ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"26" жовтня 2018 р. м. Київ            Справа №911/2340/18

Суддя Грабець С.Ю., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ІПК" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, заборони вчинення певних дій та заборони вчинення реєстраційних дій у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ІПК"

до публічного акціонерного товариства "РВС Банк"

про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування записів про державну реєстрацію іпотеки та державну реєстрацію обтяжень,

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИЛА:

24 жовтня 2018 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "ІПК" до публічного акціонерного товариства "РВС Банк" про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування записів про державну реєстрацію іпотеки та державну реєстрацію обтяжень.

Разом із позовною заявою через канцелярію Господарського суду Київської області представниками товариства з обмеженою відповідальністю "ІПК" подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, заборони вчинення певних дій та заборони вчинення реєстраційних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В обґрунтування поданої заяви, представники товариства з обмеженою відповідальністю "ІПК" (далі – заявник) послались на те, що майно, про витребування якого заявлено позов, неодноразово відчужувалось, вважали, що вказані обставини можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Представниками заявника до заяви про забезпечення позову не долучено жодних документів, що підтверджували б обставини, на які вони послались у заяві про забезпечення позову, а забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на припущеннях заявника щодо дій відповідача та інших осіб у майбутньому.

Так, представниками заявника не доведено, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, тому заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, заборони вчинення певних дій та заборони вчинення реєстраційних дій задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ч. ч. 1, 2 ст. 136, п. 1 ч. 1 ст. 137, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "ІПК" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, заборони вчинення певних дій та заборони вчинення реєстраційних дій;

2. направити копію ухвали заявнику.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 26.10.2018 року.

Суддя                                 С. Грабець