РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.10.2018Справа № 910/5621/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О. за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Домер-Грін" (04074, м. Київ, вул. Лугова, буд. 16; ідентифікаційний код 39429244)

до Приватного підприємства "АртиКо Трейд" (220089, Республіка Білорусь, м. Мінська, вул. Залізнодорожна, буд. 3)

про стягнення 19 032, 00 євро, що становить 549 727, 84 грн.

Представники сторін:

від позивача: Желіховський В.М. - представник

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.04.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства «Домен-Грін» з вимогами до Приватного підприємства «АртиКо Трейд» про стягнення 19032,00 євро.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору №21/09Р від 05.09.2016 не у повному здійснив оплату товару, поставленого позивачем, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 10400,00 євро. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у сумі 8632,00 євро за період з 24.12.2016 по 31.03.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2017 порушено провадження у справі №910/5621/17, розгляд справи призначено на 18.07.2017; зобов'язано позивача надати суду належним чином засвідчені копії перекладу на російську мову ухвали суду про порушення провадження у справі №910/5621/17; зупинено провадження у справі №910/5621/17 у зв'язку із необхідністю звернення до Економічного суду міста Мінська з судовим дорученням в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992.

15.05.2017 Господарський суд міста Києва на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 07.04.2017 звернувся до Економічного суду міста Мінська з судовим доручення про вручення документів Приватному підприємству "АртиКо Трейд".

07.07.2017 через відділ діловодства суду від Економічного суду міста Мінська надійшли документи в підтвердження виконання судового доручення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2017 поновлено провадження у справі №910/5621/17, розгляд справи відкладено на 19.09.2017, зобов'язано позивача надати суду два примірники нотаріально засвідченого перекладу на російську мову ухвали суду від 18.07.2017 про відкладення розгляду справи № 910/5621/17. Провадження у справі № 910/5621/17 зупинено у зв'язку із необхідністю звернення до Економічного суду міста Мінська з судовим дорученням в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 поновлено провадження у справі №910/5621/17, у зв'язку із відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про розгляд справи господарським судом міста Києва та вручення йому процесуальних документів, а також необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 13.02.2018, зобов'язано позивача надати суду два примірники нотаріально засвідченого перекладу на російську мову ухвали суду від 19.09.2017 про відкладення розгляду справи № 910/5621/17. Провадження у справі № 910/5621/17 зупинено у зв'язку із необхідністю звернення до Економічного суду міста Мінська з судовим дорученням в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992.

Судове засідання, призначене на 13.02.2018 не відбулося у зв'язку із перебуванням судді у відпустці.

15.12.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2018 поновлено провадження у справі № 910/5621/17, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.06.2018, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Демидова В.О., на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду № 05-23/981 від 16.06.2018 справу № 910/5621/18 направлено на повторний автоматичний розподіл.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/5621/18, визначено суддю Баранова Д.О. для подальшого її розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 суддею Барановим Д.О. прийнято до провадження справу №910/5621/17, поновлено провадження у справі №910/5621/17, підготовче засідання призначено на 26.09.2018; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; зобов'язано позивача надати суду переклад на російську мову ухвали від 25.06.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 закрито підготовче провадження у справі №910/5621/17, справу призначено до судового розгляду по суті на 24.10.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 24.10.2018 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 24.10.2018 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується міжнародним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/5621/17 відповідач неодноразово повідомлявся у порядку Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних з здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992, що підтверджується, зокрема, ухвалами Економічного суду міста Мінськ про виконання судових доручень, надісланих Господарським судом міста Києва у справі №910/5621/17.

У судовому засіданні 24.10.2018 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

05.09.2016 між Приватним підприємством «Домен-Грін» (постачальник) та Приватним підприємством «АртиКо Трейд» (покупець) укладено Договір №21/09Р, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується виготовити та поставити на умовах СРТ - Вітебськ (Білорусь), а покупець - оплатити та прийняти три захисних покритті «Домен - А» з матеріалу білого кольору для газону футбольного поля (покриття), в тому числі технічну документацію, необхідну для експлуатацію покриття, відповідно до Додатку № 1, який є невід'ємною частиною даного договору.

Загальна сума договору становить 25200,00 євро (п. 2.1 Договору №21/09Р від 05.09.2016).

Відповідно до п. 5.1 Договору №21/09Р від 05.09.2016 оплата за поставлений товар здійснюється на валютний рахунок постачальника шляхом передоплати у сумі 17800,00 євро.

Решта частини від ціни договору, що становить 10400,00 євро, покупець сплачує у строк до 45 календарних днів з моменту поставки покриття відповідно до п. 1 договору. Днем поставки товару є дата, вказана на інвойсі або в СМR відповідним митним органом (п. 5.2 Договору №21/09Р від 05.09.2016).

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», порядок притягнення до цивільно-правової відповідальності, здійснення такої відповідальності та звільнення від неї може визначатися зовнішньоекономічними договорами (контрактами), якщо це не суперечить чинним законам України.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про міжнародне приватне право», у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про міжнародне приватне право», зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до п. 8.2 Договору №21/09Р від 05.09.2016 у випадку недосягнення взаємної згоди щодо спору, спір відповідно до діючого законодавства підлягає вирішенню за місцем знаходження позивача.

З огляду на викладене, до змісту правовідносин, які виникають із вказаного Контракту, підлягає застосуванню право України, а спір підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору №21/09Р від 05.09.2016, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Термін СРТ означає, що передача ризику недоставлення товару або його пошкодження переходить до покупця з моменту передачі товару перевізникові у термін, передбачений зовнішньоторговельним контрактом. Продавець, на виконання цих умов поставки товару, зобов'язаний за свої кошти укласти договір перевезення до визначеного в контракті пункту призначення, передати товар перевізникові та отримати від нього вантажну розписку, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення. Крім цього продавець зобов'язаний здійснити митне оформлення експортної товарної партії. Покупець має визначити пункт призначення та нести ризики при транспортуванні (Інкотермс 2000).

Відповідно до ч. 2 ст. 664 Цивільного кодексу України, якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свій обов'язок за Договором №21/09Р від 05.09.2016, фактично поставивши відповідачу 07.10.2016 погоджений сторонами товар на загальну суму 28200,00 євро, що підтверджується митною декларацією 100250008/2016/038105, міжнародною товарно-транспортною накладною CMR№255484, з якої вбачається, що товар було передано перевізнику для доставки відповідачу, повідомленням від 06.10.2016 Чернігівської митниці ДФС про фактичне вивезення товару та актом приймання-передачі товару від 07.10.2016, який підписний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками позивача і відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5.1 Договору №21/09Р від 05.09.2016 оплата за поставлений товар здійснюється на валютний рахунок постачальника шляхом передоплати у сумі 17800,00 євро.

Судом встановлено, що 07.10.2016 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 7800,00 євро, та 11.10.2016 - грошові у розмірі 10000,00 євро, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, копії яких долучені позивачем до позовної заяви.

Решта частини від ціни договору, що становить 10400,00 євро, покупець сплачує у строк до 45 календарних днів з моменту поставки покриття відповідно до п. 1 договору. Днем поставки товару є дата, вказана на інвойсі або в СМR відповідним митним органом (п. 5.2 Договору №21/09Р від 05.09.2016).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 10400,00 євро у строки, встановлені Договором №21/09Р від 05.09.2016, відповідачем суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 28200,00 євро, а відповідачем було сплачено позивачу грошові кошти у розмірі 17800,00 євро, суд дійшов висновку, що у відповідача виникла заборгованість у розмірі 10400,00 євро.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Приватного підприємства «АртиКо Трейд» за Договором №21/09Р від 05.09.2016 у розмірі 10400,00 євро підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Приватного підприємства «Домен-Грін» в часині стягнення з Приватного підприємства «АртиКо Трейд» суми основного боргу у розмірі 10400,00 євро є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 8632,00 євро за період з 24.12.2016 по 31.03.2017.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 9.2 Договору №21/09Р від 05.09.2016 за прострочення оплати решти частини платежу, яка передбачена п. 5.1 даного договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожний день прострочення перші 30 днів і 1% в день від несплаченої суми за кожний наступний день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Приватного підприємства «Домен-Грін» в частині стягнення з Приватного підприємства «АртиКо Трейд» пені у розмірі 8632,00 євро підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивачем долучено до матеріалів справи копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2475/10 від 29.01.2004, виданого на ім'я Желіховського В.М., копію Додаткової угоди № 3 від 31.03.2017 до Договору №11/17 про надання юридичної правової допомоги від 01.02.2017 (укладений між позивачем та адвокатським об'єднанням «Людина і право»).

У п. Додаткової угоди № 3 від 31.03.2017 зазначено, що позивач доручає виконавцю (адвокатському об'єднанню) представництво інтересів позивача у Господарському суді міста Києва за позовом до Приватного підприємства «АртиКо Трейд» про стягнення заборгованості за Договором №21/09Р від 05.09.2016.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 3 від 31.03.2017 вартість юридичної (правової) допомоги становить 5000 грн. 00 коп. (за вивчення матеріалів та доказів, необхідних для підготовки позовної заяви, підготовка позовної заяви та подання її до суду); 6000 грн. 00 коп. (за підготовку процесуальних документів (заяв і повідомлень), у тому числі на виконання ухвал суду, організація перекладу процесуальних документів та поданні їх до суду); 3000 грн. 00 коп. (за участь у кожному судовому засіданні).

Позивачем долучено до матеріалів справи копію платіжного доручення №74 від 17.02.2017 на суму 3000 грн. 00 коп. (передоплата за юридичні послуги згідно з Договором №11/7 від 01.02.2017), копію платіжного доручення №135 від 25.04.2017 на суму 2000 грн. 00 коп. (передоплата за юридичну (правову) допомогу згідно з Додатковою угодою № 3 від 31.03.2017); копію платіжного доручення №513 від 02.03.2018 на суму 3000 грн. 00 коп. (оплата за юридичну допомогу згідно з Договором №11/7 від 01.02.2017); копію платіжного доручення №255 від 14.08.2017 на суму 3000 грн. 00 коп. (оплата за юридичну допомогу згідно з Договором №11/7 від 01.02.2017); копію платіжного доручення №226 від 11.07.2018 на суму 3000 грн. 00 коп. (оплата за юридичну допомогу згідно з Договором №11/7 від 01.02.2017); копію платіжного доручення №299 від 19.09.2017 на суму 3000 грн. 00 коп. (оплата за юридичну допомогу згідно з Договором №11/7 від 01.02.2017); копію платіжного доручення №640 від 17.07.2018 на суму 4000 грн. 00 коп. (оплата за юридичну допомогу згідно з Договором №11/7 від 01.02.2017), що разом становить 21000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За висновком суду, розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим, підтвердженим доказами та співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи копію платіжного доручення №138 від 26.04.2017 на суму 1536 грн. 00 коп. (оплата за послуги з перекладу та нотаріального засвідчення); копію платіжного доручення №139 від 27.04.2017 на суму 3260 грн. 00 коп. (оплата за послуги з перекладу та нотаріального засвідчення); копію платіжного доручення №303 від 25.09.2017 на суму 1140 грн. 00 коп. (оплата за послуги з перекладу та нотаріального засвідчення); копію платіжного доручення №630 від 12.07.2018 на суму 1284 грн. 00 коп. (оплата за послуги з перекладу та нотаріального засвідчення), а також копії відповідних актів приймання-передачі наданих послуг, складених між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро перекладів Еллен», підписаних і скріплених печатками сторін, на загальну суму 4320 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позову у повному обсязі, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21000 грн. 00 коп. та витрати, понесені позивачем для здійснення перекладу та нотаріального засвідчення ухвал суду у справі №910/5621/17 (з метою належного повідомлення відповідача про розгляду судом вказаної справи) у загальному розмірі 4320 грн. 00 коп., покладаються на відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв'язку з задоволенням позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 128,. 129, ч. 2 ст. 178, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства «Домен-Грін» до Приватного підприємства «АртиКо Трейд» про стягнення 19032,00 євро задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «АртиКо Трейд» (Республіка Білорусь, 220089, м. Мінська, вул. Залізнодорожна, буд. 33, приміщення 03, кімната 09; код ОКПО: 00) на користь Приватного підприємства «Домен-Грін» (04074, м. Київ, вул. лугова, буд. 16; ідентифікаційний код: 39429244) суму основного боргу у розмірі 10400 (десять тисяч чотириста) євро 00 центів, пеню у розмірі 8632 (вісім тисяч шістсот тридцять дві) євро 00 центів, судовий збір у розмірі 8250 (вісім тисяч двісті п'ятдесят) грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21000 (двадцять одна тисяча) грн. 00 коп. та витрати на переклад та нотаріальне засвідчення ухвал суду у розмірі 4320 (чотири тисячі триста двадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 05.11.2018

Суддя Д.О. Баранов