ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.10.2018                      Справа № 905/2323/17

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Поліщук А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Ялта Град Строй” до Дочірнього підприємства “Донецький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” про стягнення інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 2516221,09 грн.;

За участю представників сторін:

від позивача – не з’явились;

від відповідача - не з’явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Ялта Град Строй” звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Дочірнього підприємства “Донецький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” про стягнення 2516221 грн. 09 коп. (з урахуванням збільшення позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору субпідряду №2-38/3 від 01.06.2012 в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати товару, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат. При цьому, як зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю “Ялта Град Строй”, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 по справі №905/1007/17 вже було стягнуто з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 2522552 грн. 84 коп., на яку здійснені відповідні нарахування.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.10.2017 року, суддею Мельниченко Ю.С., порушено провадження у справі.

16.11.2017 представником відповідача надано відзив на поданий позов, згідно з яких відповідач заперечує щодо заявлених позовних вимог позивача та просить суд застосувати позовну давність до нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки відповідачем 01.10.2013 здійснено останню оплату за виконану роботу, що підтверджується випискою з банку та платіжними дорученнями №31 від 01.10.2013 на суму 4000000 грн., №32 від 01.10.2013 на суму 200000 грн., а отже строк позовної давності скінчився 03.10.2016 відповідно до ст.257 ЦК України.

24.11.2017 позивачем через канцелярію суду подана заява про збільшення позовних вимог, а саме: інфляційних втрат у розмірі 2289191 грн.33 коп., 3% річних у розмірі 227092 грн. 76 коп.

14.12.2017 та представником відповідача був наданий відзив на позовну заяву з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Представник відповідача заперечує проти позовних вимог позивача, вважає їх незаконними та просить суд застосувати позовну давність щодо заявлених 3 % річних та інфляційних втрат.

19.12.2017 ухвалою господарського суду Донецької області призначено справу №905/2323/17 до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

03.01.2018 через канцелярію суду відповідачем поданий відзив на позовну заяву, згідно з якого останній заперечує щодо заявлених позовних вимог, просить застосувати позовну давність до нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат, просить зупинити провадження у справі №905/2323/17 до вирішення справи №905/1000/17.

14.02.2018 позивачем надано відповідь на відзив відповідача, з якого позивач зазначає, що постановою Донецького апеляційного господарського суду стягнуто з відповідача основний борг за договором №2-38/3 від 01.06.2012, також у даній постанові підтверджено переривання строку позовної давності в порядку ст..264 ЦК України, оскільки наявний в матеріалах лист від 05.08.2014 за №1-24/298, що є підтвердженням дій відповідача, що свідчать про визнання ним боргу, а відтак про переривання строку позовної давності.

12.03.2018 позивачем через канцелярію суду подана заява про уточнення позовних вимог, згідно з яких позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 2289191 грн.33 коп., 3% річних у розмірі 227029 грн. 76 коп., загальна сума складає 2516221 грн. 09 коп.

Ухвалою суду від 19.03.2018 закрито підготовче провадження, розгляд справи призначено по суті на 30.03.2018.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області від 16.04.2018 призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв’язку з перебуванням судді Мельниченко Ю.С. у відпустці.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2018 головуючим суддею по даній справі призначено суддю Зекунова Е.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.04.2018 прийнято провадження до справи.

Ухвалою суду від 17.04.2018 відкладено розгляд справи на 17.05.2018.

Ухвалою суду від 17.05.2018 відкладено розгляд справи на 30.05.2018.

Ухвалою суду від 30.05.2018 зупинено провадження у справі № 905/2323/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Ялта Град Строй” до Дочірнього підприємства “Донецький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” про стягнення інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 2516221,09 грн. - до ухвалення судового рішення Верховним судом за наслідками розгляду касаційної скарги Дочірнього підприємства “Донецький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України на Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 у справі № 905/1000/17.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.09.2018 поновлено провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 18.09.2018.

18.09.2018 ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті на 17.10.2018.

Представник позивача у судове засідання не з’явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився. 16.10.2018 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд залишає його без розгляду посилаючись на те, що ухвалою суду від 18.09.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 17.10.2018.

Тобто, розгляд справи, призначений у судовому засіданні 17.10.2018 розглядається по суті.

Відповідно до ч.2 ст.207 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Крім того, суд зазначає, що згідно з ч.1 та п.1 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов'язані добросовісно користуватися процесуальними правами. Подання клопотань, які вже вирішені судом, а також спрямованих на штучне затягування судового процесу недопустимо, а також, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз’яснено, що у випадку нез’явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2012 між сторонами був укладений договір субпідряду №2-38/3 (далі – Договір), за умовами п.п. 1.1, 1.2 якого, позивач зобов’язався протягом 2012 року виконати роботи з реконструкції автомобільної дороги Н-20 Слов’янськ – Донецьк – Маріуполь, км+ 94+092 – км 95+200, відповідно до розрахунку договірної ціни, що є невід’ємною частиною договору, а відповідач – надати позивачу будівельний майданчик, проектно-кошторисну документацію, прийняти роботи і повністю сплатити вартість виконаних робіт.

Відповідно до п.3.1 договору, ціна цього договору становить 90320698,69 грн., в тому числі ПДВ 1553449,78 грн.

Розрахунки проводяться шляхом оплати відповідачем протягом 20 банківських днів на підставі довідки про вартість виконаних робіт та витрат (форма №КБ-3) а також акту приймання виконаних робіт (форми КБ-2в), підписаними уповноваженими представниками сторін, при умові надходження від замовника – Служби автомобільних доріг в Донецькій області, коштів за виконані роботи на рахунок відповідача (п. 4.1 Договору).

Згідно з п. 4.2 Договору, позивач компенсує відповідачу витрати, пов’язані з забезпеченням технічною документацією, організацією, коригуванням, прийманням робіт та ін. (послуги генпідряду) у розмірі 1% від вартості виконаних робіт.

За умовами п. 6.1.1 Договору, відповідач зобов’язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати виконані роботи, при умові надходження від замовника – Служби автомобільних доріг в Донецькій області, на рахунок відповідача коштів за виконані роботи.

Відповідно п. 10.1. Договору, він набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2012.

Сторонами була підписана Договірна ціна на реконструкцію автошляху Слов'янськ – Донецьк – Маріуполь, км 94+092 – км 95+200, згідно якої вартість робіт складає 11 809 602,79грн.

На виконання умов Договору позивачем у червні, вересні, листопаді 2012 року були виконані обумовлені договором роботи, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в), які не містять будь-яких заперечень відповідача стосовно обсягу виконаних робіт або їх якості та довідками про вартість виконаних будівельних робіт (форма № КБ-3), які підписані керівниками сторін та скріплені печатками підприємств, без будь-яких зауважень та претензій щодо об’єму, якості та визначеної вартості, завірені печатками підприємств, що свідчить про прийняття відповідачем виконаних робіт на загальну суму 11 676 601,67 грн.:

- за червень 2012 року на суму 256 128,66грн. з ПДВ;

- за червень 2012 року на суму 3 306 501,26грн. з ПДВ;

- за червень 2012 року на суму 983 060,08грн.; з ПДВ

- за вересень 2012 року на суму 419 465,92грн. з ПДВ;

- за вересень 2012 року на суму 344 821,61грн. з ПДВ;

- за вересень 2012 року на суму 2 585 158,64грн. з ПДВ;

- за вересень 2012 року на суму 56 847,79грн. з ПДВ;

- за вересень 2012 року на суму 89 616,07грн. з ПДВ;

- за вересень 2012 року на суму 2 919 507,77грн. з ПДВ;

- за вересень 2012 року на суму 429 905,99рн. з ПДВ;

- за листопад 2012 року на суму 82 774,13грн. з ПДВ;

- за листопад 2012 року на суму 202 813,75грн. з ПДВ.

Отже, позивач свої зобов’язання перед відповідачем виконав у повному обсязі.

Відтак, з урахуванням приписів ст.854 Цивільного кодексу України та положень укладеного сторонами правочину, зобов’язання з оплати виконаних будівельних робіт за договором №2-38/3 від 01.06.2012 мало бути виконано до 31.12.2012.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 рішення господарського суду Донецької області від 25.07.2017 у справі №905/1000/17 скасовано.

Прийнято нове рішення, яким задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта Град Строй", м. Київ до Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Покровськ, Донецька область про стягнення 2 522 552,84 грн. заборгованості за виконані протягом вересня – листопада 2012 року підрядні роботи.

Стягнуто з Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта Град Строй" заборгованість в розмірі 2 522 552,84 грн., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 37 838,30 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 41 622,12 грн.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.08.2018 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 у справі №905/1007/17 залишено без змін.

При цьому, у мотивувальній частині рішення суд дослідив обставини укладання договору №2-38/3 від 01.06.2012; наявність обставин виконання будівельних робіт згідно за актами приймання-передачі виконаних будівельних робіт на суму 11676601,67 грн; наявність заборгованості за виконані підрядні роботи за вказаним правочином у розмірі 2522552,84 грн.

Господарський суд при вирішенні розглядуваного спору приймає до уваги викладені вище обставини, що встановлені при розгляді справи №905/2323/17 як такі, що відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України не підлягають повторному доказуванню.

При цьому, господарський суд виходить з того, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п.4 Інформаційного листа №01-8/1427 від 18.11.2003. Вищого господарського суду України “Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини”).

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п.5.1 постанови №14 від 17.12.2013 пленуму Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань” кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

У п.7.1 вказаної постанови роз’яснено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Виходячи з того, що відповідач за виконані будівельні роботи за договором перед позивачем не розрахувався, позивач здійснив нарахування 3% річних на суму 2522552 грн. (основний борг стягнутий за рішенням суду по справі №905/1000/17) за період з 04.10.2014 по 03.10.2017 у розмірі 227029 грн. 76 коп., інфляційних збитків за період з жовтня 2014 року по жовтень 2017 року у розмірі 2289191 грн. 33коп.

Перевіривши нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань” №14 від 17.12.2013 (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Здійснив перерахунок інфляційних витрат, з урахуванням встановлених вище обставин, суд дійшов висновку про їх часткове задоволення, а саме на суму 2176415 грн.35 коп.

Перевіривши розрахунок позовних вимог в частині нарахування 3% річних, суд дійшов висновку про їх часткове задоволення в розмірі 227029 грн. 68 коп.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного,, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме на суму 2403445 грн. 03 коп.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Як встановлено постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 у справі №905/1000/17 з відповідача стягнуто суму основного боргу за договором №2-38/3 від 01.06.2012 у розмірі 2522552, 84 грн.

У справі №905/2323/17 позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати нараховані за несплату основного боргу у розмірі 2522552, 84 грн., яка була стягнута колегією суддів за вищезазначеною постановою.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для нарахування 3 % річних та інфляційних втрат застосовується загальна позовна давність.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як зазначив відповідач, останній платіж який був ним здійснений 01.10.2013. В той же час строк позовної давності сплинув 03.10.2016.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача, посилаючись на те, що постановою Донецького апеляційного господарського суду вже було визначено, що позивач довів факт переривання строку позовної давності в порядку ст.264 ЦК України, саме листом відповідача від 05.08.2014 за №1-24/298.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду підтримав Верховний суду у складі колегії Касаційного господарського суду своєю постановою від 02.08.2018 у справі №905/1000/17 та зазначив, що апеляційний суд дійшов вірного висновку, що позивачем підтверджено переривання строку позовної давності в порядку ст. 264 ЦК України, оскільки наявний в матеріалах справи лист від 05.08.2014 за № 1-24/298 і є підтвердженням дій відповідача, що свідчать про визнання ним боргу, а відтак про переривання строку позовної давності.

Згідно із п. 5.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів від 29 травня 2013 року N 10 зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу); так само у разі спливу позовної давності за вимогою про повернення безпідставно набутого майна (статті 1212, 1213 ЦК України) спливає й позовна давність за вимогою про відшкодування доходів від такого майна (стаття 1214 названого Кодексу).

Правовий аналіз вищезазначених норм законів дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов’язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов’язань за договором від 01.06.2012 свідчить про існування до теперішнього часу правовідносин між сторонами, що, в свою чергу, надає позивачу право на відшкодування інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних в силу вищенаведених законодавчих приписів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до вимог позивача про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат позовної давності.

Доказів спростування зазначених приписів відповідачем не надано.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з’ясувавши обставини, пов’язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

У зв’язку з частковим задоволенням позову, судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Ялта Град Строй” до Дочірнього підприємства “Донецький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” про стягнення інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 2516221,09 грн. – задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства “Донецький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” (85307, Донецька область, м.Покровськ, вул.Захисників України, б.2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Ялта Град Строй” (02098, м.Київ, вул.Юрія Шумського, б.5 оф.372/2, ) заборгованість в загальному розмірі 2403445 (два мільйони чотириста три тисячі чотириста сорок п’ять гривень) грн. 03 коп., з яких:

- інфляційні втрати в розмірі 2 176 415 грн. 35 коп.;

- 3% річних в розмірі 227029 грн. 68 коп.;

Стягнути з Дочірнього підприємства “Донецький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” (85307, Донецька область, м.Покровськ, вул.Захисників України, б.2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Ялта Град Строй” (02098, м.Київ, вул.Юрія Шумського, б.5 оф.372/2, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 36209 (тридцять шість тисяч двісті дев’ять) грн. 98 коп.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 17 жовтня 2018 року.

Повний текст рішення складено та підписано 25 жовтня 2018 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов