ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року, м. Херсон, справа № 923/876/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Старлайн-ЮА"

про стягнення 7 976,54 грн,

за участю секретаря судового засідання Бєлової О.С.,

у с т а н о в и в:

Дії, аргументи та докази позивача

04.10.2018 Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» в особі Південної філії звернулося до суду з вимогами, спрямованими до Товариства з обмеженою відповідальністю «Старлайн-ЮА» , про стягнення 7 976,54 грн, з яких 6913,92 грн основної заборгованості, 832,27 грн пені, 103,78 грн річних та 126,57 грн інфляційних, нарахованих у звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за договором № 21-3024 від 02.02.2016 щодо оплати вартості наданих послуг з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності РЕЗ та випромінюючих пристроїв.

У якості обґрунтування власної позиції, позивач вказав, що на підставі укладеного між сторонами договору № 21-3024 від 02.02.2016, виступаючи у якості виконавця послуг з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності РЕЗ та випромінюючих пристроїв протягом дії договору виконував узяті на себе зобовязання, про що складав відповідні акти за період з серпня 2017 року по вересень 2018 року на суму 531,84 грн за кожним з них, на загальну суму 6 913,92 грн, але відповідач вартість наданих послуг не сплатив.

Через невиконання зобовязання відповідачем позивач нарахував 832,27 грн пені за період з 15.09.2017 по 07.09.2018, 103,78 грн річних за період з 26.09.2017 по 25.09.2018 та 126,57 грн інфляційних за період з 01.10.2017 по 31.08.2018.

З метою підтвердження заявлених вимог, позивач разом із позовною заявою надав та послався на наступні докази:

- дозволи на експлуатацію радіоелектронного засобу № ЩПС-65-0293756, № СРТ-65-0276596, № ЩПС-65-0293755, № СРТ-65-0276597, № СРТ-65-0298575, № ЩПС-65-0293753, № ЩПС-65-0293754, № СРТ-65-0276598,

- рішення суду у справі № 908/5485/15,

- рахунки на оплату №№ 5857, 6792, 7619, 8517, 9459, 122, 950, 1740, 3212, 3553, 4535, 5360, 6628,

- акти про виконання робіт №№ 17-14-5887, 17-14-6792, 17-14-7619, 17-14-8517, 17-14-9459, 18-14-122, 18-14-950, 18-14-1740, 18-14-3212, 18-14-3553, 18-14-4535, 18-14-5360, 18-14-6628,

- списки поштових відправлень,

- претензію № Ф51/32-21-03 від 27.06.2018,

- протоколи інструментальної оцінки параметрів випромінювання РЕЗ (ВП) №№ 65-0584-МР24/Р, 65-0855-МР24/Р, 65-0856-МР24/Р, 65-0857-МР24/Р, 65-0858-МР24/Р, 65-0859-МР24/Р, 65-0860-МР24/Р, 65-0861-МР24/Р, 65-0842-МР24/Р, 65-0843-МР24/Р, 65-0844-МР24/Р, 65-0862-МР24/Р, 65-0863-МР24/Р, 65-0800-МР24/Р, 65-0801-МР24/Р, 65-0802-МР24/Р, 65-0804-МР24/Р, 65-0803-МР24/Р, 65-0793-МР24/Р, 65-0794-МР24/Р, 65-0795-МР24/Р, 65-0796-МР24/Р, 65-0797-МР24/Р, 65-0805-МР24/Р, 65-0798-МР24/Р, 65-0799-МР24/Р, 65-0806-МР24/Р, 65-0807-МР24/Р, 65-0808-МР24/Р, 65-0809-МР24/Р, 65-0810-МР24/Р, 65-0811-МР24/Р, 65-0812-МР24/Р, 65-0813-МР24/Р, 65-0814-МР24/Р, 65-0815-МР24/Р, 65-0816-МР24/Р, 65-0817-МР24/Р, 65-0818-МР24/Р, 65-0962-МР24/Р, 65-0819-МР24/Р, 65-0963-МР24/Р, 65-0964-МР24/Р, 65-0965-МР24/Р, 65-0966-МР24/Р, 65-0838-МР24/Р, 65-0967-МР24/Р, 65-0839-МР24/Р, 65-0840-МР24/Р, 65-0841-МР24/Р, 65-0968-МР24/Р, 65-0969-МР24/Р, 65-0826-МР24/Р, 65-0827-МР24/Р, 65-0982-МР24/Р, 65-0983-МР24/Р, 65-0828-МР24/Р, 65-0829-МР24/Р, 65-0830-МР24/Р, 65-0831-МР24/Р, 65-0832-МР24/Р, 65-0833-МР24/Р, 65-0984-МР24/Р, 65-0985-МР24/Р, 65-0986-МР24/Р, 65-0987-МР24/Р, 65-0970-МР24/Р, 65-0971-МР24/Р, 65-0972-МР24/Р, 65-0973-МР24/Р, 65-0974-МР24/Р, 65-0975-МР24/Р, 65-0976-МР24/Р, 65-0977-МР24/Р, 65-0978-МР24/Р, 65-0979-МР24/Р, 65-0980-МР24/Р, 65-0981-МР24/Р, 65-0988-МР24/Р, 65-0989-МР24/Р, 65-0820-МР24/Р, 65-0821-МР24/Р, 65-0990-МР24/Р, 65-0991-МР24/Р, 65-0992-МР24/Р, 65-0993-МР24/Р, 65-0994-МР24/Р, 65-0995-МР24/Р, 65-0996-МР24/Р, 65-0997-МР24/Р, 65-0823-МР24/Р, 65-0822-МР24/Р, 65-0998-МР24/Р, 65-0999-МР24/Р, 65-0825-МР24/Р, 65-0824-МР24/Р, 65-0835-МР24/Р, 65-0834-МР24/Р, 65-0837-МР24/Р, 65-0836-МР24/Р, 65-1000-МР24/Р, 65-1001-МР24/Р, 65-1002-МР24/Р, 65-1003-МР24/Р, 65-1004-МР24/Р, 65-1005-МР24/Р, 65-1006-МР24/Р, 65-0866-МР24/Р, 65-0865-МР24/Р, 65-0864-МР24/Р, 65-1007-МР24/Р, 65-1008-МР24/Р, 65-1009-МР24/Р, 65-1010-МР24/Р, 65-1011-МР24/Р, 65-1012-МР24/Р, 65-1013-МР24/Р, 65-1014-МР24/Р, 65-1015-МР24/Р, 65-1016-МР24/Р, 65-1017-МР24/Р, 65-1018-МР24/Р, 65-1020-МР24/Р, 65-1021-МР24/Р, 65-1022-МР24/Р, 65-1023-МР24/Р, 65-1024-МР24/Р, 65-1025-МР24/Р, 65-0845-МР24/Р, 65-0846-МР24/Р, 65-0847-МР24/Р, 65-0848-МР24/Р, 65-0849-МР24/Р, 65-0850-МР24/Р, 65-0851-МР24/Р, 65-0852-МР24/Р, 65-0853-МР24/Р, 65-1026-МР24/Р, 65-1027-МР24/Р, 65-1028-МР24/Р, 65-1029-МР24/Р, 65-1030-МР24/Р, 65-1031-МР24/Р.

- розрахунок нарахованих сум.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 08.10.2018 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачу встановлений строк (25.10.2018) надати відзив на позов, а позивачу строк (29.10.2018) відповідь на відзив. У свою чергу, відповідач відзив на позов не надав.

Статтею 248 ГПК України встановлено, що «суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі».

Суд дотримався даного правового положення та розглянув справу у межах вказаного строку, виходячи з наведеної дати відкриття провадження у справі.

При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що позивачем дотримані вимоги частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, а тому названі вище письмові докази прийняті судом до розгляду.

Суд також констатує, що сторонами не заявлено будь-яких процесуальних клопотань.

Обставини, які установлені судом

12.01.2016 рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 908/5485/15 за позовом Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» в особі Південної філії до Товариства з обмеженою відповідальністю «Старлайн-ЮА» укладений договір № 21-3024.

Дане рішення є преюдиційним у відповідності до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, а тому обставини, які ним встановлені не потребують додаткового доказування при розгляді даної справи.

Так, за змістом укладеного між сторонами у судовому порядку договору позивач, виступаючи в якості виконавця, зобовязався виконувати роботи (послуги) з радіочастотного моніторнгу параметрів випромінювання та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів та випромінюючих пристроїв, а відповідач, як замовник, зобовязався сплачувати вартість наданих послуг.

У відповідності до пункту 3.1. договору сторони погодили, що вартість робіт (послуг) визначається згідно тарифів на роботи, затверджених рішенням НКРЗІ № 195 від 07.04.2015, а за пунктом 3.6. замовник сплачує виконавцю вартість послуг шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача до 25 числа наступного місяця за розрахунковим періодом на підставі виставленого рахунку. При цьому, за цим же пунктом 3.6. договору починаючи з 26 числа у разі несплати нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на той період.

На виконання умов договору позивач здійснював відповідні вимірювання, про що склав протоколи інструментальної оцінки параметрів випромінювання РЕЗ (ВП) №№ 65-0584-МР24/Р, 65-0855-МР24/Р, 65-0856-МР24/Р, 65-0857-МР24/Р, 65-0858-МР24/Р, 65-0859-МР24/Р, 65-0860-МР24/Р, 65-0861-МР24/Р, 65-0842-МР24/Р, 65-0843-МР24/Р, 65-0844-МР24/Р, 65-0862-МР24/Р, 65-0863-МР24/Р, 65-0800-МР24/Р, 65-0801-МР24/Р, 65-0802-МР24/Р, 65-0804-МР24/Р, 65-0803-МР24/Р, 65-0793-МР24/Р, 65-0794-МР24/Р, 65-0795-МР24/Р, 65-0796-МР24/Р, 65-0797-МР24/Р, 65-0805-МР24/Р, 65-0798-МР24/Р, 65-0799-МР24/Р, 65-0806-МР24/Р, 65-0807-МР24/Р, 65-0808-МР24/Р, 65-0809-МР24/Р, 65-0810-МР24/Р, 65-0811-МР24/Р, 65-0812-МР24/Р, 65-0813-МР24/Р, 65-0814-МР24/Р, 65-0815-МР24/Р, 65-0816-МР24/Р, 65-0817-МР24/Р, 65-0818-МР24/Р, 65-0962-МР24/Р, 65-0819-МР24/Р, 65-0963-МР24/Р, 65-0964-МР24/Р, 65-0965-МР24/Р, 65-0966-МР24/Р, 65-0838-МР24/Р, 65-0967-МР24/Р, 65-0839-МР24/Р, 65-0840-МР24/Р, 65-0841-МР24/Р, 65-0968-МР24/Р, 65-0969-МР24/Р, 65-0826-МР24/Р, 65-0827-МР24/Р, 65-0982-МР24/Р, 65-0983-МР24/Р, 65-0828-МР24/Р, 65-0829-МР24/Р, 65-0830-МР24/Р, 65-0831-МР24/Р, 65-0832-МР24/Р, 65-0833-МР24/Р, 65-0984-МР24/Р, 65-0985-МР24/Р, 65-0986-МР24/Р, 65-0987-МР24/Р, 65-0970-МР24/Р, 65-0971-МР24/Р, 65-0972-МР24/Р, 65-0973-МР24/Р, 65-0974-МР24/Р, 65-0975-МР24/Р, 65-0976-МР24/Р, 65-0977-МР24/Р, 65-0978-МР24/Р, 65-0979-МР24/Р, 65-0980-МР24/Р, 65-0981-МР24/Р, 65-0988-МР24/Р, 65-0989-МР24/Р, 65-0820-МР24/Р, 65-0821-МР24/Р, 65-0990-МР24/Р, 65-0991-МР24/Р, 65-0992-МР24/Р, 65-0993-МР24/Р, 65-0994-МР24/Р, 65-0995-МР24/Р, 65-0996-МР24/Р, 65-0997-МР24/Р, 65-0823-МР24/Р, 65-0822-МР24/Р, 65-0998-МР24/Р, 65-0999-МР24/Р, 65-0825-МР24/Р, 65-0824-МР24/Р, 65-0835-МР24/Р, 65-0834-МР24/Р, 65-0837-МР24/Р, 65-0836-МР24/Р, 65-1000-МР24/Р, 65-1001-МР24/Р, 65-1002-МР24/Р, 65-1003-МР24/Р, 65-1004-МР24/Р, 65-1005-МР24/Р, 65-1006-МР24/Р, 65-0866-МР24/Р, 65-0865-МР24/Р, 65-0864-МР24/Р, 65-1007-МР24/Р, 65-1008-МР24/Р, 65-1009-МР24/Р, 65-1010-МР24/Р, 65-1011-МР24/Р, 65-1012-МР24/Р, 65-1013-МР24/Р, 65-1014-МР24/Р, 65-1015-МР24/Р, 65-1016-МР24/Р, 65-1017-МР24/Р, 65-1018-МР24/Р, 65-1020-МР24/Р, 65-1021-МР24/Р, 65-1022-МР24/Р, 65-1023-МР24/Р, 65-1024-МР24/Р, 65-1025-МР24/Р, 65-0845-МР24/Р, 65-0846-МР24/Р, 65-0847-МР24/Р, 65-0848-МР24/Р, 65-0849-МР24/Р, 65-0850-МР24/Р, 65-0851-МР24/Р, 65-0852-МР24/Р, 65-0853-МР24/Р, 65-1026-МР24/Р, 65-1027-МР24/Р, 65-1028-МР24/Р, 65-1029-МР24/Р, 65-1030-МР24/Р, 65-1031-МР24/Р, а також акти про виконання робіт №№ 17-14-5887, 17-14-6792, 17-14-7619, 17-14-8517, 17-14-9459, 18-14-122, 18-14-950, 18-14-1740, 18-14-3212, 18-14-3553, 18-14-4535, 18-14-5360, 18-14-6628, а всього на загальну суму 6 913,92 грн.

З метою оплати наданих послуг позивач надіслав на адресу відповідача рахунки на оплату №№ 5857, 6792, 7619, 8517, 9459, 122, 950, 1740, 3212, 3553, 4535, 5360, 6628, але вони останнім вони залишені без оплати, у зв1язку з чим позивач надіслав відповідачу претензію № Ф51/32-21-03 від 27.06.2018, яка також залишена без реагування.

За таких обставин, суд констатує, що вказані докази підтверджують виконання позивачем зобовязань за договором та їх невиконання відповідачем.

Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини

Щодо правової природи договору та договірних відносин

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобовязань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобовязань (майново-господарських зобовязань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на його підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір про надання послуг.

Так, за статтею 901 Цивільного кодексу України «за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором». Водночас у відповідності до статті 903 того ж Кодексу «якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором».

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобовязань, за якими:

- «Субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1);

- «Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором» (частина 2);

- «не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, допустивши несплату вартості наданих позивачем послуг, порушив взяте на себе зобовязання за договором.

Щодо нарахованої пені

Вирішуючи правомірність нарахованої та заявленої до стягнення суми пені, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Безпосередньо правові наслідки порушення грошових зобовязань передбачені приписами статей 230-237 ГК України та статей 549 552 ЦК України.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

В частині 3 статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме «пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання», а у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу «якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства…».

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобовязання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобовязання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобовязання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

За приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та частини другої статті 343 ГК України «розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки».

При цьому за частиною 6 статті 232 ГК України «нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано».

Так, в пункті 3.1. договору сторони встановили: « … починаючи з 26 числа у разі несплати нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на той період».

З викладеного договірного положення не вбачається від якої суми необхідно обраховувати подвійну облікову ставку НБУ, яка є складовою частиною розрахунку пені, а тому судом констатується про відсутність договірної умови щодо нарахування пені.

Аналогічне сприйняття вказаних правових приписів наведене в пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», за яким:

- «якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обовязок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом;

- нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв», статтею 36 Закону України «Про телекомунікації», статтею 1 Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій». У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України «Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань», а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини».

За таких обставин, суд зазначає, що між сторонами не узгоджене договірне нарахування пені, а іншим законодавчим актом її розмір не встановлений, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо нарахованих сум грошової відповідальності

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України «боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічні правові висновки викладені в пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»

Таким чином, відповідач, порушивши грошове зобовязання, повинен, за вказаних правових приписів та договірних умов, сплатити позивачу 103,78 грн річних за період з 26.09.2017 по 25.09.2018 та 126,57 грн інфляційних за період з 01.10.2017 по 31.08.2018, розрахунок яких судом перевірений та він є правомірним.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів суд вважає, що відповідач порушив договірні умови щодо оплати вартості наданих послуг у розмірі 6913,92 грн, у звязку з чим крім цієї суми повинен сплатити 103,78 грн річних та 126,57 грн інфляційних, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню у цих сумах. Проте, позовні вимоги щодо стягнення пені у розмірі 832,27 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 7619 від 24.09.2018 у сумі 1 762 грн, які згідно з приписами статті 129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1 578,22 грн (89,57 % задоволених вимог).

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

у х в а л и в :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Старлайн-ЮА» (69026 м. Запоріжжя, вул. Передатна, буд. 59; ідентифікаційний код 38625724) на користь Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» в особі Південної філії (65059 АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 23211596) 6 913,92 грн основної заборгованості, 103,78 грн річних, 126,57 грн інфляційних та 1 578,22 грн компенсації по сплаті судового збору.

3. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін