ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/5162/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача Демиденко М.К.,

від відповідача Мусієнко А.Ю.,

від третьої особи не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи - підприємця Погорєлова Руслана Володимировича до фізичної особи - підприємця Карлюги Дмитра Вадимовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне підприємство Альянс-2500, про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року фізична особа-підприємець Погорєлов Руслан Володимирович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до фізичної особи-підприємця Карлюги Дмитра Вадимовича, гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 про:

- стягнення у солідарному порядку з ФОП Карлюги Д.В., ОСОБА_5, ОСОБА_6 133798,93 грн. на відшкодування вартості належних ФОП Погорєлову Р.В. лікарських засобів та інших товарів медичного призначення і супутних товарів, наведених у додатку №6 до позову, якими вони 26.08.2015р. незаконно заволоділи при самоправному захопленні належної позивачу аптеки, розташованої в орендованому приміщенні квартири №2, що належить ОСОБА_6, і з того часу, тобто, більше 7 місяців, спільно переховують у непридатних для зберігання товарів медичного призначення приміщеннях, у тому числі шляхом передачі без відома позивача і згоди на зберігання ПП Альянс-2500 у м. Білгород-Дністровський, внаслідок чого товари втратили свою придатність для реалізації і споживання;

- витребування з незаконного володіння ОСОБА_5, ФОП Карлюги Дмитра Вадимовича, ОСОБА_6 виробничого обладнання аптеки загальною вартістю 23479 грн., що знаходились у володінні та користуванні на правах оренди за договорами, укладеними з ФОП Нетяга Є.Л. та ТОВ ТД МВК, перелік і вартість якого наведені у додатку № 9 до позовної заяви, яке було самоправно захоплене 26.08.2015р. у незаконне володіння відповідачів і переховується ними від повернення позивачу як законному орендарю і користувачу для наступного повернення орендодавцям; зобовязання відповідачів передати у визначений судом строк наведене у додатку №9 до позову обладнання у володіння позивача і користування за двостороннім актом приймання-передачі;

- стягнення у солідарному порядку з ФОП Карлюги Д.В., ОСОБА_5, ОСОБА_6 позивачу завдані їх спільними та узгодженими діями збитки у сумі 136054 грн., облікові дані про які наведені у додатку №8 до первісного позову, що нанесені втратою прибутків із-за незаконного заволодіння товарами і неможливістю їх реалізації споживачам;

- стягнення у солідарному порядку з ФОП Карлюги Д.В., ОСОБА_5, ОСОБА_6 50000 грн. на відшкодування ФОП Погорєлову Р.В. моральної шкоди, завданої їх спільними та узгодженими незаконними діями по захопленню аптеки, її обладнання і товарів, їх незаконним утриманням у своєму володінні з 26.08.2015р. і до цього часу, що підірвало ділову репутацію позивача, перешкодило його подальшій підприємницькій діяльності і призвело до втрати доходів як засобів його існування, дискредитувало його як підприємця, викликало тяжкі душевні страждання і переживання, потребувало додаткових морально-психологічних і фізичних зусиль для врегулювання конфлікту.

24.09.2018 р. від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно яких ФОП Погорєлов Р.В. просить суд стягнути з відповідача:

- 133798,93 грн. на відшкодування вартості лікарських засобів та інших товарів медичного призначення, самоправно захоплених 26.08.2015 р. спільними діями орендодавця ФОП Карлюги Д.В. та його батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з належної позивачу аптеки, розташованої в орендованому приміщенні квартири АДРЕСА_1, з того часу знаходилися у незаконному володінні ФОП Карлюги Д.В. та незважаючи на вимоги не були повернуті у власність ФОП Погорєлова Р.В.; бухгалтерські облікові дані вартості на конкретний перелік захоплених відповідачем лікарських засобів та інших товарів медичного призначення наведені у додатку № 6 до первісної позовної заяви;

- 22479,00 грн. на відшкодування вартості самоправно захопленого 26.08.2015 р. обладнання аптеки, розташованої в орендованому приміщенні квартири АДРЕСА_1 та не повернуті у власність ФОП Погорєлова Р.В.; виробниче обладнання, перелік і вартість якого наведені у додатку № 7 до первісної позовної заяви, знаходились у володінні та користуванні ФОП Погорєлова Р.В. на парвах оренди за договорами, укладеними з ФОП Нетяга Є.Л. та ТОВ Торговий дім МВК, його вартість компенсована ФОП Погорєловим Р.В. орендодавцям у звязку з неможливістю повернення орендованого майна в натурі;

- 26825,00 грн. на відшкодування вартості втрачених з вини ФОП Карлюги Д.В. доходів, не отриманих позивачем внаслідок захвату лікарських засобів та інших товарів медичного призначення загальною вартістю 133798,93 грн., а також обладнання аптеки і безпідставним ухиленням від їх повернення. Розрахунок суми втрачених доходів зроблено з урахуванням факту, що середня націнка на реалізовані у 2015 році товари складала 19,9% від собівартості реалізованих товарів;

- 50000,00 грн. на відшкодування ФОП Погорєлову Р.В. моральної шкоди, завданої незаконними діями відповідача по захопленню аптеки, її обладнання і товарів, їх незаконним утриманням у незаконному володінні з 26.08.2015 р., що перешкодило подальшій підприємницькій діяльності ФОП Погорєлова Р.В. і призвело до втрати доходів як засобів існування, дискредитувало як підприємця, визвало тяжкі душевні страждання та переживання, потребувало додаткових зусиль для врегулювання конфлікту.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.12.2015 р. (суддя Малярчук І.А.) позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/5162/15, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.03.2016 р. до участі у справі № 916/5162/15 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Приватне підприємство Альянс-2500.

Рішенням господарського суду Одеської області від 16.05.2016 р. у справі № 916/5162/15 (головуючий суддя Малярчук І.А., судді Петренко Н.Д., Щавинська Ю.М.) відмовлено у задоволенні позову ФОП Погорєлова Р.В. в частині позовних вимог до ФОП Карлюги Д.В., припинено провадження у справі в частині заявлених ФОП Погорєловим Р.В. позовних вимог до гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6, повернуто фізичній особі-підприємцю Погорєлову Руслану Володимировичу з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області надмірно сплачений згідно квитанції №0.0.483555571.1 від 29.12.2015 р. судовий збір в сумі 330,13 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 року вказане рішення Господарського суду Одеської області від 16 травня 2016 року у справі №916/5162/15 скасовано, провадження у справі припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2016 р. касаційну скаргу Фізичної особи підприємця Карлюги Дмитра Вадимовича задоволено частково, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 року скасовано, рішення Господарського суду Одеської області від 16.05.2016 року про припинення провадження у справі в частині заявлених ФОП Погорєловим Р.В. позовних вимог до гр. ОСОБА_5, гр. ОСОБА_6 залишено в силі, а вказане рішення Господарського суду Одеської області від 16.05.2016 року в частині відмови у задоволенні позову ФОП Погорєлова Р.В. до ФОП Карлюги Д.В. скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.12.2016 р. справу № 916/5162/15 прийнято до провадження судді Літвінова С.В. та розгляд справи призначено в засіданні суду.

16.01.2017 р. ФОП Погорєловим Р.В. подано до господарського суду заяву про зміну та уточнення позовних вимог, з урахуванням яких позивач просив суд стягнути з ФОП Карлюги Д.В. на свою користь 133798,93 грн. на відшкодування вартості лікарських засобів; 23479 грн. на відшкодування вартості виробничого обладнання; 26825 грн. на відшкодування втрачених доходів через вилучення фармацевтичних товарів; 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У зв'язку з перебуванням судді Літвінова С.В. з 24.01.2017р. на тривалому лікарняному, згідно розпорядження керівника апарату суду № 193 від 20.02.2017 р. було проведено повторний автоматичний розподіл справи № 916/5162/15, за результатами якого вказану справу передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Никифорчуку М.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.02.2017 р. справу № 916/5162/15 прийнято до провадження судді Никифорчука М.І. та розгляд справи призначено в засіданні суду.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.04.2017 р. по справі № 916/5162/15 (суддя Никифорчук М.І.) відмовлено в задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця Погорєлова Руслана Володимировича до фізичної особи-підприємця Карлюги Дмитра Вадимовича за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватного підприємства Альянс-2500 про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 р. рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2017 р. у справі № 916/5162/15 скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено. Постанова суду мотивована тим, що свої вимоги позивач обґрунтував посиланнями на статті 22, 1166 ЦК України, які регулюють правовідносини з приводу відшкодування збитків та матеріальної шкоди і, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено фактів завдання йому шкоди в результаті вчинення саме відповідачем певних дій, розміру такої шкоди, причинно-наслідкового звязку між протиправною поведінкою відповідача та завданою в результаті цього шкодою, що свідчить про незаконність та необґрунтованість заявлених позовних вимог на підставі статей 22,1166 ЦК України. Водночас, судом апеляційної інстанції зазначено, що господарським судом першої інстанції при прийнятті рішення, в порушення вимог процесуального законодавства, не прийнято до уваги заяву позивача про зміну та уточнення позовних вимог від 16.01.2017 р., з огляду на що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з підстави розгляду по суті спору без урахування останніх змін позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в частині стягнення з відповідача 133798,93 грн. на відшкодування вартості лікарських засобів, 23479,00 грн. на відшкодування вартості виробничого обладнання, 26825,00 грн. на відшкодування втрачених доходів через вилучення фармацевтичних товарів, 50000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Постановою Верховного Суду від 02.05.2018 р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 р. та рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2017 р. у справі № 916/5162/15 скасовано, а вказану справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

За результатами проведеного 23.06.2018 р. повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями справу № 916/5162/15 передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Петрову В.С.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.06.2018 р. справу № 916/5162/15 за позовом фізичної особи - підприємця Погорєлова Руслана Володимировича до фізичної особи - підприємця Карлюги Дмитра Вадимовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне підприємство Альянс-2500, про стягнення майнової шкоди в загальній сумі 184102,93 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. прийнято до провадження судді Петрова В.С., розгляд справи, провадження по якій було порушено до набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VІІ, призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 20 липня 2018 р.

16.07.2018 р. від позивача до суду надійшли додаткові пояснення по справі стосовно заявленого позову, згідно яких позивач просить суд задовольнити позовні вимоги, викладені в заяві про зміну та уточнення позовних вимог від 07.04.2016 р. (вх. № 9129/16 від 11.04.2016 р.)

У підготовчому засіданні 20.07.2017 р. представником позивача було заявлено клопотання про відкладення підготовчого засідання для надання додаткових пояснень стосовно позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.07.2018 р. у справі № 916/5162/15 підготовче засідання відкладено на 13.08.2018 р.

07.08.2018 р. позивач звернувся до господарського суду з клопотанням про витребування документів в порядку ст. 81 ГПК України, а саме: у Суворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області посвідчені копії протоколів допитів ОСОБА_5 і Карлюги Дмитра Вадимовича у справі №0004938, задокументованих на допитах від 08.09.2015 року та від 30.10.2015 року у слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Стоянова О.О., щодо обставин, повязаних з самоправним захопленням аптеки ФОП Погорелова Р.В. та його майна, що знаходилось в аптеці станом на 26.08.2015 року.

Також 07.08.2018 р. позивачем подана до суду заява про пропозицію відповідачу щодо укладення мирової угоди і припинення суперечок, що виникли на підставі договору оренди від 30.09.2012 р.

13.08.2018 р. в підготовчому засіданні представник позивача звернувся до суду з клопотанням про продовження строку підготовчого провадження у звязку з розглядом пропозиції позивача про врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.08.2018 р. у справі № 916/5162/15 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 04.09.2018 р., при цьому за клопотанням позивача витребувано у Суворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області посвідчені копії протоколів допитів ОСОБА_5 і ОСОБА_4 у справі №0004938, задокументованих на допитах від 08.09.2015 року та від 30.10.2015 року у слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Стоянова О.О., щодо обставин, повязаних з самоправним захопленням аптеки ФОП Погорелова Р.В. та його майна, що знаходилось в аптеці станом на 26.08.2015 року.

У підготовчому засіданні 04.09.2018 р. представник позивача зазначив, що позивач не отримав відповідь від відповідача на пропозицію укласти мирову угоду, тому вважав необхідним відкласти розгляд справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.09.2018 р. у справі № 916/5162/15 підготовче засідання відкладено на 18.09.2018 р. у звязку з вищенаведеним та ненаданням до суду витребуваних ухвалою господарського суду доказів.

06.09.2018 р. на виконання ухвали господарського суду у справі № 916/5162/15 від 13.08.2018 р. Суворівським відділом поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області надійшли до суду засвідчені копії протоколів допитів ОСОБА_5 від 08.09.2015 року та ОСОБА_4 від 30.10.2015 року, задокументованих на допиті у слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Стоянова О.О., щодо обставин, повязаних з самоправним захопленням аптеки ФОП Погорелова Р.В. та його майна, що знаходилось в аптеці станом на 26.08.2015 року, по кримінальному провадженню за № 0004839, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України.

У підготовчому засіданні 24.09.2018 р. представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з ФОП Карлюги Д.В. на свою користь 133798,93 грн. на відшкодування вартості лікарських засобів та інших товарів медичного призначення; 22479 грн. на відшкодування вартості виробничого обладнання; 26825 грн. на відшкодування втрачених доходів через вилучення фармацевтичних товарів; 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Обґрунтування позовних вимог наведено у заяві про уточнення позовних вимог від 16.01.2017 р. вх. № 2-217/17 (ст. 194-211 т. 6).

Так позивач зазначає, що за договором оренди нерухомості від 01.09.2012р., укладеним між позивачем та ФОП Карлюгою Д.В., як орендодавцем, позивачу в оренду строком до 20.08.2015р. було передано 86 кв.м. приміщень жилої квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності його матері ОСОБА_6

Як вказує позивач, ФОП Карлюга Д.В. запевнив його, що набув прав орендодавця на підставі договору позики, укладеного із ОСОБА_6, однак, відповідного договору позики позивачу не надав. Як зазначає позивач, договір безоплатної позички від 30.08.2012 р. власниця ОСОБА_6 уклала не з ФОП Карлюгою Д.В., а з Карлюгою Д.В. як фізичною особою, з чого випливає, що ФОП Карлюга Д.В. не мав належних повноважень орендодавця для передачі квартири у оренду та використання її у підприємницькій діяльності, оскільки у п.п. в) п. 2.2. договору позички від 30.08.2012 р. прямо було передбачено, що позичкоотримувач Карлюга Д.В. зобовязаний використовувати надане у його тимчасове користування майно (квартиру) только по его непостредственному назначению, тобто я житло, однак, ФОП Карлюга Д.В. здав позивачу 86 кв.м. приміщень житлової квартири для розміщення там аптеки, тобто всупереч умовам договору позички та вимогам законодавства України щодо використання житла виключно за його цільовим призначенням, а також без дотримання порядку здачі житла в найм (оренду), зважаючи на що позивач вважає, що договір від 01.09.2012р. є фактично нікчемним.

Так, позивач зазначає, що протягом дії договору позивач належним чином виконував умови договору оренди, у т.ч. щодо сплати орендної плати та комунальних платежів. Строк договору оренди закінчувався 20.08.2015 р., однак орендодавець не вимагав негайного припинення оренди та звільнення орендованих приміщень з цієї дати. Як вказує позивач, зважаючи на те, що з боку орендодавця та власниці квартири не було вимог щодо негайного припинення орендних відносин та звільнення орендованих приміщень, позивачем була сплачена орендна плата не тільки за серпень 2015 р., а також і за вересень 2015 р. та платежі прийняті ФОП Карлюгою Д.В. на свій рахунок без будь-яких заперечень, зважаючи на що позивач стверджує, що такими діями відповідач надав згоду на продовження орендних відносин принаймні до 01.10.2015 р.

При цьому позивач зазначає, що 10.06.2015 р. у реєстраційні дані ФОП Карлюги Д.В. за його заявою були внесені зміни, за якими він зареєстрував діяльність 47.73- Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах, а 10.07.2015 р. в орендованих приміщеннях аптеки ТОВ Торговий дом МВК та в приміщеннях аптеки позивача по заяві ФОП Карлюги Д.В. спеціалістами державної служби з лікарських засобів була проведена передліцензійна перевірка щодо придатності цих приміщень для відкриття його власних аптек № 1 Лотос і № 2 Лотос. За наказом Держлікслужби в Одеській області від 14.07.2015 р. ФОП Карлюга Д.В. отримав ліцензію на роздрібну торгівлю фармацевтичними товарами у приміщеннях по АДРЕСА_1, і вул. Академіка Воробйова, 5, де були розташовані аптеки ФОП Погорєлова Р.В. та ТОВ Торговий дом МВК. Відомості про видачу ФОП Карлюзі Д.В. 14.07.2016 р. ліцензії опубліковані на сайті Держлікслужби України (htpp://www.diklz.gov.ua/control/main/uk/index), який містить інформацію (реєстр) місць проведення діяльності по оптовій і роздрібній торгівлі лікарськими засобами та згідно цим офіційним даним по АДРЕСА_1, ФОП Карлюга Д.В. з 14.07.2015 року відкрив аптеку №1 Лотос, а по вул. Ак. Воробйова, 5 - аптеку №2 Лотос. Відтак, позивач вважає, що ФОП Карлюга Д.В. ще до 10.06.2015 р. надав у Держлікслужбу в Одеській області документи, які посвідчували його права на користування тими приміщеннями, що знаходились у оренді ФОП ОСОБА_10 та ФОП Погорєлова Р.В., внаслідок чого склалось становище, що одні і ті ж приміщення знаходились у подвійному користуванні різних осіб, що у одних і тих же приміщеннях були відкриті аптеки різних власників, а тому розірвання орендних договірних відносин і припинення підприємницької діяльності аптек орендарів було орендодавцем ФОП Карлюгою Д.В. за участю його батьків заплановано і здійснено, а права та інтереси орендарів відповідача не цікавили.

Наразі позивач зауважив, що пункт 3.1 договору оренди від 01.09.2012 р. встановлював, що у разі відсутності у сторін взаємних претензій на протязі дії даного договору оренди, договір може бути продовжений на строк, визначений сторонами на підставі додаткової угоди. Однак, як вказує позивач, ФОП Карлюга Д.В. як орендодавець, ОСОБА_6 як власниця квартири та позичкодавець орендованих приміщень, а також ОСОБА_5, не заявляли до позивача жодної претензії чи вимоги відносно порушень умов договорів оренди, у тому числі щодо обчислення орендних платежів, наявності заборгованості та відповідно до п. 3.1 договору оренди ФОП Карлюгою Д.В. не заявлялися до позивача вимоги щодо припинення оренди у звязку із закінченням строку дії договору оренди та щодо негайного звільнення орендованих приміщень та вивезення майна аптеки, оскільки позивач мав право на продовження договору оренди.

Позивач вказує, що 26.08.2015р. орендоване ним майно та товарно-матеріальні цінності, які належать позивачу, були захоплені шляхом відібрання ключів та утримувані ОСОБА_5, який не є стороною орендних правовідносин. Крім того, позивач стверджує, що вказаною особою було видворено працівників аптеки з її приміщення, тим самим самоправно забрано усе майно аптеки у своє незаконне володіння. Письмові вимоги позивача щодо повернення йому належних на праві власності товарно-матеріальних цінностей, які знаходились в орендованому приміщенні, відповідачем були проігноровані. Також позивач додає, що у той же день, 26.08.2015 р. він та ОСОБА_10 викликали оперативні групи міліції, однак їх приїзд не привів до захисту ФОП Погорєлова Р.В., ОСОБА_10 та ТОВ Торговий дом МВК майнових прав, оскільки до майна вони не були допущені, захоплене ОСОБА_5 майно залишилось у володінні і розпорядженні орендодавця ФОП Карлюги Д.В. та його батьків.

Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що у протоколі допиту ОСОБА_5, проведеного слідчим СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області О.О. Стояновим 08.09.2015 р. (за участю адвоката Халдая І.В.) він, як свідок, попереджений про кримінальну відповідальність за дачу недостовірних свідчень, повідомив: «В соответствии со ст. 782 ЦК Украины, договор аренды считается прекращенным с момента получения уведомления об отказе от договора. Учитывая прекращение договорных отношений, мною было поставлено требование об освобождении помещения. Однако, ОСОБА_12 фактичсески уклонился от освобождения объекта аренды, на котором находились его сотрудники и осуществляли хозяйственную деятельность. После очередного отказа освободить помещение я уведомил сотрудников о том, что как собственник объекта принял решение об освобождении объекта аренды. Совместно сотрудниками аптеки было описано имущество в виде медицинских препаратов и опечатано. На сегодняшний день указаное имущество в опечатанном виде продолжает находиться в помещении аптеки, которая также находится под охраной и видеонаблюдением». Із вказаних пояснень позивач вважає, що викладені ним обставини і причини захвату його аптеки та припинення договору оренди у однобічному порядку суперечать наявним договорам позики і оренди квартири та документів щодо їх виконання. Також позивач зазначає, що розірвання договору оренди у однобічному порядку, припинення зобовязань орендодавця у такому ж однобічному порядку, відібрання ключів від приміщень і затримання майна орендаря у володіння орендодавця, припинення доступу орендаря до його майна, що знаходиться у орендованих приміщеннях, не передбачене ні договором оренди від 01.09.2012 р., ні законодавством України, договір та законодавство України не давало таких прав орендодавцю ФОП Карлюзі Д.В. у разі закінчення терміну (строку) дії договору оренди, тим більш, що оренда фактично продовжувалась і була орендарем оплачена. Відтак, позивач вказує, що орендодавець ФОП Карлюга Д.В. порушив вимоги ч. 1 ст. 188 ГК України, якою однозначно встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено договором або законом; частиною 2 ст. 188 ГК України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Однак, позивач стверджує, що таких пропозицій зі сторони ФОП Карлюги Д.В. не отримував.

Також, позивач посилається на ст. 651 ЦК України та вказує, що зміна чи розірвання договорів (угод) допускається лише за узгодженістю сторін, якщо інше не встановлено законом або договором; договір може бути змінений чи розірваний рішенням суд вимогою однієї із сторін у випадку суттєвого порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором в або законом. Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України, у випадку односторонньої відмови від договору у повному обсязі чи частині, якщо право на таку відмову передбачене договором або законом, договір може бути зміненим чи розірваним, але позивач вважає, що ця норма до даного договору оренду не відноситься, оскільки договір не передбачав права орендодавця ФОП Карлюги Д.В. на відмову від договору оренди та слід врахувати, що згідно ч. 1 ст. 293 ГК України, одностороння відмова від договору оренди взагалі не допускається, а допущені з боку орендодавця ФОП Карлюги Д.В. порушення вимог п. п. 3.1 та 5.1 договору оренди та наведених норм законодавства, за ствердженнями позивача, стали першопричиною нанесеної ФОП Погорєлову Р.В. матеріальної та моральної шкоди, на відшкодування якої заявлено позов.

Наявність збитків від таких дій відповідача позивач обґрунтовує тим, що товарно-матеріальні цінності, що утримуються відповідачем, а саме, медичні препарати втратили строк придатності, виведені з торгівельного обороту, з огляду на що позивач втратив доходи, які мав би від їх реалізації, а також позивач позбавлений можливості використовувати обладнання, що зникло та його місцезнаходження на даний час позивачу невідоме. Також позивач додає, що листом (без дати), який вручено йому 25.02.2016 р., ФОП Погорєлова Р.В. було повідомлено про те, що товар, який позивач своєчасно після неодноразового повідомлення та прохань не вивезений позивачем, був переданий на зберігання компанії Альянс, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Водопровідна, 3, згідно акту приймання-передавання. Як зазначає позивач, викладені відомості показують, що ФОП Карлюга Д.В. та ПП Альянс-2500 фактично ухилились від перемовин з ФОП Погорєловим Р.В. щодо повернення йому лікарських засобів, які після 26.08.2015 р. знаходились у незаконному володінні ФОП Карлюги Д.В. та 01.12 2015 р. були ним же незаконно передані на збереження ПП Альянс-2500 та вимоги і пропозиції ФОП Погорєлова Р.В. щодо повернення йому майна - лікарських засобів ПП Альянс-2500 та ФОП Карлюга Д.В. проігнорували і на них не відповідали, а товари з аптеки ФОП Погорєлова Р.В. переховували і продовжують перераховувати у місцях, що не відповідають умовам збереження лікарських засобів та інших виробів медичного призначення.

При цьому позивач зазначає, що згідно даним бухгалтерського обліку загальна вартість товарів, що були 26.08.2015 р. захоплені у незаконне володіння ФОП Карлюги Д.В. та на даний час для позивача повністю втрачені, становила 133798,93 грн. (по цінам собівартості станом на 26.08.2015 р.), які повністю виведені з торгівельного обороту ФОП Погорєлова Р.В., внаслідок чого, як зазначає позивач, йому завдані збитки у вигляді неотриманих доходів на загальну суму 26825,00 грн. (з урахуванням середньої націнки у розмірі 19,9% на товари загальною вартістю 133798,93 грн.); вартість втраченого внаслідок незаконних дій ФОП Карлюги Д.В. обладнання аптеки становить 23479,00 грн.

Таким чином, як зазначає позивач, порушення його прав та інтересів як орендаря і фізичної особи-підприємця з боку ФОП Карлюги Д.В., незаконне захоплення його аптеки і свавільне розірвання договірних відносин та припинення зобовязань орендодавця у однобічному порядку призвели до вимушеного припинення його підприємницької діяльності по торгівлі фармацевтичними товарами, а витребування обладнання аптеки із незаконного володіння втратило для нього економічний сенс, а тому позивач вважає, що ФОП Карлюга Д.В. повинен відшкодувати йому його вартість грішми. Також позивач додає, що незаконні дії ФОП Карлюги Д.В. та його батьків по свавільному розірванню договірних орендних відносин і заволодінню майном ФОП Погорєлова Р.В. створили перешкоди для його подальшої підприємницької діяльності та завдали йому великої моральної шкоди, підірвали його авторитет як підприємця і громадянина, безпідставно дискредитували його перед населенням (покупцями і споживачами) та партнерами по підприємницькій діяльності, тобто завдали йому великої моральної шкоди.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.09.2018 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/5162/15 за позовом фізичної особи - підприємця Погорєлова Руслана Володимировича до фізичної особи - підприємця Карлюги Дмитра Вадимовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне підприємство Альянс-2500, про стягнення майнової і моральної шкоди та збитків в загальній сумі 233102,93 грн. та призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 10 жовтня 2018 р.

У судовому засіданні 10.10.2018 р. судом оголошено перерву до 22.10.2018 р. в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

В ході розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, а відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 11.06.2010 р. ОСОБА_6 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу від 16.04.2010 р. № 928, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13

Між ОСОБА_6 (позикодавець) та ОСОБА_4. (позичальник) укладено Договір позики від 30.08.2012 р., згідно якого позичальник отримав у користування частину приміщення у АДРЕСА_1, площею 86кв.м., на строк до 30.08.2015р. Право передання майна, вказаного у п.1.1. договору, належить позикодавцю на підставі права власності. Позичальник зобовязується використовувати майно тільки за його безпосереднім призначенням (п.п.1.1., 1.2., п.п.в) п.2.2. договору).

Майно за договором позики від 30.08.2012 р. було передано позикодавцем позичальнику на підставі акту приймання-передачі.

На підставі угоди від 30.08.2012 р. договір позики від 10.04.2012 р., укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4., розірвано та майно повернуто за актом приймання-передачі від 30.08.2012 р.

10.04.2012 р. між ФОП Карлюга І.А. (орендодавець) та ФОП Погорєлов Р.В. (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення, згідно якого орендодавець передав орендарю у користування нежиле приміщення по АДРЕСА_1, площею 120,7 кв.м., строком до 10.03.2015 р.

01.09.2012 р. між Фізичною особою-підприємцем Карлюгою Дмитром Вадимовичем (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Погорєловим Русланом Володимировичем (орендар) укладено договір оренди, згідно п. 1.2 якого орендодавець зобовязаний надати орендарю у тимчасове користування частину приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Площа приміщення, що здається в оренду складає 86 кв.м.

Згідно п.п. 1.3., 1.4. договору від 01.09.2012 р. орендодавець має майнові права на вказане приміщення у відповідності з договором позики. Приміщення надається в оренду з метою використання у відповідності до законодавства.

У п. 3.1. договору оренди від 01.09.2012 р. сторони погодили, що договір набуває чинності з 01 вересня 2012 року та діє до 20 серпня 2015 року. Якщо у сторін не виникає взаємних претензій на протязі строку дії даного договору, орендодавець та орендар погоджуються із тим, що договір може бути продовжений на строк, визначений обома сторонами на підставі додаткової угоди.

Розмір орендної плати складає суму, еквівалентну 505 дол. США в місяць, яка сплачується у національній валюті гривні, за курсом продажу валюти АО Укрсиббанк на день здійснення платежу. Орендна плата сплачується не пізніше 15 числа поточного місяця. Комунальні платежі в орендну плату не включаються. Комунальні платежі орендар зобовязаний сплатити у відповідні комунальні служби у повному обсязі у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним (п.п. 4.1., 4.2., 4.3. договору оренди від 01.09.2012 р.).

Згідно з п. 5.1. договору оренди від 01.09.2012 р. орендодавець зобовязався забезпечити вільне використання орендарем обєкту оренди на умовах договору.

Відповідно до п.п. 7.1., 7.2. договору оренди від 01.09.2012 р. після закінчення строку оренди, орендар зобовязаний передати орендодавцю орендоване приміщення протягом трьох днів з моменту закінчення строку оренди за актом приймання-передачі. В момент підписання акту приймання-передачі, орендар передає орендодавцю ключі від орендованого приміщення.

Додатковою угодою від 01.01.2014 р. сторони змінили розмір орендної плати та визначили її у період з 01.04.2014 р. по 01.10.2014 р. у розмірі 4000 грн. в місяць. Орендна плата в період з 01.10.2014 р. по 01.04.2015 р. визначена сторонами у додатковій угоді від 01.10.2014 р. у сумі 6000 грн. в місяць, а з 01.04.2015 р. на умовах п. 4.1. договору.

На виконання умов договору оренди від 01.09.2012 р. сторонами складено та підписано акт приймання-передачі від 01.09.2012 р., за яким позивач отримав у користування обєкт оренди.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, вищевказаний договір оренди між ФОП Карлюгою І.А. (орендодавець) та ФОП Погорєлов Р.В. (орендар) є підставою для виникнення у сторін договору зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України) та згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Наразі позивач, посилаючись на положення п. п. 3.1 та 5.1. договору оренди від 01.09.2012 р., ч. ч. 1, 2 ст. 188 ГК України, ч. 3 ст. 651 ЦК України, ч. 1 ст. 293 ГК України, вказує, що дії відповідача по незаконному захопленню його аптеки, розірванню договірних відносин та припиненню зобовязань орендодавця у однобічному порядку, стали першопричиною нанесеної ФОП Погорєлову Р.В. матеріальної та моральної шкоди, на відшкодування якої заявлено позов.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, договір оренди від 01.09.2012 р., на який позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, припинив свою дію 20.08.2015 р. Будь-яких додаткових угод щодо продовження дії договору матеріали справи не містять.

Пунктом 3.1. договору оренди від 01.09.2012 р. сторони погодили, що якщо у сторін не виникає взаємних претензій на протязі строку дії даного договору, орендодавець та орендар погоджуються із тим, що договір може бути продовжений на строк, визначений обома сторонами на підставі додаткової угоди.

При цьому посилання позивача на сплачену орендну плату не тільки за серпень 2015 р., а й за вересень 2015 р., а також прийняття платежів ФОП Карлюгою Д.В. на свій рахунок без будь-яких заперечень, як згоду на продовження орендних відносин з боку відповідача принаймні до 01.10.2015 р., а також доводи позивача, що за відсутності претензій ФОП Карлюги Д.В. як орендодавця, ОСОБА_6 як власниці квартири та позичкодавця орендованих приміщень, а також ОСОБА_5 чи їх вимог відносно порушень умов договорів оренди, у тому числі щодо обчислення орендних платежів, наслідком чого є надання згоди на продовження орендних відносин, на думку суду не свідчать про продовження між сторонами по справі договірних відносин після припинення вказаним договором своєї дії з 20.08.2015 р. з огляду на відсутність письмової домовленості сторін про таке, та не укладення додаткової угоди відповідно до п. 3.1. договору.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

З огляду на викладене, так як судом встановлено фактичне припинення 20.08.2015 р. дії договору оренди від 01.09.2012 р., суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають умовам договору та вимогам чинного законодавства доводи позивача про його розірвання відповідачем та припинення зобовязань орендодавця у однобічному порядку.

При цьому, п. п. 7.1., 7.2. договору оренди від 01.09.2012 р. передбачено, що після закінчення строку оренди, орендар зобовязаний передати орендодавцю орендоване приміщення протягом трьох днів з моменту закінчення строку оренди за актом приймання-передачі. В момент підписання акту приймання-передачі, орендар передає орендодавцю ключі від орендованого приміщення.

Відтак, посилання позивача на п. 3.1. договору оренди від 01.09.2012 р. із зазначенням того, що ФОП Карлюгою Д.В. не заявлялися до позивача вимоги щодо припинення оренди у звязку із закінченням строку дії договору оренди та щодо негайного звільнення орендованих приміщень та вивезення майна аптеки, а відтак наявність у позивача права на продовження договору оренди, господарським судом не приймаються до уваги, оскільки сторони у договорі погодили саме обовязок орендаря ФОП Погорєлова Р.В. після закінчення строку оренди передати орендодавцю орендоване приміщення протягом трьох днів з моменту закінчення строку оренди за актом приймання-передачі, чого позивачем зроблено не було, чим порушено зобовязання по договору.

Крім того, не заслуговують також на увагу доводи позивача про те, що ФОП Карлюга Д.В. не мав належних повноважень орендодавця для передачі 86 кв.м. приміщень житлової квартири АДРЕСА_1 у оренду та використання її у підприємницькій діяльності, оскільки у п.п. в) п. 2.2. договору позички від 30.08.2012 р. прямо було передбачено, що позичкоотримувач ОСОБА_4. зобовязаний використовувати надане у його тимчасове користування майно (квартиру) тільки як житло, оскільки рішенням Господарського суду Одеської області від 26.05.2017 р. по справі № 916/4530/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 р. та постановою Вищого господарського суду України від 13.11.2017 р., у задоволенні зустрічного позову фізичної особи-підприємця Погорєлова Руслана Володимировича до фізичної особи-підприємця Карлюги Дмитра Вадимовича про визнання недійсним з моменту укладення договору оренди від 01.09.2012 р. із застосуванням наслідків недійсності правочину із зазначених підстав відмовлено та встановлено, що що ФОП Карлюгою Д. В. не було порушено вимог чинного законодавства України під час укладення договору від 01.09.2012 р., крім того, сторони виконували означений договір.

Також позивач стверджує, що протягом дії договору оренди від 01.09.2012 р. ним належним чином виконувалися умови договору оренди щодо сплати орендної плати та комунальних платежів. Однак, вказані твердження не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки рішенням Господарського суду Одеської області від 07.02.2018 р. по справі № 916/2549/17, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.05.2018 р., встановлено розмір заборгованості з орендної плати за договором від 01.09.2012 р., що підлягає стягненню за період з листопада 2014 р. по 20.08.2015 р., за винятком ігнорування ФОП Карлюгою Д.В. 6000,00 грн., які згідно банківських виписок сплачено 12.08.2015 р. як орендну плату за договором від 01.09.2012 р. за серпень 2015 р. та цей місяць являється останнім в періоді дії орендної угоди, а тому мотиви позивача для неврахування здійсненого 12.08.2015 р. перерахування коштів визнані судом помилковими. Також вказаним судовим рішенням встановлено, що договір оренди від 01.09.2012 р. припинив дію 20.08.2015 р. в звязку з закінченням строку, на який його укладено. Належних доказів дострокового розірвання угоди в матеріалах справи немає. Відтак рішенням суду стягнуто з фізичної особи-підприємця Погорєлова Руслана Володимировича на користь фізичної особи-підприємця Карлюги Дмитра Вадимовича 41903,35 грн. заборгованості за договором оренди від 01.09.2012 р. та 859,97 грн. судового збору.

Статтею 16 Цивільного кодексу України та стаття 20 Господарського кодексу України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У відповідності до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічне визначення міститься і в статті 22 ЦК України.

Статтею 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Загальні підстави позадоговірної відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки шкоди (збитків); причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності, хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Наразі слід зазначити, що важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

За ствердженнями позивача, протиправність поведінки відповідача полягає у незаконному захопленні 26.08.2015 р. його аптеки та в порушенні ч. 1 ст. 321 ЦК України - заволодінню майном ФОП Погорєлова Р.В.

Однак, як зазначалося судом, договір оренди від 01.09.2012 р., на який позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, припинив свою дію 20.08.2015 р. Крім того, в порушення умов пунктів 7.1., 7.2. договору оренди від 01.09.2012 р. ФОП Погорєлов Р.В., як орендар, після закінчення строку оренди не передав орендодавцю орендоване приміщення протягом трьох днів з моменту закінчення строку оренди за актом приймання-передачі.

Повідомленням, на якому відсутня дата та номер (яке отримано позивачем 30.09.2015 р. та підтверджено ним) ФОП Карлюга Д.В. нагадав ФОП Погорєлову Р.В. про те, що раніше укладений договір оренди від 01.09.2012 р. закінчився 20.08.2015 р. та всупереч умовам договору, а саме пунктів 7.1., 7.2. ФОП Погорєловим Р.В. не звільнено приміщення від майна орендаря, не погашено заборгованість по орендній платі і комунальним платежам, а також повторно повідомив, що товарні залишки ліків, іншого супутнього майна знаходяться в приміщенні, яке знаходилося у користуванні позивача за договором оренди від 01.09.2012 р., однак, буде знаходитися там до 07.10.2015 р., після чого буде передано на оплатне зберігання відповідної установи, про яку буде проінформовано, оскільки воно створює перешкоди у використанні власного майна.

Із зазначеного вбачається, що після закінчення строку дії договору оренди відповідач звертався до позивача із повідомленням, що товарні залишки ліків, іншого супутнього майна знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та будуть знаходитися там до 07.10.2015 р., а також прохав забрати до вказаної дати майно, чого ФОП Погорєловим Р.В. зроблено не було.

Повідомленням, на якому відсутня дата та номер, ФОП Карлюга Д.В. повідомив ФОП Погорєлову Р.В., що передав майно позивача на зберігання компанії Альянс у м. Білгород-Дністровський, вул. Водопровідна, 3.

Повідомленням від 02.12.2015 р. ФОП Карлюга Д.В. повідомив ФОП Погорєлову Р.В., що передав майно позивача на зберігання ПП Альянс-2500 у м. Білгород-Дністровський, вул. Больнична, 5.

Із виписки показань свідка ОСОБА_5 (кримінальне провадження №0007519) вбачається, що на відмову звільнити обєкт оренди ним було описано наявне на обєкті майно, опечатано його та залишено в приміщенні обєкта оренди, яке знаходиться під охороною.

Листами від 07.09.2015 р. № 5, від 19.10.2015 р. № 11/10, від 04.12.2016 р. № 13/12 позивач звертався до відповідачів з вимогою про надання йому доступу до обєкта оренди та повернення належного йому майна.

З викладеного вбачається, що протиправної поведінки в діях відповідача не було, оскільки на момент припинення договору оренди від 01.09.2012 р. він був користувачем обєкту оренди, а відтак мав право користуватися ним. Однак, позивачем після закінчення строку дії договору оренди від 01.09.2012 р. обєкт оренди не було звільнено та не передано відповідачу за актом прийому-передачі, як то передбачено сторонами договором. Крім того, в діях відповідача не було й факту володіння майном позивача, оскільки ФОП Карлюгою Д.В. неодноразово повідомлялося ФОП Погорєлова Р.В. про місце знаходження товарних залишків ліків, іншого супутнього майна та висловлювалося прохання його забрати, яке пізніше було передано на зберігання третій особі.

Крім того, в діях відповідача не було й вини, оскільки останній діяв правомірно, адже намагався захистити майно, що перебувало в його користуванні.

На підтвердження суми збитків у розмірі вартості товарів, що залишились в орендованому приміщенні після припинення для позивача доступу до нього, позивач подав облікові дані товарів на день незаконного заволодіння 26.08.2015 р. на загальну суму 133798,93 грн., облікову вартість прострочених товарів станом на 20.12.2015 р. на суму 9192,32 грн., зведений облік по збитку станом на 20.12.2015 р., перелік майна ФОП Погорєлова Р.В., яке знаходилось по АДРЕСА_1 станом на 26.08.2015 р., договір оренди компютерної техніки від 02.01.2015р., укладений між позивачем та ФОП Нетяга Є.Л., договір оренди обладнання від 31.07.2015р., укладений між позивачем та ТОВ ТД МВК.

При цьому, облікові дані товарів на день незаконного заволодіння 26.08.2015 р., облікова вартість прострочених товарів станом на 20.12.2015 р., зведений облік по збитку станом на 20.12.2015 р., перелік майна ФОП Погорєлова Р.В., яке знаходилось по АДРЕСА_1 станом на 26.08.2015 р. не можуть буті прийняті господарським судом до уваги як доказ наявності вказаного майна станом на 26.08.2015 р. в аптеці, оскільки ці документи були складені виключно позивачем, тобто заінтересованою особою.

Крім того, на підтвердження права власності на медичні препарати, які залишились на обєкті оренди та вибули із володіння позивача, останній надав у копіях до справи договір поставки № 79958 від 01.11.2014 р., укладений із Спільним українсько-естонським підприємством у формі ТОВ Оптіма-Фарм, договір поставки товару № 2867 від 24.11.2014 р., укладений із ТОВ Фрам Ко, договір поставки № ОП-26/12/14 від 26.12.2014 р., укладений із ТОВ МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ, договір поставки товару № 2725, укладений із ТОВ Вента, ЛТД, договір купівлі-продажу № 66/15-ОД від 01.01.2015 р., укладений із ПАТ МЕДФАРМКОМ-ЦЕНТР, договір постачання № 37/15/ОД від 12.01.2015 р., укладений із ТОВ Медичний центр М.Т.К., договір № Но-11161 від 19.01.2015 р., укладений із ТОВ Арікол, договір № 24/01-14 від 24.01.2015 р., укладений із ТОВ ФАРМОПТ, договір постачання № 687 від 10.02.2015 р., укладений із ТОВ Леон-Фарм, договір поставки № 778/к/15 від 27.03.2015 р., укладений із ТОВ ФАРМПЛАНЕТА, договір поставки № 100/0 від 31.03.2015 р., укладений із ТОВ ДОЛФІ-Україна, договір поставки № 19 від 02.04.2015 р., укладений із ПП ЮНМЕД, договір поставки № 450 від 02.04.2015 р., укладений із ПП САНА КО, договір № 41 від 10.04.2015 р., укладений із Підприємством ФАРМАСАЙНС Україна Інк, а також видаткові та товарно-транспортні накладні до цих договорів.

Однак, подані позивачем до матеріалів справи договори на поставку товарів (лікарських засобів та товарів медичного призначення), видаткові та товарно-транспортні накладні до цих договорів, як на підтвердження права власності на медичні препарати, які залишились на обєкті оренди та вибули із володіння позивача, суд не бере до уваги, оскільки такі докази свідчать про купівлю ФОП Погорєловим Р.В. вказаних товарів у різний період часу, однак, не підтверджують фактичне їх знаходження до 26.08.2015 року у приміщенні аптеки за адресою: АДРЕСА_1 за відсутності доказів обємів їх реалізації.

З огляду на викладене, на думку суду, розрахунок збитків є недоведеним.

Відтак, суд доходить до висновку про відсутність в діях відповідача складу цивільного правопорушення, у звязку з чим відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Також, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 50000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. п. 3, 5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що незаконні дії відповідача по свавільному розірванню договірних орендних відносин та заволодіння його майном створили перешкоди для його подальшої підприємницької діяльності та завдали великої моральної шкоди іміджу як ФОП Погорєлову Р.В., а також імені як громадянина, дискредитувало його перед покупцями та споживачами, а також партнерами по підприємницькій діяльності.

Однак, як встановлено судом вище договір оренди від 01.09.2012 р. не було розірвано, вказаний договір припинив свою дію 20.08.2015 р. у звязку із закінченням строку його дії. Крім того, позивач був неодноразово повідомлений про місце зберігання його майна, що виключає вину та протиправну поведінку у заподіянні моральної шкоди.

Зокрема, позивач не подав жодного доказу, що підтверджує саме спричинення йому моральної шкоди, у т.ч. таких, що підтверджують приниження честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральні переживання у зв'язку з ушкодженням здоров'я, порушення права власності (в тому числі інтелектуальної), інших цивільних прав, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Крім того, не можливо визначити обсяг заявленої до стягнення моральної шкоди.

Враховуючи викладене, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 50000,00 грн. моральної шкоди задоволенню судом не підлягає.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги фізичної особи - підприємця Погорєлова Руслана Володимировича не обґрунтовані, не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.

У звязку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову фізичної особи - підприємця Погорєлова Руслана Володимировича до фізичної особи - підприємця Карлюги Дмитра Вадимовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне підприємство Альянс-2500, про стягнення коштів відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 31 жовтня 2018 р.

Суддя В.С. Петров