ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

05 листопада 2018 року Справа № 915/1162/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали

за позовом: Державного підприємства Миколаївський суднобудівний завод (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 38)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40)

про: встановлення факту, зобовязання вчинити дії та зобовязання припинити дії,

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2018 року Державне підприємство Миколаївський суднобудівний завод звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 36/437 від 25.10.2018 до відповідача Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго, в якій просить суд:

1) Встановити факт списання заборгованості Державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» за спожиту електричну енергію у розмірі 12286876,37 грн. перед ОСОБА_1 акціонерним товариством «Миколаївобленерго»;

2) Зобов'язати ОСОБА_1 акціонерне товариство «Миколаївобленерго» відобразити в бухгалтерському обліку ПАТ «Миколаївобленерго» факт списання заборгованості ДП «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» згідно акту звірки від 26.12.2012;

3) Зобов'язати ОСОБА_1 акціонерне товариство «Миколаївобленерго» припинити дії щодо бухгалтерського обліку заборгованості Державного підприємства «Миколаївський суднобудівний завод» за спожиту ДП «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» електричну енергію у розмірі 12286876,37 грн., що списана на підставі Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку».

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам Глави 1 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України за наступними підставами.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до позовної заяви, а саме позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи-підприємця (для фізичних осіб-підприємців); відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, якщо законом встановлений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За змістом статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: 1) відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; 2) сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Однак позовна заява № 36/437 від 25.10.2018 не відповідає вимогам ст. ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, оскільки:

По-перше, до позовної заяви не додано належних документів, передбачених ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, а саме: всіх наявних у позивача доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Так, усі додані до позовної заяви документи не можуть бути прийняті судом у якості належних та допустимих доказів, оскільки засвідчені неналежним чином.

При цьому, вимоги щодо оформлення письмових доказів, які подаються до суду, встановлені процесуальним законом.

Так, відповідності до приписів ч. ч. 2, 5 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Копії письмових доказів, які подаються до суду, оформлюються відповідно до вимог п. 5.27 Національного стандарту України. Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003. Відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Крім того, частина з наданих позивачем документів являються неякісними копіями, при читанні яких неможливо встановити їх дійсного змісту.

По-друге, позовна заява не містить відомостей, передбачених ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

1) в ній вказано невірне повне найменування відповідача, що суперечить вимогам п. 2 ч. 3 ст. 162. Так, позивач зазначає найменуванням відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство «Миколаївобленерго», у той час як з отриманого на запит судді витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.10.2018 за № НОМЕР_1 вбачається, що дійсним повним найменуванням відповідача є Акціонерне товариство «Миколаївобленерго»;

2) в ній відсутні відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (п. 7 ч. 3 ст. 162);

3) в ній не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви (п. 8 ч. 3 ст. 162).

По-третє, до позовної заяви не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом ст. 1 Закону України Про судовий збір судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

У відповідності до ст. 2 вказаного закону платники судового збору громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 3 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Статтею 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року 1762 гривні, з 1 липня 1841 гривня, з 1 грудня 1921 гривня.

У відповідності до ч. 3 ст. 6 Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, позивачем в позовній заяві № 36/437 від 25.10.2018 обєднано три вимоги немайнового характеру.

Позивачем до позовної заяви у якості доказів сплати судового збору додано платіжне доручення № 1207 від 24.10.2018 на суму 1762,00 грн., тобто за одну вимогу немайнового характеру.

Що стосується згаданого платіжного доручення, то суд вважає за необхідне вказати позивачу на таке:

В пунктах 2.20, 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу" (із змінами) зазначено, що чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

При цьому, документом, що підтверджує безготівкову сплату судового збору, є квитанція установи банку або відділення звязку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Натомість, надане позивачем платіжне доручення не містить необхідних реквізитів документа, що підтверджує безготівкову сплату судового збору, а саме: воно не підписане уповноваженою посадовою особою банку і не скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Отже, належного документа, що підтверджує безготівкову сплату судового збору (за одну вимогу немайнового характеру), підписаного уповноваженою посадовою особою банку і скріпленого печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення, позивачем суду не надано.

До того ж, станом на момент постановлення даної ухвали, у суду відсутні відомості про зарахування суми судового збору в розмірі 1762,00 грн. до спеціального фонду державного бюджету (ч. 10 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, доказів оплати судового збору за дві інші вимоги немайнового характеру позивачем суду не надано.

Отже, крім іншого, підлягає доплаті позивачем судовий збір у розмірі 3524,00 грн. (= 1762,00 грн. х 2).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Додатково суд звертає увагу позивача на коректність оформлення переліку додатків до позовної заяви, в п. п. 1 та 6 якого наявні виправлення та креслення, зроблені чорною кульковою ручкою, які не застережені підписом повноважного представника ДП Миколаївський суднобудівний завод. Про даний факт Відділом документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області складено відповідний акт від 25.10.2018.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги ст. ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

У звязку з тим, що головуючий у даній справі суддя Смородінова О.Г. в період з 29.10.2018 по 01.11.2018 перебувала у відрядженні, а 02.11.2018 у відпустці, датою постановлення даної ухвали є саме 05 листопада 2018 року.

Таким чином, керуючись ст. ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Державного підприємства Миколаївський суднобудівний завод № 36/437 від 25.10.2018 залишити без руху.

2. Позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки у 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до господарського суду письмової заяви про усунення недоліків з дотриманням вимог, передбачених ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

3. Розяснити позивачу, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України вважається неподаною та повертається заявнику.

4. Надіслати позивачу акт Відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області від 25.10.2018.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Додатки (лише на адресу позивача): акт Відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області від 25.10.2018.

Суддя О.Г. Смородінова