ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Справа № 925/1510/16

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача представник не зявився,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Аграфуд Трейдінг,

м. Київ

до сільськогосподарського товариства з обмеженою

відповідальністю Дружба, с. Острівець, Уманського району,

Черкаської області

про стягнення 111 150 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося товариство з обмеженою відповідальністю Аграфуд Трейдінг до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Дружба про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 111 150 грн. 00 коп., у звязку з невиконанням відповідачем умов договору поставки сільськогосподарської продукції №31/03/16-1 від 31 березня 2016 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05 грудня 2016 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 05 січня 2017 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 26 січня 2017 року провадження у справі №925/1510/16 було зупинено до закінчення розгляду господарським судом Черкаської області та набрання законної сили судовим рішенням зі справи №925/61/17.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21 вересня 2018 року провадження у справі №925/1510/16 поновлено. Розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 14 год. 00 хв. 22 жовтня 2018 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 22 жовтня 2018 року розгляд справи відкладено на 11 год. 00 хв. 07 листопада 2018 року.

Представники сторін в судове засідання не зявилися, позивач про причини неявки суд не повідомив.

Від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо позову, в яких останній просив поновити строк для подання доказів та додаткових пояснень та у задоволенні позову відмовити.

Ухвала суду від 22 жовтня 2018 року надіслана позивачу за адресою: вул. Кирилівська, 82, оф. 256, м. Київ повернулася до господарського суду Черкаської області у звязку закінченням терміну зберігання.

Оскільки позивач про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та у звязку з тим, що явка учасників судового провадження в судове засідання обовязковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що на підставі договору поставки сільськогосподарської продукції №31/03/16-1 від 31 березня 2016 року відповідач повинен був поставити до 10 квітня 2016 року пшеницю 6 класу, проте свій обовязок щодо поставки товару відповідач не виконав, у звязку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 111 150 грн. 00 коп. штрафу на підставі п. 10 договору.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 31 березня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю Аграфуд Трейдінг (покупець) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Дружба (постачальник) було укладено договір сільськогосподарської продукції №31/03/16-1 (а.с. 10-11).

Згідно умов договору постачальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором поставити покупцю пшеницю 6 класу в кількості 570 метричних тон до 10 квітня 2016 року, а покупець здійснити попередню оплату товару протягом 3 банківських днів, з моменту отримання наступних документів: договору оригінал з мокрою печаткою, рахунку-фактури факсова копія або сканована копія по електронній пошті.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Водночас відповідач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним договору поставки сільськогосподарської продукції №31/03/16-1 від 31 березня 2016 року.

Рішенням господарського суду м. Києва від 18 квітня 2018 року зі справи № 925/61/17 позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір поставки сільськогосподарської продукції від 31 березня 2016 року №31/03/16-1, укладений між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Дружба та товариством з обмеженою відповідальністю Аграфуд Трейдінг.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Аграфуд Трейдінг на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Дружба витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 грн. та 5 952 грн. витрат на проведення судової експертизи.

Вищевказане рішення суду набрало законної сили.

В рішенні суду від 18 квітня 2018 року господарським судом міста Києва було встановлено, що за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи 16 лютого 2018 року було складено висновок експерта № 25545/17/32/25546/17-32, із якого слідує, що підписи від імені ОСОБА_1 у оспорюваному договорі виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_1 у графах ОСОБА_2П та Директор ОСОБА_1Г. оспорюваного договору, виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

Таким чином, судовою експертизою підтверджено ту обставину, що договір від імені позивача підписано не директором ОСОБА_1, а іншою особою, повноваження якої на укладання договору від імені позивача, усупереч статтям 76-79 ГПК України, не підтверджені відповідачем належними, допустимими та переконливими доказами.

Тому суд дійшов висновку, що договір від імені позивача був вчинений особою, яка не мала жодних повноважень діяти від імені позивача. А отже, має місце недотримання одного з основних принципів цивільного права - принципу свободи договору (стаття 3 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 207 ГК України господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення.

У силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

Оскільки договір поставки сільськогосподарської продукції від 31 березня 2016 року №31/03/16-1 визнано недійсним, то підстав для стягнення штрафу в розмірі 111 150 грн. 00 коп. з підстав порушення відповідачем умов договору немає, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 07 листопада 2018 року.

Суддя А.В.Васянович