УХВАЛА

м. Київ

30.10.2018Справа № 910/12692/18

За позовом: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача 1: Спільного українсько-американського підриємства "УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД" (як товариство з обмеженою відповідальністю)

до відповідача 2: публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

про: визнання недійсним договору купівлі-продажу

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники сторін:

від позивача - Литвин П.В., за дов.

від відповідача 1 - Перепелиця А.В., за дов.

від відповідача 2 - Перепелиця А.В. за дов.

від третьої особи - Никеруй Т.М., за дов.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Позивач) звернулося з позовом до Спільного українсько-американського підприємства «УкрКарпатойл ЛТД» (далі - Відповідач-1), Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - Відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Акціонерне товариство «Укртрансгаз» про визнання недійсним договору купівлі-продажу природного газу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що укладений 18.10.2016 року між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 договір №06.1/860-Г купівлі продажу природного газу підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст.215, 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки укладений всупереч вимог ч.ч. 1,2 ст. 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», щодо обов'язку Відповідача-1 продажу (реалізації) виключно Позивачу, як спеціально уповноваженому Кабінетом Міністрів України суб'єкту на формування ресурсу природного газу, що використовується для потреб, зокрема, населення для подальшої реалізації такого природного газу для потреб населення, всього обсягу природного газу власного видобутку за період квітень-серпень 2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 у справі №910/12692/18 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Відповідач-2 подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.3 ч.2, ч.3 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання обґрунтовано тим, що заявлена НАК «Нафтогаз України» позовна вимога про визнання Договору недійсним не спрямована і не може бути спрямована на захист будь- яких порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів Позивача, оскільки: по-перше, НАК «Нафтогаз України» не є стороною договору купівлі-продажу природного газу від 18.10.2016 №06.1/860-Г і на підставі цього договору не могли виникнути і ніколи не виникали ніякі права НАК «Нафтогаз України», які б можна було вважати порушеними, невизнаними або оспорюваними; по-друге, в силу вимог ст. 216 ЦК України визнання правочину недійсними може мати правові наслідки лише для сторін такого правочину і лише в тому випадку, якщо на вимогу зацікавленої сторони визнаного недійсним правочину будуть застосовані правові наслідки у формі реституції. Відтак, не можуть бути захищені права чи інтереси третіх осіб (в даному випадку НАК «Нафтогаз України») шляхом визнання правочину недійсним, оскільки визнання правочину недійсним в силу закону на майновий стан третіх осіб не впливає і вплинути не може.

На підставі зазначеного вище, Відповідач-2 вважає заявлений Позивачем позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу природного газу від 18.10.2016 № 06.1/860-Г зловживання процесуальними правами, що полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення отримати судовий захист. Зазначений позов є завідомо безпідставним, оскільки не переслідує (не може в силу закону переслідувати) мету захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, будь-яких законних інтересів шляхом визнання недійсним правочину, оскільки НАК «Нафтогаз України» не є стороною зазначеного договору.

Окрім того, Відповідач-2 зазначає, що позовна заява НАК «Нафтогаз України» має очевидно штучний характер, має наміром створити підстави для невиконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2017 №910/5710/17, оскільки позовна заява повністю відтворює зміст і доводи, які були викладені НАК «Нафтогаз України» як учасника справи №910/5710/17 в процесуальних документах і яким господарські суди вже надали правову оцінку під час розгляду справи №910/5710/17 по суті.

Враховуючи викладене вище, Відповідач-2 просить визнати подання НАК «Нафтогаз України» позовної заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу природного газу від 18.10.2016 №06.1/860-Г зловживанням процесуальними правами, у зв'язку з чим залишити зазначену заяву без розгляду та повернути її позивачу на підставі п.3 ч.2, ч.3 ст. 43 ГПК України; на підставі ч.4 ст. 43, ч.3 ст.135 ГПК України стягнути з НАК «Нафтогаз України» та з представника НАК «Нафтогаз України» - Случа Олексія Васильовича в дохід державного бюджету штраф в розмірі 18 410 грн.

Розглянувши заяву Відповідача-2 про залишення позову без розгляду, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з п.3 ч.2 ст. 43 ГПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем заявлено позовні вимоги про визнання недійсним договору №06.1/860-Г купівлі продажу природного газу від 18.10.2016 з тих підстав, що він укладений всупереч обов'язку Відповідача-1 з продажу (реалізації) виключно Позивачу всього обсягу природного газу власного видобутку визначений ст. 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та порушує публічний порядок, оскільки спрямований на заволодіння об'єктом права власності українського народу газом, що відноситься до надр України та його недійсність прямо передбачена чинним законодавством України.

Водночас, при розгляді справи №910/5710/17 за позовом Спільного українсько- американського підприємства «УкрКарпатойл ЛТД», ПАТ «Укрнафта» до ПАТ «Укртрансгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів, НАК «Нафтогаз України», як учасник справи наділений усіма процесуальними правами сторони вже заперечував дійсність договору №06.1/860-Г купівлі продажу природного газу від 18.10.2016 та його доводам була надана оцінка при розгляді справи по суті.

Зокрема, при розгляді справи №910/5710/17 НАК «Нафтогаз України» посилалося на недійсність договору №06.1/860-Г купівлі продажу природного газу від 18.10.2016 з тих підстав, що його укладення суперечить передбаченому ст. 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» обов'язку Спільного українсько-американського підприємства «Укр Карпатойл ЛТД» здійснити реалізацію видобутого в період з квітня по серпень 2015 року газу для потреб населення безпосередньо суб'єкту, уповноваженому Кабінетом Міністрів України, тобто НАК «Нафтогаз України». Також, посилаючись на нікчемність Договору як такого, що порушує публічний порядок, НАК «Нафтогаз України» посилалося на те, що Договір спрямований на незаконне заволодіння об'єктом права власності українського народу газом, що відноситься до надр України.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/5710/17 від 05.09.2017 зобов'язано ПАТ «Укртрансгаз» зменшити на особовому рахунку Спільного українсько- американського підприємства «УкрКарпатойл ЛТД» (як товариство з обмеженою відповідальністю) обсяг природного газу на 3 642, 584 тис.м куб, зобов'язано ПАТ «Укртрансгаз» збільшити на особовому рахунку ПАТ «Укрнафта» обсяг природного газу на 3 642, 584 тис. м куб. Рішення в цій частині залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2018 та постановою Верховного Суду від 03.07.2018р. у справі №910/5710/17.

Так, при розгляді справи №910/5710/17 судом встановлено, що 18.10.2016 між Спільним українсько-американським підприємством «УкрКарпатойл ЛТД» (як товариство з обмеженою відповідальністю) (продавець) та Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (покупець) укладено Договір №06.1/860-Г купівлі-продажу природного газу (дані - Договір купівлі-продажу), відповідно до п.1.1. якого продавець зобов'язався передати покупцю газ товарний горючий природний для промислового та комунально-побутового призначення з ресурсу газу власного видобутку за період з квітня по серпень 2015 року в обсязі 3 642, 584 тис.м.куб. Звертаючись у справі №910/5710/17 з позовом позивачі зазначали, що оскільки з 31.10.2016 на підставі п.3.3. Договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі від 31.10.2016, право власності на газ перейшло від Спільного українсько-американського підприємства «УкрКарпатойл ЛТД» до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», ПАТ «Укртрансгаз», як оператор газосховищ, отримавши акт приймання-передачі Газу від 31.10.2016, був зобов'язаний відобразити передачу права власності на газ на особових рахунках продавця та покупця, зокрема, відобразити зменшення на 3 642, 584 тис. м.куб. обсягу природного газу на особовому рахунку продавця та збільшення на 3 642, 584 тис. м куб. обсягу газу на особовому рахунку покупця.

Надаючи оцінку правовідносинам у даній справі, суди дійшли висновку, що непогодження ПАТ «Укртрансгаз» акта приймання-передачі газу, виходячи з того, що переданий газ видобутий в період з квітня по серпень 2015 року, а отже відповідно до умов Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» мав бути переданий спеціально уповноваженому Кабінетом Міністрів України суб'єкту - ПАТ «НАК «Нафтогаз України», суперечить, як умовам Договору купівлі-продажу, так і розділу VII Кодексу газосховищ, який передбачає порядок оформлення оператором газосховищ переходу права власності на газ при укладенні, зокрема, й угоди купівлі-продажу газу за наявності необхідної кількості газу на зберіганні в газосховищі.

Судами встановлено, що договір на реалізацію природного газу, видобутого у період з квітня по серпень 2015 року, між НАК «Нафтогаз України» (як спеціально уповноваженого Кабінетом Міністрів України суб'єкта) та Спільним українсько-американським підприємством «УкрКарпатойл ЛТД» укладено не було; доказів наявності та виникнення спірних правовідносин між НАК «Нафтогаз України» та Спільним українсько- американським підприємством «УкрКарпатойл ЛТД» щодо реалізації природного газу видобутого у період з квітня по серпень 2015 року в період чинності Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» матеріали справи не містять; Закон України «Про засади функціонування ринку природного газу» втратив чинність з 01.10.2015 року на підставі Закону України «Про ринок природного газу»; договір купівлі-продажу природного газу №06.1/860-Г укладено 18.10.2016 після втрати чинності закону, він є чинним та в судовому порядку не визнаний недійсним, а відтак є підставою для виникнення прав та обов'язків його сторін; втрата чинності Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» унеможливлює застосування його положень до спірних правовідносин, які виникли між позивачами, як замовниками послуг, та ПАТ «Укртрансгаз», як оператором газотранспортної системи, після втрати чинності вказаного закону.

Посилання НАК «Нафтогаз України» в судах апеляційної та касаційної інстанції на нікчемність Договору купівлі-продажу в силу вимог ст.228 ЦК України розглянуті та відхилені судами з огляду на правомірність правочину.

За таких обставин, при розгляді справи №910/5710/17 судами першої, апеляційної та касаційної інстанції були розглянуті та відхилені доводи НАК «Нафтогаз України» щодо недійсності договору №06.1/860-Г купівлі продажу природного газу від 18.10.2016, а також його нікчемності в силу ст. 228 ЦК України.

Зважаючи на положення частини 1 статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" заява № 52854/99).

Подання НАК «Нафтогаз України» позрву про визнання договору №06.1/860-Г купівлі продажу природного газу від 18.10.2016 недійсним з тих підстав, які вже були предметом розгляду в іншій справі, яким надана оцінка та щодо яких суд дійшов певних висновків є по суті намаганням переглянути остаточне і обов'язкове для виконання рішення з метою повторної оцінки тих самих доказів за тих самих підстав, що порушує принцип правової визначеності за відсутності виправданих обставин.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.43 ГПК України суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучних характер.

Таким чином, подання НАК «Нафтогаз України» позову про визнання договору №06.1/860-Г купівлі продажу природного газу від 18.10.2016 недійсним з тих самих підстав, що були предметом розгляду у справі №910/5710/17, розцінюється судом як подання завідомо безпідставного позову та свідчить про зловживання процесуальними правами учасником справи.

Частиною 3 статті 43 ГПК України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Крім цього, суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина 4 статті 43 Господарського процесуального кодексу).

Відповідно до статті 132 ГПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Частиною 1 статті 133 ГПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) штраф.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Суд дійшов висновку про застосування до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за зловживання процесуальними правами, заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 5 286,00 грн.

Відповідно до частини 5 статті 135 ГПК України, ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Листом Державної судової адміністрації України №11-12948/18 від 12.07.2018 повідомлено реквізити рахунку для зарахування надходжень від сплати штрафу (як засобу процесуального примусу) на користь держави:

Отримувач коштів: УК у Печерському р-ні/Печерс. р-н/21081100;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

Код банку отримувача (МФО): 899998;

Рахунок отримувача: 6007;

Код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Господарський процесуальний обов'язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб'єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення без розгляду позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» №14/4-1248 від 20.09.2018 у справі № 910/12692/18, на підставі частини 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 42, 43, 132, 133, 135, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати подання позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» №14/4-1248 від 20.09.2018 у справі №910/12692/18 зловживанням процесуальними правами.

2. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» №14/4-1248 від 20.09.2018 у справі № 910/12692/18 залишити без розгляду.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, код 20077720) в дохід Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код 26255795) штраф за зловживання процесуальними правами у розмірі 5 286,00 грн (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість гривень нуль копійок).

Дана ухвала є виконавчим документом, може бути пред'явлена до виконання у строк до 30.01.2019р., дана ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.235 ГПК України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст.256 ГПК України.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення тексту ухвали: 02.11.2018р.