ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. ОдесаСправа № 915/607/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів М.А. Мишкіна, С.В.Таран,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія-Агро

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.09.2018 (суддя Алексєєв А.П., м. Миколаїв, повний текст рішення складено та підписано 13.09.2018)

у справі №915/607/18

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу Хильківський

до Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія-Агро

про стягнення 68115,75 грн.,

Справа розглянута на підставі п.10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський виробничий кооператив ХИЛЬКІВСЬКИЙ звернувся із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ІМПЕРІЯ-АГРО про стягнення грошових коштів у сумі 68115,75 грн., з яких: 66427,76 грн. сума передоплати за договором поставки № ПО-30/2018 Д від 22.03.2018, 425,86 грн. 3% річних, 1262,13 грн. інфляційні втрати.

В обґрунтування позову названий кооператив послався на неналежне виконання відповідачем умов вказаного договору та специфікації № 1 від 22.03.2018 до цього договору щодо поставки товару.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 10.09.2018 (суддя Алексєєв А.П.) позов задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ІМПЕРІЯ-АГРО на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу ХИЛЬКІВСЬКИЙ 66427,76 грн. сума попередньої оплати за товар згідно договору поставки № ПО-30/2018 Д від 22.03.2018, 65,52 грн. 3% річних, а також 1726,76 грн. судовий збір. В іншій частині позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 360,34 грн. та інфляційних втрат у сумі 1262,13 грн. відмовлено.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог мотивовано доведеністю та обґрунтованістю цих вимог. Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що договором поставки № ПО-30/2018 Д від 22.03.2018 не визначено строк повернення суми попередньої оплати у випадку не поставки товару. Вимогу про повернення суми попередньої оплати відповідач отримав 23.05.2018, а отже, враховуючи положення ч. 2 ст. 530 ЦК України, мав виконати грошовий обовязок щодо повернення позивачу попередньої оплати у строк до 30.05.2018. Відтак, право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат виникло у позивача з 31.05.2018. У звязку з викладеним судом здійснено перерахунок 3% річних за період з 31.05.2018 по 11.06.2018 (12 днів прострочення), розмір яких склав 65,52 грн. Інфляційні втрати за цей період не нараховуються, оскільки індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць,.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що не повернення ним коштів було зумовлено рейдерським захопленням складів відповідача ОСОБА_1 товариством «ТАСКОМБАНК», у звязку з чим склади було заблоковано. У результаті блокади було паралізовано відпуск товару кінцевим споживачам, що зумовило відсутність надходження грошових коштів від запланованих реалізацій. У силу таких обставин ТОВ Імперія-Агро не мало змоги виконувати зобовязання, взяті не себе за вказаним договором поставки. Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 квітня 2018 року було задоволено заяву одного з позивачів про забезпечення позову та накладено арешт на грошові кошти скаржника, що також унеможливило виконання договірних зобовязань з боку відповідача щодо повернення коштів.

Також в апеляційній скарзі відповідач зазначив, що при винесенні оскаржуваного рішення Господарський суд Миколаївської області не застосував положення ст.ст. 79, 96 ГПК України, у звязку з чим прийняв помилкове, на думку ТОВ Імперія-Агро, рішення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 цього Кодексу електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

ТОВ Імперія-Агро вказало у скарзі, що чинним процесуальним законодавством не ставиться вимога до сторін господарського процесу встановлювати та вказувати реальних власників веб-сайтів, тобто така позиція суду першої інстанції не узгоджується з нормами процесуального закону та не може бути підставою для відхилення доводів скаржника.

Скаржник послався на веб-сайт latifundist.com, який, за твердженням ТОВ Імперія-Агро, публікуючи свої дані, посилається на конкретні джерела інформації, з яких така інформація була отримана, зокрема, в даному випадку це були інтервю, відібрані у представників всіх сторін конфлікту та офіційний сайт відповідача https://imperiya-agro.com. Тобто, як зазначив відповідач, інформація, наведена із зазначеного сайту, міститься і на його офіційному сайті, але суд першої інстанції не врахував цього, тому і неналежним чином дослідив зазначені докази та відповідно дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

Відзив позивача на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

22.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Імперія-Агро (постачальник) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом Хильківський (покупець) укладений договір поставки № ПО-30/2018 Д (далі також Договір), за умовами якого в терміни, визначені Договором, постачальник зобовязується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його на умовах Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, загальна вартість товару, термін та умови оплати, а також інші умови будуть визначені в специфікаціях додатках до Договору, які є невідємними частинами Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору асортимент, кількість та ціна продукції визначаються специфікаціями та/або накладними та/або рахунками-фактури, що є невідємною частиною цього Договору.

Пунктом 3.2 Договору встановлено, що оплата товару здійснюється на умовах 100% попередньої оплати у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, якщо інші умови не зазначені в специфікації(ях) та/або інших додаткових угодах до даного Договору.

У п. 4.11 Договору сторони узгодили, що перехід права власності здійснюється в момент передачі товару з одночасним підписанням видаткової накладної.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018, але продовжує залишатись чинним до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим Договором. Якщо жодна із сторін не виявить письмово бажання його припинити то він вважається поновленим на один рік, починаючи з дати закінчення його дії (п.п. 10.1, 10.2 Договору).

22.03.2018 сторони підписали специфікацію № 1 до Договору, в якій погодили поставку 390 л продукції (євро-лайтинг 48%, в.р.) у строк до 26.03.2018 за ціною 709,70 грн. за 1 л без ПДВ, загальною вартістю 332138,76 грн. з ПДВ (390 х 709,70 + ПДВ 20%).

У пункті 3 вказаної специфікації сторони погодили, що покупець оплачує постачальнику в порядку попередньої оплати 20% вартості товару, що складає 66427,75 грн., шляхом її перерахування на розрахунковий рахунок постачальника в строк до 02.04.2018.

Відповідно до п. 3.1 даної специфікації грошові кошти в розмірі 80% вартості товару, що складає 265711,01 грн. перераховуються покупцем до 25.10.2018.

22.03.2018 відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру № 3429 на оплату зазначеного у специфікації № 1 товару на суму 332138,76 грн.

На виконання п. 3 специфікації позивач 26.03.2018 перерахував відповідачу 20% вартості товару - 66427,76 грн., що підтверджується випискою по рахунку СВК Хильківський за період з 26.03.2018 по 27.03.2018.

У визначений специфікацією № 1 строк вищезгаданий товар поставлений не був, у звязку з чим 21.05.2018 позивач надіслав на юридичну та поштову (зазначену у Договорі) адреси відповідача вимогу про повернення суми попередньої оплати та нарахованих на цю суму 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до сайту Укрпошти зазначена вимога отримана Товариством з обмеженою відповідальністю Імперія-Агро 23.05.2018 (а.с. 27), проте грошові кошти в сумі 66427,76 грн. відповідач позивачу не повернув, відповіді на вимогу не надав, що зумовило звернення Сільськогосподарського виробничого кооперативу Хильківський з вказаним позовом до господарського суду.

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Стаття 712 ЦК України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України).

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю Імперія-Агро не виконало умови укладеного між сторонами договору поставки № ПО-30/2018 Д від 22.03.2018 щодо своєчасної поставки товару, що відповідачем не заперечується.

Відтак, місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу Хильківський про стягнення з ТОВ Імперія-Агро 66427,76 грн. попередньої оплати за вказаним договором.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 425,86 грн. та інфляційних втрат у сумі 1262,13 грн., господарський суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив ці вимоги частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу 3 % річних за період з 27.03.2018 року по 11.06.2018 (78 днів прострочення) в сумі 425,86 грн. та інфляційні втрати за вказаний період в сумі 1262,13 грн. Однак, договором поставки № ПО-30/2018 Д від 22.03.2018 не визначено строк повернення суми попередньої оплати у випадку не поставки товару.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначено вище, вимогу про повернення суми попередньої оплати відповідач отримав 23.05.2018, отже мав виконати грошовий обовязок щодо повернення позивачу попередньої оплати у строк до 30.05.2018 включно.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд вірно вказав, що право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат виникло у позивача з 31.05.2018.

Судом здійснено перерахунок 3% річних за період з 31.05.2018 по 11.06.2018 (12 днів прострочення), розмір яких склав 65,52 грн.

Оскільки індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць, інфляційні втрати за період з 31.05.2018 по 11.06.2018 не нараховуються.

Щодо вищезгаданих доводів скаржника про наявність обєктивних причин, які унеможливили, як вважає ТОВ Імперія-Агро, виконання умов договору щодо поставки товару за Договором, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 229 даного Кодексу учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів. (ч.ч. 1, 3, 4 ст. 74 ГПК України).

Судова колегія зауважує, що обовязок доказування і подання доказів ГПК України покладено саме на сторони, проте скаржником не доведено відповідно до вимог ст. 74 ГПК України, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення та що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

З тих самих підстав не приймаються до уваги судовою колегією посилання скаржника в апеляційній скарзі на не дослідження місцевим господарським судом інформації, яка міститься на вищезгаданих сайтах та нібито має відношення до предмета спору в даній справі, враховуючи, що положеннями статті 96 ГПК України, на яку посилається скаржник, також передбачено подання електронних доказів саме учасниками справи. Однак, ТОВ Імперія-Агро не подавало жодних електронних доказів ані господарському суду першої, ані суду апеляційної інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позову, всебічно, повно та об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи, у зв'язку з чим рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.09.2018 у справі №915/607/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя М.А. Мишкіна

Суддя С.В. Таран