоди, та стягнути нараховану пеню, штраф, 3% річних та інфляційні втрати. Позивач зазначає, що оскільки вказані втрати відбулись станом на 30.04.2012р., судовий розгляд спорів по справах №№924/1520/14, №924/696/15, 924/1888/15 та №924/248/16, строк відшкодування завданих збитків перевищує термін загальної позовної давності, що встановлена ст. 257 ЦК України, а тому просить суд визнати причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду поважними та поновити строк.

Представник відповідача у відзиві на позов від 04.07.2018р. та письмових запереченнях посилаючись на те, що усі обставини та доводи по виконанню додаткових робіт по договору № 50/2011 від 23.08.2011р. зазначені позивачем у позовній заяві та на підставі ідентичних копій матеріалів, вже розглядалися господарськими судами. Так, у провадженні господарського суду Хмельницької області перебувала справа №924/696/15 за позовом приватного підприємства "Бондар" до державного підприємства "Хмельницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" про стягнення 94602,05 грн. основного боргу, 52792,99 грн. пені, 8384,82 грн. 3% річних, 46355,22 грн. інфляційних втрат. По вказаній справі рішенням господарського суду Хмельницької області від 31.08.2015р., залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.07.2016р. позов задоволено. Постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016р. касаційну скаргу ДП "Хмельницькстандартметрологія" задоволено частково. Рішення господарського суду Хмельницької області від 31.08.2015р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.07.2016р. скасовано, а справу передано на новий розгляд. 26.12.2016р. рішенням господарського суду Хмельницької області було відмовлено у задоволенні позову. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.02.2017р. рішення господарського суду Хмельницької області від 26.12.2016р. у справі № 924/696/15 залишено без змін, а апеляційну скаргу приватного підприємства "Бондар" без задоволення. Відповідач вважає, що повторно подавши позов, підставою стягнення по яких зазначено договір №50/2011 від 23.08.2011р., позивач зловживає своїми процесуальними правами, оскільки чинною постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.02.2017р. №924/696/15 визнано незаконними вимоги позивача про стягнення 94602,50 грн. основного боргу та нарахувань.

Позивач у відповіді на відзив заперечив щодо тверджень відповідача, оскільки предмет та підстави позову у справі №924/428/18 є відмінними від наявних у справі №924/696/15, як і періоди для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат та додатково заявлені збитки та штраф. Стверджує, що заявлені позовні вимоги не мають правового звязку з договором підряду №50/2011 від 23.08.2011р.

07.09.2018р. представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності оскільки від дати укладення договору та виконання робіт пройшло більше як три роки. У запереченнях від 17.09.2018р. зазначено, що будь-яких додаткових угод з приводу виконання позивачем додаткових робіт по спірному договору не укладалось, обмін листами з даного приводу не відбувався, що свідчить про відсутність погодження відповідачем дій позивача у відповідності до норм законодавства та п.п. 3.3, 17.2 договору. На думку відповідача, нарахування інфляційних втрат та 3% річних є протиправним, адже прострочення грошового зобовязання щодо виконання умов договору №50/2011 від 23.08.2011р. з боку останнього відсутнє, як встановлено постановою від 06.02.2017р. №924/696/15. Крім того, наведені позивачем причини пропуску позовної давності скрутне матеріальне становище та відсутність обігових коштів, не є поважними та не відповідають дійсності у звязку з неодноразовими зверненнями з позовами до суду про стягнення боргів.

Відповідач у заяві від 16.10.2018р. звертає увагу, що дізнався про порушення своїх прав лише 06.02.2017р. відповідно до постанови ВГС України від 02.11.2016р. №924/696/15. При цьому, до вирішення судом спорів по інших справах унеможливлено було звернення з позовними вимогами по завданню збитків у даній справі. До заперечень додано копії рішень судових інстанцій від 24.05.2016р. №924/248/16, від 19.07.2016р. №924/248/16, від 26.10.2016р. №924/248/16, від 13.01.2016р. №924/1888/15, від 24.02.2016р. №924/1888/15, від 27.04.2016р. №924/1888/15.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначивши при цьому, що на час виконання робіт правові підстави для цього були відсутні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, заяву про застосування строку позовної давності підтримав.

При дослідженні матеріалів справи, судом береться до уваги наступне.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 31.08.2015р. №924/696/15, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.07.2016р. позов задоволено, присуджено до стягнення з державного підприємства "Хмельницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" на користь приватного підприємства "Бондар" 94602,5 грн. основного боргу, 52792,99 грн. пені, 8384,82 грн. 3% річних, 46355,22 грн. інфляційних втрат, 4042,71 грн. відшкодування судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016р. №924/696/15 рішення господарського суду Хмельницької області від 31.08.2015р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.07.2016р. скасовано, а справу передано на новий розгляд.

