ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. ОдесаСправа № 923/728/18
м. Одеса, просп. Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Ярош А.І., Савицького Я.Ф.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Зерноком ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Херсонської області від 11 вересня 2018 року, повний текст якого складений та підписаний 14 вересня 2018 року

у справі № 923/728/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СІНТА-ТРЕЙД

до Товариства з обмеженою відповідальністю Зерноком ОСОБА_1

про стягнення 11 218,35 грн.

головуючий суддя Литвинова В.В.

місце ухвалення рішення: Господарський суд Херсонської області

Справа розглянута без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

В С Т А Н О В И В :

17.08.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю СІНТА-ТРЕЙД (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Зерноком ОСОБА_1 про стягнення 11 218,35 грн., з яких 10 000,00 грн. основний борг, 769,04 грн. пені, 449,31 грн. 20 % річних та судові витрати.

31.08.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю СІНТА-ТРЕЙД звернулось до Господарського суду Херсонської області із заявою про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача 769,04 грн. пені, 449,31 грн. 20 % річних та судові витрати, у звязку із сплатою Товариством з обмеженою відповідальністю Зерноком ОСОБА_1 суму основного боргу.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов Договору поставки від 08.12.2017 року, в частині повної оплати за отриманий товар, за який відповідач розрахувався з простроченням строків, в результаті чого були нараховані пеня та 20 % річних.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 11.09.2018 року у справі № 923/728/18 (суддя Литвинова В.В.) позов задоволений у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерноком ОСОБА_1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІНТА-ТРЕЙД» 769,04 грн. пені, 449,31 грн. 20% річних та 1762,00 грн. судового збору.

Такий висновок суду мотивований тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується обгрунтованність правових підстав для стягнення з відповідача 20 % річних та пені.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерноком ОСОБА_1» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 11.09.2018 року та прийняте нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, в звязку з чим виніс часткове незаконне і необґрунтоване рішення, яке частково не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Апелянт зазначає, що Договором не встановлено строк, відповідно до якого відповідач повинен внести передплату для того, щоб позивач здійснив відвантаження товару.

Також скаржником зазначено, що договір не містить строку виконання обовязку по внесенню передплати за товар, у звязку з чим встановлення строку регулюється положенням ч.2 ст.530 ГПК України.

Крім того апелянт наголошує на тому, що настання обовязку сплатити кошти у товариства виникає лише з моменту предявлення вимоги, відповідно до позиції Верховного суду України у постанові від 14.03.2018 року у справі №903/333/17.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - ГПК України).

Відповідно до пп. 9 п. 1 розділу XI „Перехідні положення" ГПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частинами 1, 3 статті 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

З огляду на вказані норми процесуального законодавства, розгляд справ судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, тобто без проведення підготовчого засідання.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено в ході апеляційного провадження, 08.12.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІНТА-ТРЕЙД» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОКОМ ОСОБА_1» (покупець) було укладено Договір поставки №3ХА-08/12/17, відповідно до п.1.1 якого, постачальник зобовязується поставляти покупцю товари, а покупець зобовязується в порядку та на умовах визначеним договором приймати товар та оплачувати його.

Відповідно до п. 2.1. договору, ціна (вартість) кожної партії Товару узгоджується Сторонами, яка вказується у рахунках-фактурах та видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього Договору без складання специфікації. Покупець підписуючи товаросупроводжувальні документи про відвантаження товару, погоджується прийняти товар у кількості номенклатури асортименту та ціни, що в товаросупроводжувальних документах та позбавляється права заявляти претензії щодо невідповідності поставленого товару.

Покупець оплачує товар у розмірі 100% передплати шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника або внесення коштів у касу постачальника. Відвантаження товару здійснюється після фактичного надходження грошових коштів на поточний рахунок або в касу постачальника (п.3.1).

За змістом п. 3.1.1. Договору, за згодою Постачальника, допускається відстрочення платежу до 14 календарних днів з моменту поставки Товару, яка виражається в заповненні Сторонами графи цього пункту Договору про кількість днів відстрочення платежу.

Відповідно до п.3.3. підставою для оплати є рахунок-фактура та/або видаткова накладна.

Пунктом 9.2. Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати поставленого товару, Покупець зобов'язаний сплатити на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожний день прострочення платежу, та окрім того 20% річних.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п.11.1).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору, Товариство з обмеженою відповідальністю СІНТА-ТРЕЙД здійснило поставку товару на загальну суму 106 272,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № 1647 від 27.04.2018 року, яка підписана обома сторонами та скріплена печатками (а.с.23).

Товариством з обмеженою відповідальністю Зерноком ОСОБА_1 в процесі позовного провадження було повністю сплачено основний борг за отриманий товар за договором, у сумі 106 272,00 грн., що підтверджується випискою з банку (а.с.45). Однак зазначений борг у сумі 10 000,00 грн. відповідачем був сплачений з простроченням строку такої оплати за Договором, у звязку з чим позивачем нараховані пеня та 20 % річних, відповідно до п.9.2 Договору від 08.12.2017 року.

Указом Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи суду.

03.10.2018 в газеті Голос України опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Зерноком ОСОБА_1.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновками Господарського суду Херсонської області про задоволення уточнених позовних вимог та вважає, що доводи заперечення і вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Зерноком ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі підлягають залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Положення ст.ст.173, 193, 198, 199 Господарського кодексу України визначають, що господарськими зобов'язаннями, включаючи виконання грошових зобов'язань, визначаються зобов'язання, що виникають між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, які можуть виникати безпосередньо із закону, іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність договору. При цьому, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, у встановлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, статуту, Цивільного кодексу України. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами, договорами, статутними та уставними документами. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання в разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням з правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, статуту товариства, Закону України „Про господарські товариства, інших законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (статті 525, 625 Цивільного кодексу України).

Отже, як встановлено під час розгляду даної справи, у відповідності із цими нормами чинного законодавства, між сторонами склались правовідносини повязані з поставкою товару, про що 08.12.2017 року було укладено Договір поставки № ЗХА-08/12/17, який є підставою для виникнення у сторін господарських зобовязань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання його сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, Товариство з обмеженою відповідальністю Зерноком ОСОБА_1 розрахувалось за отриманий товар, однак з простроченням, у звязку з чим позивачем відповідно до п.9.2 Договору нараховані пеня та 20 % річних.

27.04.2018 року сторонами була підписана та скріплена печатками видаткова накладна № 1647, яка підтверджує отримання ТОВ Зерноком ОСОБА_1 товару на загальну суму 106 272,00 грн.

Таким чином, з 27.04.2018 року у відповідача виник обовязок для оплати поставленого/отриманого товару.

Як вбачається з банківських виписок, у період з 07.06.2018 року по 18.07.2018 року відповідачем було сплачено товар у сумі 96 272,00 грн., у звязку з чим сума боргу скала 10000,00 грн., яка була погашена 15.08.2018 року, що підтверджується банківською випискою.

В обґрунтування доводів викладених в апеляційній скарзі, скаржник посилається на те, що договором не встановлений строк до якого відповідач повинен був здійснити внесення передплати за товар.

Так, відповідно до умов Договору поставки, покупець оплачує товар у розмірі 100% передплати шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника або внесення коштів у касу постачальника. Відвантаження товару здійснюється після фактичного надходження грошових коштів на поточний рахунок або в касу постачальника (п.3.1). Підставою для оплати є рахунок-фактура або видаткова накладна.

За змістом п.3.1.1 Договору сторони домовились, що за згодою постачальника, допускається відстрочення платежу до 14 календарних днів с моменту поставки товару, яка виражається у заповненні сторонами графи цього пункту про кількість днів відстрочення платежу.

Однак з матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю СІНТА-ТРЕЙД здійснило відвантаження товару до здійснення відповідачем передплати за товар, оскільки за видатковою накладною товар був отриманий товариством 27.04.2018 року, тоді як розрахунок у повному обсязі за отриманий товар був здійснений лише 15.08.2018 року, що стало підставою про зменшення позовних вимог позивачем (а.с.44-45).

Крім того, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що в матеріалах справи відсутня згода постачальника на відстрочення платежу у відповідності до п.3.11 договору.

Дійсно, в матеріалах справи відсутня згода Товариства з обмеженою відповідальністю СІНТА-ТРЕЙД на надання відстрочення у кількості 14 днів для оплати товару, у звязку з чим, колегія суддів вважає, що відповідач повинен був невідкладно сплатити кошти після відвантаження товару за видатковою накладною, яка була підписана отримувачем товару без зауважень. Між тим, позивачем нараховані пеня та 20% річних лише на частину суми боргу, яка залишилась несплаченою відповідачем до 15.08.2018 року.

Таким чином, посилання апелянта на положення ч.2 ст.530 ЦК України в апеляційній скарзі є безпідставним. Також колегія суддів вважає безпідставним посилання скаржника в апеляційній скарзі, що настання обовязку відповідача сплатити грошові кошти за отриманий товар виникає з моменту предявлення вимоги, з огляду на наступне.

Так, претензія це форма досудового врегулювання спорів між контрагентами, яка є вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору.

Звернення до боржника з претензією, це перш за все право самої сторони, а не обовязок.

Особи, які порушили права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи на претензію чи звернення до суду (ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу, далі ГК; ст. 19 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.19 ГПК України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обовязковими згідно із законом.

Тобто сторона може одразу звернутися до суду за захистом порушених прав, якщо тільки сторони не домовилися (у договорі, контракті) про вжиття заходів для досудового врегулювання спору або у випадках, коли такі заходи є обовязковими згідно із законом

В договорі поставки сторонами не було узгоджено обовязкову вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю СІНТА-ТРЕЙД для звернення із претензією, чим спростовуються зазначені вище доводи апелянта.

Відносно нарахування пені та 20 % річних, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання. Водночас вимогами п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Положеннями ч. 1, 2 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Отже, застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, штрафної санкції, передбаченої абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, можливе за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо, між іншим, порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Відповідно до п.7.3 Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за цим Договором, сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та Договором.

За змістом п. 9.2. Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати поставленого товару, Покупець зобов'язаний сплатити на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожний день прострочення платежу, та окрім того 20% річних.

Отже, умовами договору сторони передбачили нарахування пені та 20 % річних

Судова колегія погоджується із здійсненим позивачем розрахунком пені за період з 11.05.208-12.07.2018; 13.07.2018-01.08.2018 у загальній сумі 769,04 грн.,та 20% річних на суму боргу 10000,00 грн. за період з 11.05.2018-01.08.2018 року у сумі 449,31 грн. та вважає їх вірним та обґрунтованим.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Херсонської області від 11.09.2018 року у справі № 923/728/18 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Зерноком ОСОБА_1 без задоволення.

Відповідно до п.в ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг) покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю Зерноком ОСОБА_1, оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись статтями 269, 270, 275,276, 282

Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Зерноком ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Херсонської області від „11 вересня 2018 року у справі № 923/728/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя А.І. Ярош

Суддя Я.Ф. Савицький