РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.10.2018Справа № 910/11871/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства "Рівне-Флекс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Житомирські ласощі" про стягнення 2 127 742,12 грн., за участю представників позивача - Солімчука О.І., довіреність № 18 від 25.09.18, відповідача - Губерт О.М., довіреність № 2 від 22.10.18, Сокирка А.Ю., довіреність № 358 від 26.06.18,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 1 690 000,00 грн. основного боргу та 437 426,12 грн. пені за договором підряду на виготовлення поліграфічної продукції №23/12/16 від 23.12.2016 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.07.2018 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 06.08.2018 року.

01.10.2018 року позивачем через канцелярію суду надано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, що знаходяться на його рахунках та заборони відповідачу відкривати нові рахунки в банківських установах до моменту погашення заборгованості перед позивачем.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.10.2018 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.10.2018 року.

24.10.2018 року позивачем через канцелярію суду надано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій він просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 1 240 000,00 грн. та 437 426,12 грн. пені.

24.10.2018 року позивачем в судовому засіданні надано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій він просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 440 000,00 грн. та 437 426,12 грн. пені.

За приписом п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Проте, оскільки заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог

надані після закінчення підготовчого засідання, вищевказані заяви про зменшення розміру позовних вимог, залишені судом без розгляду.

24.10.2018 року відповідачем в судовому засіданні надано письмові пояснення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 грудня 2016 року між Приватним підприємством "Рівне-Флекс" (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Житомирські ласощі" (замовник) укладено договір підряду на виготовлення поліграфічної продукції № 23/12/16 (далі - договір), за умовами якого (п. 1.1. договору) підрядник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі на свій ризик виготовити поліграфічну продукцію за індивідуальним замовленням, наданим замовником, а замовник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, прийняти і оплатити роботу щодо виробництва продукції, що визначається у додатках до даного договору (надалі іменується "продукція").

Відповідно до п. 4.1. договору ціна за продукцію визначаються у специфікації (додаток 2).

Оплата продукції проводиться у безготівковій формі грошовими коштами по платіжним реквізитам постачальника, 100 % з моменту виставленого рахунку покупцю на протязі 30 календарних днів.

Поясненнями позивача, частково - відповідача, а також наявними в матеріалах справи видатковими накладними підтверджується факт того, що на виконання умов договору, позивач виготовив та поставив відповідачу поліграфічну продукцію загальну суму 11 147 346,90 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання з виготовлення та поставки відповідачеві продукції згідно умов договору, а відповідач, у свою чергу, не виконав взяті на себе зобов'язання з її оплати у строк визначений п. 4.1. договору та станом на момент звернення позивача з позовом мав заборгованість на загальну суму 1 690 000,00 грн., що також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.12.2016 року по 05.05.2018 року, що підписаний та завірений сторонами.

Ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, як вбачається з банківських виписок по рахунках позивача про надходження коштів за період з 05.09.2018 року по 19.10.2018 року, відповідач частково оплатив заборгованість під час знаходження даної справи на розгляді в суді на загальну суму 1 250 000,00 грн.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у зв'язку з відсутністю предмета спору відбувається, зокрема, у випадку сплати суми боргу боржником.

За таких обставин, оскільки відповідачем сплачено позивачеві суму заборгованості у розмірі 1 250 000,00 грн. після подання позову до суду, провадження у справі в частині стягнення 1 250 000,00 грн. заборгованості за виготовлену та поставлену поліграфічну продукцію підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Доказів сплати основного боргу на суму 440 000,00 грн. відповідачем суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості на суму 440 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 7.1. договору замовник несе наступну відповідальність:

- за порушення строку оплати товару, який визначений у п. 4.1., замовник сплачує підряднику пеню в розмірі 0,1% від загальної суми поставленої продукції, за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ;

- у випадку заборгованості замовника за попередньо поставлену продукцію, підрядник не проводить поставку наступної партії продукції до повного погашення всієї заборгованості та пені;

- сплата пені не звільняє винну сторону від обов'язку належного виконання покладених цим договором зобов'язань.

Замовник гарантує підряднику, що надані матеріалів (текстові оригінали, оригінал-макет, ілюстрації, тощо) відповідають вимогам чинного законодавства та не порушують права, обов'язки та інтереси третіх осіб.

Відповідачем в судовому засіданні заявлялось клопотання про зменшення пені на підставі ст. 233 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При вирішенні питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, ступень виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Так, як вбачається з наявних в матеріалах справи банківських виписок за період з 01.01.2017 року по 19.10.2018 року та акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.12.2016 року по 05.05.2018 року, листа відповідача № 202 від 10 травня 2018 року, відповідачем здійснювались заходи для негайного добровільного усунення ним порушення за договором та його наслідків.

Також, враховуючи ступень виконання зобов'язання відповідачем, незначність прострочення його виконання, відсутність доказів понесення позивачем негативних наслідків від порушення зобов'язання та систематичне добровільне вжиття відповідачем заходів щодо виконання зобов'язання, суд вважає за необхідне реалізувати надане йому право та зменшити розмір пені на 70%, а саме стягнути пеню у розмірі 131 227,80 грн. (30%).

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 437 426,12 грн. пені підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 131 227,80 грн.

В іншій частині позову про стягнення пені слід відмовити.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Житомирські ласощі" (04070, м. Київ, вул. Боричів Тік, 35-В; код 38092323) на користь Приватного підприємства "Рівне-Флекс" (33027, м.Рівне, вул. Пухова, 17/187; код 35504804) 440 000 (чотириста сорок тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 131 227 (сто тридцять одна тисяча двісті двадцять сім) грн. 80 коп. пені та 13 161 (тринадцять тисяч сто шістдесят одна) грн. 39 коп. судового збору.

Провадження у справі в частині стягнення 1 250 000 (один мільйон двісті п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. основного боргу закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 05.11.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна