ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2018 м. Київ

Справа № 910/10691/18

За позовом: державного спеціалізованого підприємства "ЧОРНОБИЛЬСЬКА АЕС";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙФСЕЛЛ";

про: стягнення 59.305,49 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Державне спеціалізоване підприємство "ЧОРНОБИЛЬСЬКА АЕС" (далі – позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙФСЕЛЛ" (далі – відповідач) про стягнення 53.305,49 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов'язання за укладеними між сторонами спору договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 09.06.2009 № 208 тіт, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 59.305,49 грн., з яких: 48.305,83 грн. - основна заборгованість, 7.627,50 грн. - пеня, 822,14 - 3 % річних та 2.550,02 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10691/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням того, що рішенням господарського суду від 10.10.2017, яке вступило в силу 15.01.2018, створено юридичний факт, яким повністю припинено дію договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 208тіт від 09.06.2009. Крім того, навіть якби вказаний договір не був скасований судом, він все одно мав бути достроково розірваний після 31.12.2016 у зв’язку з фактичним невиконанням пункту 1 додаткової угоди № 11 та, відповідно, у період з серпня 2017 по 15 січня 2018 договір не мав би діяти в будь-якому випадку.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про те, що відповідачем вчинялись дії, які свідчать про намір продовження договірних відносин та використання орендованого майна за укладеним між сторонами спору договором оренди.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як орендодавцем, та товариством з обмеженою відповідальністю "АСТЕЛІТ" ( в подальшому – товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАЙФСЕЛЛ" (відповідач) укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 09.06.2009 № 208 тіт (далі – Договір),

Відповідно до умов п. 1.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 5 від 01.03.2013), позивач передає, а відповідач приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - частину металевої площадки площею 1,5 кв.м. на відмітці 70 м несучої башти димової труби ВОК (промисловий майданчик зони відчуження ДСП ЧАЕС), що перебуває на балансі позивача (інв. №272).

Майно передається в оренду з метою розміщення антен базової станції стільникового зв'язку (з невід’ємним правом підведення до них антенних фідерів по конструкціях башти та розташування контейнера з обладнанням біля неї) (п. 1.2 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що відповідач вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний в Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передавання майна.

Передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про незалежну оцінку (п. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 5 від 01.03.2013 та Додаткової угоди № 8 від 20.07.2015), орендна плата визначається на підставі методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.95 № 786 (зі змінами) (далі – Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий (січень 2013) місяць оренди – 5.482,59 грн.

Цей Договір укладено строком на один рік, що діє з 09.06.2009 до 08.06.2010 (п. 10.1 Договору).

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна, що належить державі, тому права і обов’язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями Глави 58 Цивільного кодексу України та Параграфу 5 Глави 30 Розділу VI Господарського кодексу України та Законом України "Про оренду державного і комунального майна".

Частинами 1, 3 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Об'єктом оренди можуть бути державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання.

Приписом ст. 2 Закону України “Про оренду державного і комунального майна” визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна.

Орендодавцями є, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю (ст. 5 Закону України "Про оренду державного і комунального майна").

В подальшому між сторонами укладено декілька Додаткових угод, які доповнювали або змінювали певні положення, зокрема вартість об'єкту оренди, розмір орендної плати, строк дії Договору, назву орендаря та банківські реквізити.

Так, Додатковою угодою № 1 від 08.06.2010 сторонами погоджено внести зміни до п.п. 3.1, 3.6 Договору та продовжено термін дії Договору до 08.06.2011, Додатковою угодою № 2 від 18.05.2011 сторонами продовжено строк дії Договору до 08.06.2012.

08.06.2012 у зв’язку із необхідністю виконання та надання позивачу нової оцінки орендованого майна сторонами укладено Додаткову угоду № 3, якою погоджено строк до якого відповідач зобов’язаний виконати та надати позивачу оцінку орендованого майна та продовжено термін дії Договору до 31.12.2012.

Додатковими угодами № 4 від 21.01.2013, № 5 від 01.03.2013, № 6 від 07.06.2013, № 7 від 03.06.2014, № 8 від 20.07.2015, № 9 від 09.09.2016 та № 10 від 23.02.2016 сторонами вносились зміни в п.п. 1.1, 3.1, 3.6, 3.9, 3.10, 5.3, 5.5, 5.8, 8.1 та розділ 11 Договору, а також продовжувався термін дії Договору до 08.06.2013, до 08.06.2014, до 08.06.2015 та до 08.06.2016 включно.

05.10.2016 між сторонами укладено Додаткову угоду № 11 до Договору відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 п. 1 якої визначено, що відповідач зобов’язується в строк до 31.12.2016:

- забезпечити проведення та рецензування незалежної оцінки орендованого згідно Договору майна станом на 31.05.2016 відповідно до вимог національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440;

- укласти Додаткову угоду про внесення змін до Договору, пов’язаних зі зміною вартості об’єкта оренди, визначеною згідно з висновком про вартість орендованого майна станом на 31.05.2016, та як наслідок, зміною орендної плати за базовий (перший) місяць оренди;

- сплатити різницю в орендній платі, якщо така виникне внаслідок переоцінки орендованого майна, починаючи з 09.06.2016.

В пункті 2 Додаткової угоди № 11 сторони погодили продовжити строк дії Договору на наступний термін – до 08.06.2017 р., за умови виконання п. 1 цієї Додаткової угоди.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 11, сторони погодились, що Договір буде достроково розірваний, якщо орендар не виконає зобов’язання п. 1 цієї Додаткової угоди.

Листом № 14-09-891 від 17.02.2017 регіональне відділення фонду державного майна України по Київській області погодило розрахунок плати за базовий місяць оренди (червень 2016) в розмірі 20.210,00 грн. без урахування ПДВ.

Відповідно до п. 3.4 Договору, розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об’єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Зміни до умов цього Договору або його розірвання допускається за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п. 10.3 Договору).

Листом №997/03/14-111 від 22.03.2017 р. позивач звернувся до відповідача з пропозицією підписати Додаткову угоду № 12 про внесення змін до Договору. До вказаного листа позивачем додано підписану останнім Додаткову угоду №12 до Договору.

Так, Додатковою угодою № 12 до Договору, передбачено наступне:

"1. Відповідно статті 631 Цивільного кодексу України, Сторони домовились, що умови цієї Додаткової угоди розповсюджуються на відносини між ними, що виникли до її укладання, а саме з 09.06.2016.

2. Пункт 1.1. Договору викласти в наступній редакції:

"1.1. Позивач передає, а відповідач приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - частини металевої площадки загальною площею 1,5 м2 на відмітці 70 м несучої башти димової труби ВОК (далі - Майно), розміщене за адресою: Київська обл., м. Прип'ять, проммайданчик ДСП ЧАЕС, що перебуває на балансі позивача, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 30.06.2016 і становить за незалежною оцінкою 606.300,00 грн.

3. Пункт 3.1 викласти у наступній редакції:

"3.1. Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої КМУ від 04.10.1995 № 786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (червень 2016) 20.210,00 грн.".

4. Пункт 3.6 викласти у наступній редакції:

"3.6. Орендна плата перераховується до державного бюджету та позивачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропозицій розподілу, установлених КМУ і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж у наступному співвідношенні: 70 % - позивачу та 30 % - до державного бюджету".

5. Вважати термін дії Договору продовженим на термін до 08.06.2017 включно.

6. Угода набирає чинності з дати її підписання Сторонами, є невід'ємною і складовою частиною Договору. Угода дійсна протягом дії Договору.".

Однак, відповіді на лист № 997/03/14-111 позивач не отримав, а Додаткова угода № 12 до Договору з боку відповідача залишилась не підписаною.

Спір між сторонами судового процесу, на думку позивача, виник в результаті порушення відповідачем грошового зобов'язання за Договором в період з серпня 2017 по 14 січень 2018, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 48.305,83 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов’язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в розмірі 7.627,50 грн., а також відповідальності на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України шляхом стягнення 3 % річних в сумі 822,14 грн. та інфляційних втрат в сумі 2.550,02 грн.

Виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Суд зазначає, що відповідно до умов пункту 2 Додаткової угоди № 11 сторони погодили продовжити строк дії Договору на наступний термін – до 08.06.2017 р., за умови виконання п. 1 цієї Додаткової угоди.

Також судом встановлено, що умови п. 1 вказаної Додаткової угоди не виконані.

В свою чергу, станом на день прийняття рішення по суті спору у даній справі, приймаючи до уваги положення пункту 2 Додаткової угоди № 11 укладений між сторонами Договір є припиненим з 09.06.2017 незалежно від виконання або невиконання умов пункту 1 Додаткової угоди № 11 до Договору.

Рішенням господарського суду від 10.10.2017 у справі № 910/13190/17 за первісним позовом позивача до відповідача про визнання додаткової угоди укладеною, за зустрічним позовом відповідача до позивача про розірвання Договору, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2018, у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено, зокрема, розірвано укладений між сторонами спору Договір.

Приписами частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказаним вище рішенням встановлено, зокрема, наступне:

"Під час розгляду справи, судом встановлено, що листом №447 від 11.07.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Лайфселл” звернулось до Державного спеціалізованого підприємства “Чорнобильська АЕС” з пропозицією за взаємною згодою сторін достроково розірвати Договір оренди №208 тіт від 09.06.2009 р. з огляду на те, що орендоване майно з 05.10.2016 р. ним не використовується у зв’язку із демонтажем та вивезенням належного Товариству з обмеженою відповідальністю “Лайфселл” обладнання.

Факт демонтажу та вивезення Товариством з обмеженою відповідальністю “Лайфселл” свого обладнання з території Державного спеціалізованого підприємства “Чорнобильська АЕС” та невикористання орендарем орендованого майна з жовтня 2016 р. відповідачем за зустрічним позовом не заперечується.

Попри це, Товариство з обмеженою відповідальністю “Лайфселл” впродовж з жовтня 2016 р. по липень 2017 р. включно, на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг, копії яких долучено до матеріалів справи, здійснювало оплату орендних платежів за користування орендованим майном.

Факт оплати Товариством з обмеженою відповідальністю “Лайфселл” орендних платежів у зазначений період Державним спеціалізованим підприємством “Чорнобильська АЕС” також не заперечується."

Приймаючи до уваги те, що укладений між сторонами спору Договір припинений з 09.06.2017, а рішенням господарського суду від 10.10.2017 у справі № 910/13190/17 встановлено, що відповідачем на користь позивача впродовж з жовтня 2016 по липень 2017 включно здійснювало оплату орендних платежів за користування орендованим майном за Договором, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Договором в період з серпня 2017 по 14 січень 2018 в сумі 48.305,83 грн. задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості у задоволенні якої судом відмовлено.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац