ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2018 р. Справа№ 910/26276/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Хлівнюк О.О., адвокат, ордер №076039 від 19.10.2018;

від відповідача - Грикун В.О., довіреність № 97 від 12.02.2018,

розглянувши апеляційну скаргу Фонду державного майна України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 про відмову у задоволенні заяви Фонду Державного майна України про виправлення помилки у наказі Господарського суду міста Києва від 01.12.2017 у справі №910/26276/15 (суддя Пукшин Л.Г.) за позовом приватного підприємства "Брікк" до Фонду державного майна України про стягнення 1 515 699, 20 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Приватне підприємство "Брікк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фонду державного майна України про стягнення 1 515 699 грн. 20 коп. компенсації невід'ємних поліпшень майна.

Рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 у справі №910/26276/15 позовні вимоги задоволено повністю, вирішено стягнути з Фонду державного майна України на користь приватного підприємства "Брікк" суму грошових коштів в якості компенсації невід'ємних поліпшень у розмірі 1 262 883,00 грн. та судовий збір у розмірі 18 943, 25 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 у справі №910/26276/15 залишено без змін.

На виконання вказано рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 у справі №910/26276/15 позивачу 01.12.2017 видано відповідний наказ.

Постановою Верховного Суду від 31.01.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 у справі № 910/26276/15 залишено без змін.

Фонд державного майна України звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про виправлення помилки у наказі від 01.12.2017 у справі №910/26276/15, в обґрунтування якої вказує на те, що зазначений наказ не відповідає вимогам виконавчого документа через не зазначення у ньому відомостей про те, хто є стягувачем та боржником, а також через зазначення невірної адреси відповідача (відбулась зміна назви вулиці).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі №910/26276/15 у задоволенні заяви Фонду державного майна України про виправлення помилки у наказі Господарського суду міста Києва від 01.12.2017 у справі № 910/26276/15 відмовлено.

Приймаючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що у наказі Господарського суду міста Києва від 01.12.2017 у справі № 910/26276/15 зазначені відомості щодо приватного підприємства "Брікк" (стягувача) та Фонду державного майна України (боржника), а саме повне найменування та місцезнаходження вказаних осіб відповідно до п. 3 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з чим наказ відповідає визначеним вимогам.

Таким чином, за висновком місцевого господарського суду, відсутні підстави для виправлення помилки в наказі в частині зазначення хто є стягувачем та боржником, оскільки п. 3 ч. 1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає лише вимоги щодо вказівки про повне найменування та місцезнаходження стягувача та боржника, як і зазначено у наказі Господарського суду м. Києва від 01.12.2017 у справі № 910/26276/15.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що перейменування вулиці, яка зазначена в адресі боржника відповідно до наказу від 01.12.2017 не є підставою для виправлення помилки у наказі, оскільки відповідно до рішення Київської міської ради від 07.07.2016 № 559/559 відбулось перейменування назви вулиці, проте, юридична адреса боржника є незміненою.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі №910/26276/15 скасувати та заяву Фонду державного майна України про виправлення помилки в наказі задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована аналогічними доводами що й заява відповідача про виправлення помилки у наказі Господарського суду міста Києва від 01.12.2017 у справі № 910/26276/15.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

У газеті "Голос України" №185(6940) 03.10.2018 року опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 року справу №910/26276/15 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/26276/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Пономаренко Є. Ю. - головуючий суддя; судді - Дідиченко М. А., Руденко М. А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду Державного майна України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі №910/26276/15; розгляд апеляційної скарги призначено на 22.10.2018.

В судовому засіданні року представник апелянта - відповідача у справі, підтримав вимоги за апеляційною скаргою та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача надав пояснення, яким просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до статі 160 Господарського процесуального кодексу України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню або відстрочити чи розстрочити або змінити спосіб чи порядок його виконання в порядку, встановленому статтями 328, 331 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено вимоги до виконавчого документа.

Так, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Апелянт вважає, що наказ Господарського суду міста Києва від 01.12.2017 у справі №910/26276/15 не відповідає вимогам виконавчого документа, зокрема, через не зазначення у ньому відомостей про те, хто є стягувачем та боржником.

Колегія суддів вважає, що вказані доводи не можуть бути підставою для внесення виправлень у зазначений виконавчий документ, з огляду на наступне.

Так, у наказі Господарського суду міста Києва від 01.12.2017 у справі №910/26276/15 зазначені всі необхідні відомості, в тому числі щодо повного найменування стягувача та боржника та їх місцезнаходження.

При цьому, слід зазначити, що п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", на який посилається скаржник в апеляційній скарзі, передбачає лише вимоги щодо вказівки у виконавчому документі повного найменування та місцезнаходження стягувача та боржника, що і зазначено у наказі Господарського суду міста Києва від 01.12.2017 у справі №910/26276/15.

Крім цього, зі змісту наказу Господарського суду міста Києва від 01.12.2017 у справі №910/26276/15 чітко вбачається, що стягувачем за ним є приватне підприємство "Брікк", а боржником - Фонд державного майна України.

З огляду на викладене, підстави для виправлення помилки у наказі Господарського суду міста Києва від 01.12.2017 у справі №910/26276/15 в наведеній частині відсутні.

Стосовно посилань апелянта на зазначення у наказі Господарського суду міста Києва від 01.12.2017 у справі №910/26276/15 невірної адреси відповідача, слід зазначити наступне.

Так, у вказаному наказі, адресою місцезнаходження боржника - Фонду державного майна України, зазначено: 01601, м. Київ, вул. Кутузова, 18/9.

В свою чергу, відповідно до рішення Київської міської ради від 07.07.2016 № 559/559 "Про перейменування вулиць, проспекту та провулку у місті Києві" вулицю Кутузова перейменовано на вулицю Генерала Алмазова.

Таким чином, оскільки відбулось лише перейменування вулиці, а юридична адреса боржника залишилась фактично незмінною, підстави для внесення виправлень у наказ Господарського суду міста Києва від 01.12.2017 у справі №910/26276/15 відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви Фонду державного майна України про виправлення помилки у наказі Господарського суду міста Києва від 01.12.2017 у справі № 910/26276/15.

Отже, ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги апелянта, викладеній в апеляційній скарзі, про зупинення виконання за виконавчим документом, слід зазначити, що чинним Господарським процесуальним кодексом України не передбачено повноважень апеляційного суду зупиняти виконання за виконавчим документом.

Таким чином, колегією суддів відмовляється у зупиненні виконання за виконавчим документом

Крім цього, колегією суддів враховується також наступне.

Статтею 129 - 1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України рішення суду по даній справі, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року у справі "Чижов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що на державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пар. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі №910/26276/15 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 25.10.2018 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко