ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2018 р. Справа №909/516/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.,

суддів: Мирутенка О.Л.,

ОСОБА_1,

розглянувши апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону № 02/02-1748 вих. 18 від 21.06.2018,

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.06.2018 про повернення позовної заяви, суддя Скапровська І.М.,

за позовом Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону м. Івано-Франківськ в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних відносинах є Державний концерн «Укроборонпром» в особі Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», м.Івано-Франківськ,

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Трейд Хауз», м. Івано-Франківськ,

про зобов'язання повернути безпідставно набуте майно у кількості 33 найменувань, або відшкодувати його вартість 239 387, 00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

12.06.2018 до Господарського суду Івано-Франківської області звернувся заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах Державного концерну «Укроборонпром» в особі Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» з позовною заявою №8557/18 від 12.06.2018 в якій просить зобовязати ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Трейд Хауз» повернути безпідставно набуте майно у кількості 33 найменувань, або відшкодувати його вартість 239 387,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 15.06.2018 вищезазначену позовну заяву за №8557/18 від 12.06.2018 та додані до неї документи на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України повернуто прокурору, оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.06.2018 та направити справу на новий розгляд у звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В узагальнених доводах апеляційної скарги прокурор посилається на те, що Державний концерн «Укроборонпром» є одним із спеціальних суб'єктів, якому Законом України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» делеговані владні повноваження; інтереси Держави Україна полягають у розвитку оборонно-промислового комплексу України, одним із спеціальних суб'єктів якого є Державний концерн «Укроборонпром», до компетенції якого віднесені повноваження, надані Законом України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі». Хоча Державний концерн «Укроборонпром» не має статусу державного органу, зазначене не виключає процесуальної можливості органів прокуратури подавати позов (заяву) в його інтересах до суду, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

Інші учасники справи не скористалися правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі згідно зі ч. 1 ст. 263 ГПК України.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 271 ГПК України вказана апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, розглядається без повідомлення учасників справи.

Розглянувши наявні в справі докази, давши оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про задоволення апеляційної скарги Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону та скасування ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 15.06.2018, з огляду на наступне.

Згідно встановлених обставин по справі, вбачається, що предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду про повернення позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до пункту четвертого частини пятої статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;

Апеляційним господарським судом встановлено, що повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив із законодавчо визначеної заборони прокурору представляти певних субєктів до яких зокрема входить державна компанія Державний концерн «Укроборонпром» в особі Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод».

Таким чином, предметом доказування в цьому апеляційному провадженні є наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Державного концерну «Укроборонпром» у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та визначення правового статусу сторін у даній справі.

Надаючи оцінку правомірності та наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Державного концерну «Укроборонпром» з даною заявою та у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та визначення правового статусу сторін у даній справі, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту третього частини першої та частини другої статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка, зокрема, здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

15 липня 2015 року набрав чинність розділ IV Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-УІІ, який визначає повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій, в тому числі, стаття 23 Закону встановлює підстави представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Так, частинами 3, 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Статтями 2, 29 ГПК України встановлено, що прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви (заяви, скарги) у порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

З метою підвищення ефективності функціонування державних підприємств, які провадять господарську діяльність у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової і спеціальної техніки та боєприпасів і беруть участь у військово-технічному співробітництві з іноземними державами Кабінет Міністрів України постановою від 29 грудня 2010 року за № 1221 утворив Державний концерн «Укроборонпром» з включенням до його складу державних підприємств згідно з додатком до цієї постанови.

Законом України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі», прийнятим 16.06.2011 та який набрав чинності із дня опублікування - 09.07.2011 (Голос України від 09.07.2011 за №123) визначено особливості та правові основи управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» до об'єктів управління державної власності в оборонно-промисловому комплексі належать: майно державних підприємств оборонно-промислового комплексу, в тому числі казенних підприємств, які входять до складу Державного концерну «Укроборонпром».

Статтею 3 Закону України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» встановлено, що суб'єктами управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі є: Кабінет Міністрів України та Державний концерн «Укроборонпром».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» Державний концерн «Укроборонпром» є уповноваженим суб'єктом господарювання з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі. До складу Концерну входять державні підприємства оборонно-промислового комплексу, в тому числі казенні підприємства (далі - учасники Концерну), на основі фінансової залежності від одного або групи учасників Концерну, який виконує функції із забезпечення науково-технічного і виробничого розвитку, а також провадить інвестиційну, фінансову, зовнішньоекономічну та інші види діяльності.

Учасники Концерну не перебувають в управлінні органів виконавчої влади.

Концерн діє на підставі цього Закону та Статуту, який затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Наглядової ради Концерну.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 за № 993 затверджено Статут Державного концерну «Укроборонпром». В додатку до статуту також затверджено Перелік державних підприємств - учасників Державного концерну «Укроборонпром».

Відповідно до пункту 1 Статуту Державного концерну «Укроборонпром», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 №993 та зареєстрованого Державним реєстратором 07.10.2011, номер запису 0040740, встановлено, що Державний концерн «Укроборонпром» є державним господарським об'єднанням, утвореним відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1221 «Про утворення Державного концерну «Укроборонпром».

Функції з управління Концерном та контроль за його діяльністю здійснює Кабінет Міністрів України.

Права та обов'язки Концерну в процесі управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, яке здійснює Концерн, передбачені статтею 7 Закону України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі».

Поряд із зазначеними повноваженнями, визначеними Законом України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі», Державний концерн «Укроборонпром» наділений статутними повноваженнями.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що пунктом 17 Статуту Концерну визначений перелік основних (однак не вичерпних) предметів діяльності Концерну відповідно до покладених на нього завдань.

В силу зазначеного, Державний концерн «Укроборонпром» може як самостійно здійснювати господарську діяльність, так і залучати до статутної діяльності інших учасників Концерну для виготовлення продукції.

Одночасно Державний концерн «Укроборонпром» може здійснювати управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі.

Саме ці повноваження є делегованими повноваженнями держави у сфері ефективного управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі.

Здійснюючи повноваження з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, Державний концерн «Укроборонпром» є суб'єктом Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 20 травня 2016 року, введеного в дію Указом Президента України від 2 серпня 2016 року № 323/2016 «Про заходи з розвитку оборонно-промислового комплексу України».

За цих обставин, враховуючи наявність делегованих державою повноважень у сфері управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду, що інтереси Держави Україна полягають у розвитку оборонно-промислового комплексу України, одним із спеціальних суб'єктів якого є Державний концерн «Укроборонпром», до компетенції якого віднесені повноваження, визначені у Законі України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі».

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що пред'явлення зазначеного позову прокурором в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром» викликано саме захистом інтересів держави у суді, оскільки Державним концерном «Укроборонпром» як уповноваженим органом з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі заходів не вжито заходів щодо повернення безпідставно набутого майна у кількості 33 найменувань, або відшкодування його вартість 239 387,00 грн.

Тобто місцевим господарським судом враховано лише субєктну ознаку відносин представництва прокурором інтересів держави. Натомість, суд першої інстанції не дослідив правову природу правовідносин та специфіку діяльності субєкта в інтересах якого прокурор звернувся з позовом.

Таким чином, місцевим господарським судом не враховано, що Державний концерн «Укроборонпром» є одним із спеціальних суб'єктів делегованих Законом України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» владних повноважень, надавши пріоритет статутним видам діяльності в господарській діяльності.

В зв'язку з викладеним, суд першої інстанції, надаючи помилкову оцінку відсутності підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Державного концерну «Укроборонпром» та визначення правового статусу сторін, невірно застосував норми процесуального права та залишив позовну заяву без розгляду на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

У відповідності до ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи вищевикладене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції про повернення заступнику військового прокурора Івано-Франківського гарнізону позовної заяви та доданих до неї документів, не може вважатись законною та підлягає скасуванню із-за невідповідність висновків суду обставинам справи, а справа - передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду. Відповідно підлягає задоволенню апеляційна скарга позивача.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги суд дійшов до висновку, що розподіл судового збору у справі, сплаченого за подання апеляційної скарги здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 280-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону № 02/02-1748 вих. 18 від 21.06.2018 задоволити.

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.06.2018 у справі №909/516/18 скасувати.

Справу №909/516/18 скерувати на адресу місцевого господарського суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно з ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач): О.І. Матущак

Судді: О.Л. Мирутенко

ОСОБА_1

Повний текст постанови підписано 22.10.2018.