При розгляді справи №924/696/15 судами встановлено, що 23.08.2011р. між ДП „Хмельницькстандартметрологія (замовником) та ПП „Бондар (підрядником) укладено договір № 50/2011, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання будівельних робіт з капітального ремонту вхідної групи приміщень випробувальної лабораторії харчової продукції в адміністративному приміщенні ДП „Хмельницькстандартметрологія по вул. Свободи, 7 в м. Хмельницькому (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 1.2. договору об'єкт капітального ремонту: вхідна група приміщень випробувальної лабораторії харчової продукції в адміністративному приміщенні ДП „Хмельницькстандартметрологія по вул. Свободи, 7 в м. Хмельницькому. Адреса розташування об'єкта: м. Хмельницький, вул. Свободи, 7. Основні параметри: площа приміщення, що підлягає ремонту, 196 кв.м.

Як передбачено п. 1.3. договору, склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику, визначені проектно-кошторисною документацією, яка є невід'ємною частиною договору. Склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі виконання робіт у разі внесення змін до проектно-кошторисної документації у порядку, зазначеному у п.53 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005р. № 668.

Згідно з п. 2.2 договору початок та закінчення видів та етапів робіт визначається календарним графіком виконання робіт (Додаток №1 до договору), який є невід'ємною частиною договору.

Як передбачено п. 3.2. договору, договірна ціна робіт визначається на основі твердого кошторису, що є невід'ємною частиною договору, є твердою і складає 148420,49 грн. Договірна ціна визначається згідно з вимогами Правил визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27.08.2000р. № 174 (із змінами та доповненнями) та відомчих норм, з урахуванням тих видів робіт, які підрядник зобов'язується виконати за договором, з урахуванням усіх своїх витрат, податків і зборів, що сплачуються або мають бути сплачені, інших витрат. До розрахунку ціни входять усі види робіт. Не врахована підрядником вартість окремих робіт не сплачується замовником окремо, а витрати на їх виконання вважаються врахованими у загальній ціні договору.

Відповідно до п. 3.3. договору у разі необхідності виконання додаткових робіт, уточнення договірної ціни можливе із урахуванням положень п. 25 Загальних умов лише за згодою замовника. При цьому, підрядник зобов'язаний у трьох денний строк письмово повідомити замовника про обставини, що призвели до виконання таких робіт та одночасно подати замовнику пропозиції з відповідними розрахунками. Неповідомлення чи несвоєчасне повідомлення підрядником про вищевказані обставини та не надання чи несвоєчасне подання замовнику пропозиції з відповідними розрахунками позбавляє підрядника права посилатись на такі обставини в якості підстав для уточнення договірної ціни.

Згідно з п. 3.5. договору замовник може прийняти рішення щодо уточнення договірної ціни, повідомивши про нього підрядника протягом двадцяти днів з дня одержання відповідного повідомлення. Уточнення договірної ціни буде здійснюватися сторонами із урахуванням положень п.27 Загальних умов.

Як передбачено п. 14.2. договору, приймання - передача виконаних робіт здійснюється сторонами за актом приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в, КБ-3) на протязі трьох днів з моменту повідомлення замовника про готовність предмету підряду до здачі.

Розділом 16 договору встановлена відповідальність сторін за порушення зобовязань за договором та порядок врегулювання спорів, де зокрема в п.п. 16.1, 16.3, 16.7. договору вказано, що відповідальність сторін за порушення зобов'язань за договором та порядок врегулювання спорів визначаються положеннями Загальних умов, інших нормативних документів, що регулюють ці питання. У разі порушення підрядником строків виконання своїх зобов'язань, згідно з п. 2.1. даного договору, підрядник зобов'язується сплатити замовнику пеню у розмірі 0,2 % вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення до моменту остаточного виконання підрядником умов даного договору, а за прострочення понад тридцять днів підрядник додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків зазначеної вартості. У разі порушення замовником строків виконання своїх зобовязань, згідно з умовами даного договору більш ніж на 10 днів, замовник зобовязується сплатити підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості зобовязань, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення до моменту остаточного виконання замовником умов даного договору.

Згідно з п.п. 18.1, 18.2 договору строком договору є час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права та виконувати свої обовязки відповідно до договору. Договір набуває чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Листом № 4 від 23.12.2011р. ПП „Бондар" повідомило генерального директора ДП „Хмельницькстандартметрологія" про те, що згідно з попередньою домовленістю, планові роботи, відповідно до кошторисної документації, ПП „Бондар" мало виконати до 15.12.2011р. В процесі виконання відповідних робіт виникли додаткові, не передбачені раніше роботи, без виконання яких унеможливлювалось виконання планових робіт. В зв'язку з цим виконання планових робіт відтермінувалось. Тому, ПП „Бондар" просило, враховуючи необхідність виконання додаткових робіт, перенести дату здачі-прийняття робіт на 04.01.2012р. Також повідомлено про те, що на відповідний додатковий об'єм робіт та витрати буде надано проектно-кошторисну документацію після завершення всього комплексу робіт.

Судами встановлено, що ПП „Бондар" було виставлено рахунок № 13/01 від 31.01.2012р. ДП „Хмельницькстандартметрологія" на загальну суму 30879,11 грн. Відповідно до копій банківських виписок, 13.02.2012р., 15.02.2012р., 11.04.2012р. ДП „Хмельницькстандартметрологія" було перераховано на користь ПП „Бондар" 18000 грн. оплати за будматеріали згідно з рахунком № 13/01 від 31.01.2012р.

Згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт №2 за квітень 2012р. від 30.04.2012р., наданого на підтвердження виконання ПП „Бондар" (підрядником) додаткових робіт з капітального ремонту вхідної групи приміщень випробувальної лабораторії харчової продукції, було виконано роботи на суму 112602,50 грн. Цей акт скріплений підписами та печатками з боку ПП „Бондар" та фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (технагляд), з яким у відповідача 04.01.2012р. було укладено договір про надання послуг з технічного нагляду №07/2012. З боку ДП „Хмельницькстандартметрологія" (замовника) підпис та печатка відсутні.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 26.12.2016р. №924/696/15, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.02.2017р. №924/696/14 у позові Приватного підприємства „Бондар до Державного підприємства „Хмельницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації про стягнення 94 602,5 грн. основного боргу, 52 792,99 грн. пені, 8 384,82 грн. 3% річних, 46 355,22 грн. інфляційних втрат, відмовлено.

У вищевказаному рішенні встановлено, що за результатами проведеної експертизи (висновок № 210/16 від 29.02.2016р.) судовим експертом зроблені висновки про те, що додаткові роботи зазначені в акті №2 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2012 року були виконані в обсязі зазначеному в акті №2 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2012 року за винятком роботи Р13-30-1 "Установлення каркасу підвісної стелі "Амстронг" яка була виконана в обсязі меншому на 47,8 кв.м. ніж зазначено в акті №2 за квітень 2012 року. Фактична вартість виконаних додаткових робіт ПП "Бондар" не відповідає вартості вказаній в акті №2 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2012 року та є меншою на 9644,71 грн. ніж зазначено в акті №2 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2012 року та становить 102957,76 грн.

Відтак, висновком судової будівельно-технічної експертизи №210/16 від 29.02.2016р. підтверджено факт виконання робіт ПП "Бондар" зазначених в Актах прийняття виконаних будівельних робіт №3 за січень 2012 р. та №2 за квітень 2012 р.

Судом в ході вирішення справи №924/696/15 досліджено, що, дійсно листом №4 від 23.12.2011 року позивач - ПП „Бондар повідомив генерального директора ДП „Хмельницькстандартметрологія про те, що згідно із попередньою домовленістю, планові роботи, відповідно до кошторисної документації, ПП „Бондар мало виконати до 15.12.2011 року. В процесі виконання відповідних робіт виникли додаткові, не передбачені раніше роботи, без виконання яких унеможливлювалось виконання планових робіт. В зв'язку з цим виконання планових робіт відтерміновувалось. Тому, позивач, враховуючи необхідність виконання додаткових робіт, просив перенести дату здачі-прийняття робіт на 04.01.2012р. та повідомив про те, що на відповідний додатковий об'єм робіт та витрати буде надано проектно-кошторисну документацію після завершення всього комплексу робіт. Натомість, належним чином оформлена проектно-кошторисна документація на виконання додаткових робіт, позивачем відповідачу не направлялась і до матеріалів справи не надавалась.

Суд при вирішенні справи №924/696/16 дійшов висновку, що позивачем на доведено та не подано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ним узгоджено із відповідачем виконання додаткових робіт, і що зупинення останніх ймовірно призведе до знищення або пошкодження об'єкта будівництва. При цьому, висновок судової експертизи №210/16 від 29.02.2016р. підтверджує лише обсяг та вартість виконаних позивачем робіт на певну суму та не може підтверджувати правомірність покладання вказаних витрат на відповідача.

Посилаючись на ст.ст. 22, 611, 614, 623, 625, 657, 658 ЦК України, ст. ст. 230, 231, 224-226 ГК України, ПП «Бондар» просить стягнути понесені ним збитки, які визначаються втратами по виконанню додаткових робіт на замовлення відповідача, витрат на матеріальні ресурси, сплати податків та виплати заробітної плати працівникам та неотриманої вигоди, та нараховану пеню, штраф, 3% річних та інфляційні втрати.

Позивачем до матеріалів справи додано копії: договору №50/2011 від 23.08.2011р. та додатку №1 до договору, акту здачі-приймання будівельного майданчика (фронту робіт) від 23.08.2011р. за вказаним договором, листів №4 від 23.12.2011р., додатку №3 від 23.08.2011р., дефектного акту, пояснювальної записки, локального кошторису №2-1-1 на капітальний ремонт від 23.08.2011р., відомості ресурсів витрат замовника від 23.08.2011р., договірної ціни, підсумкової вартості ресурсів, загальновиробничих витрат на будову, рахунку №13/01 від 31.01.2012р., акту№2 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2012 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2012 року, договору про надання послуг з технічного нагляду №07/2012 від 04.01.2012р., зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва №2, локального кошторису №2 (до акту №2 за квітень 2012р.). та №3 (до акту №3 за січень 2012р.), пояснень від 01.12.2014р., листів №130 від 11.09.2014р., №141 від 01.10.2014р., №156 від 16.10.2014р. та №0309/4 від 09.03.2016р., висновку №210/16 від 29.02.2016р., договору №18/20111 від 01.06.2011р. та додатків №1, №2 до договору, акту здачі-приймання від 01.06.2011р., судових рішень по справах №924/696/15, №924/1520/14, №924/1888/15, №924/248/16, довідки ПАТ „КБПриватбанк від 31.05.2018р., довідки Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Згідно з п.8 ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст.20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, з-поміж іншого, шляхом відшкодування збитків.

В силу ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 ст.614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства та додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів, тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Умовою застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідна наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінка боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.

Оскільки питання правомірності заявлених до стягнення витрат з виконаних позивачем додаткових робіт згідно з договором №50/2011 від 23.08.2011р. на підставі акту приймання виконаних будівельних робіт №2 від 30.04.2012р. стосувалось розгляду спору по справі №924/696/16, судом враховується висновок, зроблений судом під час нового розгляду вказаної справи, який полягає в тому, що позивачем на доведено та не подано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ним узгоджено із відповідачем виконання додаткових робіт, і що зупинення останніх ймовірно призведе до знищення або пошкодження об'єкта будівництва. При цьому, висновок судової експертизи №210/16 від 29.02.2016р. підтверджує лише обсяг та вартість виконаних позивачем робіт на певну суму.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи зміст позовних вимог та встановлені судом факти (зокрема, щодо того, що хоча висновок судової експертизи №210/16 від 29.02.2016р. підтверджує обсяг та вартість виконаних позивачем робіт, однак, позивачем на доведено, що ним узгоджено із відповідачем виконання додаткових робіт, а також необхідність такого виконання), з огляду на те, що в діях відповідача відсутній склад правопорушення, який міг би слугувати підставою для стягнення з відповідача 310506,88 грн. збитків та повязаних з даною сумою нарахувань, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними. Водночас, судом зауважується, що представник позивача, незважаючи на його посилання в засіданні на те, що на час виконання робіт правові підстави для цього були відсутні, у позовній заяві не повязує предмет та підстави позову з положеннями глави 83 ЦК України.

Крім того, при прийнятті рішення судом відзначається, що не підлягає задоволенню заява відповідача про застосування строку позовної давності з огляду на наступне.

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В свою чергу, можливість захисту цивільного права або інтересу породжується лише його порушенням. Зважаючи на те, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем, що могло би слугувати підставою для задоволення позову, у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності суд відмовляє.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Доводи позивача не можуть слугувати підставою для задоволення позову. Тому у позові слід відмовити повністю.

У зв'язку з відмовою у позові судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення (з урахуванням положень ст.ст.116, 233 ГПК України) складено 29.10.2018р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 3 прим. (всім рек. з пов. про вруч.): 1 - до справи; 2 - позивачу (29015, АДРЕСА_1); 3 - відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Свободи, 7).