ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" жовтня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2202/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В.

при секретарі судового засідання Липі Т.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ-ГРУПП" (вул.Космонавта Комарова,10, офіс 208, Одеса, Одеська обл., 65101) до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "САГІТТА-Т" (ОСОБА_2, 2, Одеса, Одеська область,65072) про стягнення 91580,47 грн.;

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 - по довіреності

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ-ГРУПП", звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "САГІТТА-Т" про стягнення 68752,07 грн.;

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2017р. порушено провадження у справі №916/2202/17 та призначено справу до розгляду.

31 жовтня 2017 року до Господарського суду Одеської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САГІТТА-Т до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЕКСІМ-ГРУПП про зобов'язання поставити товар.

01.11.2017р. на підставі п.п. 4, 6 ч.1 ст.63 ГПК України ухвалою Господарського суду Одеської області повернуто зустрічну позовну заяву без розгляду.

03.11.2017р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САГІТТА-Т звернулось з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.11.2017р..

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.11.2017 року справу зупинено до розгляду Одеським апеляційним господарським судом апеляційної скарги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САГІТТА-Т на ухвалу господарського суду Одеської області про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду від 01.11.2017р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 повернуто без розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САГІТТА-Т на ухвалу господарського суду Одеської області про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду від 01.11.2017р.

17.11.2017 року справа надійшла до Господарського суду Одеської області.

28.11.2017 року справу було направлено до Одеського апеляційного господарського суду у зв'язку з запитом.

Постановою Верховного Суду від 02.05.2018 року касаційною скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САГІТТА-Т було залишено без задоволення. Ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 року було залишено без змін.

21.08.2018 року справа надійшла до Господарського суду Одеської області.

У звязку з набранням 15.12.2017 р. чинності Господарським процесуальним кодексом України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII господарським судом Одеської області постановлено ухвалу від 30.08.2018 р. про розгляд даної справи № 916/2202/17 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. При цьому вказаною ухвалою суду підготовче засідання призначено на 17 вересня 2018 р.

11.09.2018 року позивач надав заяву про збільшення позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 91850,47грн., з яких 91597,12грн. основна заборгованість та 253,35грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 17.09.2018року відкладено підготовче засідання на 01.10.2018року.

Ухвалою суду від 01.10.2018року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.10.2018року.

22.10.2018 року проголошено протокольну ухвалу про перерву, про що було відображено в протоколі судового засідання.

Ухвалою суду від 22.10.2018 року повідомлено відповідача про те, що засідання відбудеться 24.10.2018 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою відповідно але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою „організація не зареєстрована. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 26.09.2018р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

03.10.2012 року між ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» та ТОВ «ГОРЯЦ-Т» укладено договір поставки з відстрочкою платежу №830/12 від 03.10.2012 року

Згідно п.1.1. Договору, Постачальник зобов'язується поставляти Покупцю, а Покупець приймати та оплачувати Товар, згідно з умовами цього Договору.

Згідно пункту 3.14 Право власності і ризик випадкової загибелі та випадкового пошкодження товарів переходить до Покупця з моменту розвантаження товару на рампу і підписання покупцем накладної про приймання товару.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, оплата кожної окремої партії Товару (визначеної у накладної) згідно цього Договору Покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії Товару на поточний рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з моменту її отримання/реалізації.

Позивачем були здійсненні поставки але ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» порушувались строки оплати товару.

31 травня 2017 року між позивачем ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» ( надалі - Кредитор) , відповідачем ТОВ «САГІТТА-Т» (надалі - Новий боржник) та ТОВ «ГОРЯЦ-Т» (надалі - Первісний боржник) був підписаний договір переводу боргу (надалі - Договір).

Відповідно до умов Договору ТОВ «ГОРЯЦ-Т» передало ТОВ «САГІТТА-Т» грошове зобов'язання перед ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» у розмірі - 91 597,12 грн.

Також, відповідно до п. 5 Договору, відповідач ТОВ «САГІТТА-Т» прийняв на себе всі зобовязання по договору поставки з відстроченням платежу від 03.10.12 р. № 830/12.

Відповідач повинен був перерахувати всю суму заборгованості до 21.07.17 р. відповідно до графіка оплат, який визначений окремим договором від 31.05.17 р. між Позивачем та Відповідачем.

Як зазначає позивач в позовній заяві, станом на « 07» вересня 2017 року. Відповідач лише частково перерахував борг у розмірі 23 098,4 грн. Не сплачено - 68 498, 72 грн.

Але, 11.09.2018 року позивач надав заяву про збільшення позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 91850,47грн., з яких 91597,12грн. основна заборгованість та 253,35грн. 3 % річних.

Обґрунтовуючи заяву про збільшення позовних вимог, позивач посилається на те, що « 27» червня 2018 року господарським судом Одеської області « 27» прийнято рішення по справі № 916/2404/17 договором поставки з відстроченням платежу № 219/17 від 16.05.2017р. стосовно часткового задоволення позову ТОВ «Ексім-Групп» та стягнення з ТОВ «Сагітта-Т» на користь ТОВ «Ексім-Групп» боргу у розмірі 28 392,99 грн., у решті боргу у розмірі 55 000,00 грн. відмовлено. Вищезазначене рішення залишено без змін Постановою Одеського апеляційного господарського суду від « 27» серпня 2018 року, яке набуло чинності. У рішенні по справі № 916/2404/17 ТОВ «Сагітта-Т» просить суд відмовити у задоволенні позову, з посиланням на те, що ТОВ «Ексім-Групп», при визначенні суми боргу, не враховані оплати за платіжними дорученнями: № 1952 від 12.06.2017 року на суму 15 000.00 грн., призначення платежу - оплата за продукти згідно договору переводу боргу ТОВ «Юна-Сервіс» б/н від 02.06.2017р. ; № 2150 від 23.06.2017 року на суму 15 000.00 грн. призначення платежу - оплата за продукти згідно договору переводу боргу ТОВ «Юна-Сервіс» б/н від 02.06.2017р. ; № 95 від 13.07.2017 року на суму 1 901.60 грн. призначення платежу - оплата за продукти згідно договору переводу боргу ТОВ «Юна-Сервіс» б/н від 02.06.2017р.; № 94 від 13.07.2017 року на суму 23098,40 грн. призначення платежу - оплата за продукти згідно договору переводу боргу ТОВ «Горяц-Т» б/н від 31.05.2017р..

ТОВ «Сагітта-Т» зазначає, що у даних платіжних дорученнях помилково зазначено призначення платежу, а також про те, що грошові і кошти за наведеними платіжними дорученнями сплачено за договором поставки з відстрочкою платежу № 219/17 від 16.05.2017р. про що повідомлено ТОВ «Ексім-Групп» у листі від 15.08.2017р.

Таким чином, враховуючи встановлені Господарським судом Одеської області та Одеським апеляційним господарським судом обставини справи № 916/2404/17 від 27.06.2018 року, Позивач збільшив розмір позовних вимог, враховуючи платіжне доручення Відповідача - № 94 від 13.07.2017 року з на суму 23 098,40 грн.

З огляду на вищевикладене, загальна сума боргу станом складає 91597,12 гривень.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за прострочення оплати товару у розмірі 253,35 грн.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 діями порушив права та законні інтереси ТОВ «Ексім-Групп», позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача відповідача 91850,47грн., з яких 91597,12грн. основна заборгованість та 253,35грн. 3 % річних та 1762грн. - судового збору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч.1 ст.510 ЦК України визначено, що сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч.1 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобовязується або не зобовязується їх оплати.

Частина 1 ст.513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно приписів ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача з поставлений товар у розмірі 91597,12грн., у звязку з чим позовна вимога позивача підлягає судом задоволенню повністю.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних за прострочення оплати товару у розмірі 253,35 грн..

Згідно ст.625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних за прострочення оплати товару у розмірі 253,35 грн. підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем у справі доказів щодо сплати боргу, 3%річних, індексу інфляції, пені та штрафу до суду не надано.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " ЕКСІМ-ГРУПП " до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "САГІТТА-Т" про стягнення 91580,47 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "САГІТТА-Т" (вул. Святослава Ріхтера, 2, Одеса, Одеська область, 65072, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ-ГРУПП" (вул.Космонавта Комарова,10, офіс 208, Одеса, Одеська обл., 65101, ) борг в розмірі 91580,47 грн. (девяносто одна тисяча пятсот вісімдесят грн., 47 коп.) та 1762грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. ) судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 05 листопада 2018 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов