ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

06.11.2018

Справа № 910/2933/18

Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Тім"

про забезпечення позову у справі № 910/2933/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Тім"

до Приватного акціонерного товариства "Орхідея"

про визнання частини договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Плотницька Н.Б.) від 17.05.2018 у справі №910/2933/18 позов задоволено повністю. Визнано недійними пункт 1.1.2 договору про відшкодування комунальних витрат та витрат по утриманню нежитлового приміщення № 03-2015 від 01.11.2015 та додаток № 1 до договору про відшкодування комунальних витрат та витрат по утриманню нежитлового приміщення № 03-2015 від 01.11.2015, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Орхідея" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Топ Тім". Стягнуто Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Тім" в дохід Державного бюджету України 1762 грн 00 коп. недоплаченого судового збору. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Орхідея" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Тім" витрати по сплаті судового збору у розмірі 3524 грн. 00 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 у справі № 910/2933/18 залишено без змін.

26.09.2018 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Тім" надійшла заява про забезпечення позову у справі № 910/2933/18.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справу у зв’язку із закінченням терміну повноважень у судді Плотницької Н.Б. заяву у справі № 910/2933/18 передано до розгляду судді Трофименко О.Ю.

Проте, Судом встановлено, що 24.09.2018 матеріали справи №910/2933/18 було надіслано з місцевого суду до Київського апеляційного господарського суду для направлення до Верховного Суду у зв’язку з надходженням касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "ОРХІДЕЯ" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Тім" про забезпечення позову у справі № 910/2933/18 до повернення матеріалів справи з суду вищої інстанції.

30.10.2018 матеріали справи № 910/2933/18 надійшли до Господарського суду міста Києва з Верховного Суду.

Дослідивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Тім" про забезпечення позову у справі № 910/2933/18, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Обґрунтовуючи вказану заяву, заявник вказує, що у зв’язку з визнанням недійсними пункту 1.1.2 договору про відшкодування комунальних витрат та витрат по утриманню нежитлового приміщення № 03-2015 від 01.11.2015 та додатку № 1 до договору про відшкодування комунальних витрат та витрат по утриманню нежитлового приміщення № 03-2015 від 01.11.2015, то в порядку ст. 216 ЦК України та ст. 208 ГК України Приватне акціонерне товариство "Орхідея" зобов’язано сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Тім" 560 329,29 грн, які були перераховані заявником за недійсним пунктом на рахунок Приватного акціонерного товариства "Орхідея" за період з 01.07.2015 по 2018 рік. У зв’язку з чим заявник просить Суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Приватному акціонерному товариству «Орхідея» до моменту повернення всієї суми грошових коштів в розмірі 560329,29 грн. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ТІМ» як наслідок визнання недійсним пн. 1.1.2 і Додаток № 2 договору про відшкодування комунальних витрат та витрат по утриманню нежитлового приміщення № 03-2015 від 01.11.2015 рок; укладеного між ПрАТ «Орхідея» та ТОВ «ТОП ТІМ».

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Як встановлено у ч. 1 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Суд зазначає, що розгляд справи № 910/2933/18 закінчився прийняттям Господарським судом міста Києва рішення 17.05.2018, а відтак, в силу вимог статті 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову після розгляду справи не допускається.

Поряд з викладеним Суд також зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Однак, Суд зазначає, що в даному випадку заявлені позивачем заходи забезпечення позову не є адекватними заявленим у справі позовним вимогам, що полягають у визнанні недійсності пункту договору та додатку до нього, та не перебувають у зв'язку з предметом позовних вимог.

При цьому Суд звертає увагу, що в межах розгляду справи № 910/2933/18 вимога про застосування наслідків недійсності правочину не заявлялася та наслідки недійсності судом не застосовувались, а тому відсутні правові підстави вести мову про необхідність забезпечення такої вимоги, за захистом якої позивач не звертався до суду у справі № 910/2933/18.

З огляду на викладене, Суд вважає, що тому підстави для забезпечення позову у справі № 910/2933/18 відсутні, а тому заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Тім" про забезпечення позову є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Тім" про забезпечення позову у справі № 910/2933/18 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя                                                                                Т.Ю.Трофименко