Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/336/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Кузнєцова М.О., представник за довіреністю №26/610 від 27.12.2017р,

від відповідача:

Коваленко Є.С., адвокат, ордер №43907 від 05.06.2018р;

Забродський С.Л., представник за довіреністю №18/5-1 від 05.06.2018р,

Дмитрик І.С., директор (наказ №36/1 від 01.12.2006р),

ОСОБА_7., співзасновник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирської міської ради (м.Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Реалпродторг" (м.Київ)

про розірвання договору оренди земельної ділянки від 14.12.2005р.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 02.10.2018р до 22.10.2018р.

Житомирська міська рада звернулася до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Реалпродторг" про розірвання договору оренди земельної ділянки від 14.12.2005р, який укладено між Житомирською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Реалпродторг", посвідченого нотаріально та зареєстрованого за №003 від 13.01.2006р.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 14.05.2018р прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 05.06.2018р.

Розгляд даної справи в підготовчому провадженні неодноразово відкладався. Зокрема, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.07.2018р продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 03.09.2018р.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.09.2018р закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 02.10.2018р.

В судовому засіданні 02.10.2018р при розгляді справи по суті оголошувалась перерва до 22.10.2018р.

Представник позивача під час судових засідань 02.10.2018р та 22.10.2018р позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив від 18.06.2018р (а.с.154-155). Зазначила, що як встановлено позивачем на підставі відомостей, наданих ЖОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області станом на 17.04.2018р відповідачем по коду класифікації доходів бюджету 18010600 (орендна плата з юридичних осіб) за період з 2015 року по 10.04.2018 сплачена до міського бюджету в розмірі 21198,23грн платежу, у тому числі у 2017 році, до бюджету зараховано 7382,04грн, з яких останній платіж було зараховано до бюджету 28.11.2017р у розмірі 664,83грн; за період 2018 року було зараховано разом 664,83грн. Вказала на те, що з отриманих відомостей про сплату орендарем плати за користування земельною ділянкою Житомирська міська рада вбачає порушення відповідачем умов договору, передбачених пунктом 9, а саме невнесення протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу орендної плати. Вказує, що з листа ЖОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області від 17.04.2018р вбачається, що за період з 2018 рік (по 10.04.2018р) було зараховано разом 664,83грн, які були сплачені 28.03.2018р. Відповідно до ст.87.9 Податкового кодексу та умов договору цей платіж був зарахований як орендна плата за листопад 2017 року. Тому, вважає, що відповідачем не сплачувалась орендна плата протягом грудня 2017 року, січня та лютого 2018 року, що свідчить про грубе та систематичне порушення орендарем умов договору землі та є підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку. Окрім того, позивач вважає, що сплативши оренду плату за листопад 2017 року у березні 2018, відповідач також порушив свої зобов'язання щодо вчасної сплати орендної плати передбаченої пунктом договору оренди землі: "орендна плата вноситься відповідачем щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця". Посилається на те, що сама обставина невчасної сплати орендарем платежів (прострочення боржника) свідчить про порушення зобов'язання, та, враховуючи пункт 33 договору оренди землі є достатньою та самостійною підставою для розірвання договору оренди судовому порядку за ініціативи орендодавця.

Крім того, в доповненнях до позову, позивач посилається на те, що орендар зобов'язаний сплачувати річну суму орендної плати за 2017р, яка не може становити менше ніж 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки - 31612,63грн, а річна орендна плата за період 2018р не може бути менше 1 та більше 3 відсотків від 3161262,23грн, а саме не менше 31612,63грн та не більше 94837,87грн в рік. Тобто, відповідач за грудень 2017 мав сплатити 9878,95грн, за січень і лютий 2018р - по 7903,16грн щомісячно.

Представники відповідача в судових засіданнях 02.10.2018р та 22.10.2018р проти задоволення позову заперечили, просили у позові відмовити в повному обсязі з підстав наведених у відзиві від 26.05.2018р на позовну заяву (а.с.31-32) та відзиві на уточнення до позовної заяви від 18.06.2018р (а.с.115-117). Зокрема зазначили, що внаслідок випадкової помилки співробітника банку було неточно скопійовано текст платіжки та кошти спрямовані до ГУ ДКСУ у Голосіївському районі м.Києва замість ГУ ДКСУ у Житомирській області. Також вказали, що за лютий-травень 2018р відповідач здійснив оплату по договору оренди землі своєчасно та в повному обсязі. Стверджують, що листом-відповіддю ДПІ у Голосіївському районі від 13.06.2018р податкова інспекція підтвердила факт отримання коштів за спірними періодами та спірними квитанціями, що свідчить про те, що відповідач не мав наміру уникати сплати оренди по договору. Крім того, вважають, що в листах позивача щодо припинення оренди земельної ділянки в зв'язку з закінченням строку дії договору, а також в листі - вимозі Житомирської міської ради немає жодних посилань на той факт, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплатив платежі за оренду, а в якості підстави зазначено лише закінчення строку дії договорів оренди.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, 14.12.2005р між Житомирською міською радою (орендодавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Реалпродторг" (орендар/відповідач) укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір) (а.с.50-51, 133-134).

Згідно п.1 договору, орендодавець на основі рішення 26 сесії Житомирської міської ради 4 скликання №553 від 29.09.2005р надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для громадського призначення за адресою: м.Житомир, вулиця Маршала Жукова, №19 (дев'ятнадцять).

Відповідно до пункту 2 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,9062га.

Пунктом 3 договору сторони погодили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 382586,96 грн. Земельна ділянка, яка передається в оренду немає недоліків, що могли б перешкодити її ефективному використанню.

Згідно п.4 договору, договір укладено на 5 (п'ять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі відсутності письмових заперечень з боку орендодавця на протязі одного місяця після закінчення строку дії договору, договір вважається пролонгованим на термін, визначений у цьому договорі на цих же умовах, з врахуванням орендної плати відповідно до діючого законодавства та "Положення про порядок встановлення розмірів та справляння орендної плати за земельні ділянки в м.Житомирі, які перебувають у державній та комунальній власності".

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, розмір якої становить: 208 (двісті вісім) гривень 69 копійок в рік (пункт 5 договору).

Відповідно до пункту 6 договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Згідно пункту 7 договору, орендна плата вноситься щомісячно, до п'ятнадцятого числа поточного місяця.

Розмір орендної плати щорічно переглядається у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених законом (пункт 8 договору).

Відповідно до пункту 9 договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки, визначеної НБУ, за кожний день прострочення, включаючи день сплати. На випадок закінчення дії даного договору, орендна плата сплачується орендарем по день фактичного повернення земельної ділянки згідно з актом прийому-передачі. Несплата орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди на вимогу орендодавця. При цьому з орендаря стягується сума орендної плати з урахуванням пені за кожний день прострочення.

Згідно з пунктом 31 договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

Дія договору припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- придбання орендарем земельної ділянки у власність;

- викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

- ліквідації юридичної особи-орендаря.

Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом (пункт 32 договору).

Пунктом 33 договору сторони домовились, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

- взаємною згодою сторін;

- рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до пункту 34 договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 38 договору).

Договір зареєстровано у Житомирській регіональній філії Центру ДЗК про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис від 13.01.2006р №03.

В оренду передається земельна ділянка площею 0,9062 га терміном на 5 (п'ять) років.

Фактичне користування земельною ділянкою починається з моменту підписання даного акту прийому-передачі.

Актом прийому-передачі об'єкта оренди від 13.01.2006р Житомирською міською радою було передано, а ТОВ "Реалпродторг" прийнято в строкове платне користування земельну ділянку для громадського призначення, яка знаходиться в м.Житомирі, вулиця Маршала Жукова, 19 (дев'ятнадцять). Акт прийому-передачі є невід'ємною частиною договору оренди земельної ділянки зареєстрованого у Житомирській регіональній філії Центру ДЗК від 13.01.2006р №03 (а.с.55).

Судом встановлено, що окрім даного договору між сторонами було також укладено інші договори оренди землі. Так, 24.10.2006р між Житомирською міською радою (орендодавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Реалпродторг" (орендар/відповідач) укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею - 0,5322 га, в тому числі під будівлями та спорудами - 0,0789 га, під проходами, проїздами та площадками - 0,4533га (а.с.56, 139-140) із змінами від 15.08.2008р (а.с.143), а 06.05.2008р між Житомирською міською радою (орендодавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Реалпродторг" (орендар/відповідач) укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0507га (а.с.59, 129).

Як свідчать матеріали справи, 15.08.2008р Житомирською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Реалпродторг" було внесено зміни до договору оренди земельної ділянки по вулиці Маршала Жукова, 19, посвідченого Катюхою О.В., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу 14.12.2005 року за реєстром №8126, зареєстрованого у Житомирському міському відділі Житомирської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру 13.01.2006 року №03 (а.с.64).

Вищевказаними змінами сторони домовились змінити умови договору, виклавши їх в наступній редакції:

П.3 Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить - 1109404 (один мільйон сто дев'ять тисяч чотириста чотири) гривні 13 копійок.

П.5 Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі з 01.01.2008 року, розмір якої становить: 998 (дев'ятсот дев'яносто вісім) гривень 46 копійок в рік.

Привести у відповідність п.7 та абзац 1 п.9 договору, а саме:

а) Строки внесення орендної плати за земельні ділянки згідно абзацу 2 статті 17 Закону України "Про плату за землю" та викласти в такій редакції: "Орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця".

б) Нарахування пені у разі невнесення орендної плати у відповідні строки відповідно до статті 25 Закону України "Про плату за землю" та пункту 16.4.1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та викласти в такій редакції: "У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, нараховується пеня із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки, визначеної Національного банку України, діючий на день виникнення боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті".

Доповнено також п.26 договору щодо обов'язків орендаря, згідно з наступною редакцією: "проводити щорічно індексацію нормативної грошової оцінки земель та орендної плати за землю відповідно до "Порядку проведення індексації грошової оцінки земель", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 року №783".

Інші умови вищевказаного договору оренди земельної ділянки, посвідченого Катюхою О.В., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу 14 грудня 2005 року за реєстром №8126, зареєстрованого у Житомирському міському відділі Житомирської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру 13 січня 2006 року №03, не змінені цим договором, залишаються чинними в редакції, в якій вони викладені сторонами раніше, і сторони підтверджують їх обов'язковість для себе.

З матеріалів справи також вбачається, що рішенням Житомирської ради №931 від 10.06.2015р "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Житомира та введення в дію нових розмірів плати за земельні ділянки у м.Житомирі" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м.Житомира та введено в дію нові розміри плати за землю для всіх суб'єктів господарювання та громадян з 01.01.2016р (а.с.97).

Також матеріали справи містять Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №731/0/213-18 від 10.05.2018р з кадастровим номером :06:011:0006, що знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.М.Жукова,19 та становить 3161262,23грн (а.с.90).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідачем не сплачувалась орендна плата протягом грудня 2017 року, січня та лютого 2018 року, що свідчить про грубе та систематичне порушення орендарем умов пункту 9 договору оренди землі та є підставою для розірвання договору оренди від 14.12.2005р у судовому порядку з ініціативи орендодавця.

Позивач в уточненнях від 04.06.2018р до позову посилається на те, що у зв'язку з затвердженням технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м.Житомира та введенням в дію нових розмірів плати за землю для всіх суб'єктів господарювання та громадян з 01.01.2016р, позивач розраховує розмір несплаченої орендної плати відповідачу за 2017 рік в сумі 118547,34грн в рік та вважає, що щомісячний платіж складає 9878,95грн відповідно. Щодо орендної плати за 2018 рік, позивач визначає розмір несплаченої орендної плати в розмірі 94837,87грн в рік, а тому вважає, що відповідач за грудень 2017 мав сплатити принаймні 9878,95грн, за січень-лютий 2018 року - по 7903,16грн щомісячно.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказує, що норми Закону України "Про оренду землі" та Податкового кодексу України передбачають, що саме договором оренди визначаються розмір та умови сплати орендної плати, сплачена орендна плата обчислювалася з урахуванням індексів інфляції, однак змін до діючого між сторонами договору у зв'язку зі зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки позивач не ініціював та сторони до договору оренди не внесли.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Приписами ст.13 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно із статтею 638 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 180 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 3 статті 180 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За змістом ст.15 Закону України "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до ст.21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Статтями 24, 25 Закону України "Про оренду землі" передбачено права та обов'язки орендодавця та орендаря. Зокрема, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а орендар в свою чергу має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Відповідно до статті 96, 206 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Згідно з вимогами ст.287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 288.1 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Приписами пункту 289.1. статті 289 Податкового кодексу України закріплено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. При цьому, ст.13 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Таким чином, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру земельного податку та розміру орендної плати.

Пунктом 288.4 статті 288 Податкового кодексу України передбачено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Як вбачається із зазначених законодавчих приписів, орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка розраховується від нормативної грошової оцінки земель, а її розмір, визначений відповідно до наведених вище приписів законодавства, встановлюється в договорі.

Нормами ст.626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 632 Цивільного кодексу України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У визначених законом випадках застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору відповідно до ч.2 вказаної статті, допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно з пунктом 31 договору від 14.12.2005р сторони домовились, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

Підстав для односторонньої зміни умов договору без внесення до нього відповідних змін даним договором не передбачено.

У відповідності до ст.654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Умови та порядок внесення змін до договору оренди землі врегульовано ст.30 Закону України "Про оренду землі", якою визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Умовами договору зокрема п.27, в редакції якою внесено зміни від 15.08.2008р до договору оренди земельної ділянки від 14.12.2005р, сторони доповнили обов'язки орендаря: «-проводити щорічно індексацію нормативної грошової оцінки земель та орендної плати за землю відповідно до "Порядку проведення індексації грошової оцінки земель", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 року №783».

Судом встановлено, що незважаючи на те, що Порядок проведення індексації грошової оцінки земель", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 року №783 втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №56 від 31.01.2011 року, узгоджені сторонами умови договору щодо проведення індексації відповідачем виконувались.

Визначений договором оренди земельної ділянки від 14.12.2005р розмір орендної плати за землю за згодою сторін та/або за рішенням суду не змінювався. Водночас, безпосередньо рішення Житомирської міської ради №931 від 10.06.2015р., без ужитих в подальшому позивачем заходів щодо внесення змін до договору оренди землі, не є самостійною підставою для виникнення у відповідача зобов'язання сплачувати орендну плату у новому розмірі. При цьому, судом враховується також та обставина, що умови договору оренди земельної ділянки не містять відомостей, достатніх для самостійного обчислення відповідачем розміру орендної плати у разі зміни нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки (зокрема, погодженої відсоткової ставки від нормативної грошової оцінки, яка складає розмір орендної плати), як і не містять вказівки про таке зобов'язання відповідача.

Таким чином, позивачем не доведено виникнення у відповідача обов'язку сплачувати орендну плату за землю у розмірі, який визначив позивач в уточненнях до позову від 04.06.2018р, у зв'язку з затвердженням технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м.Житомира та введенням в дію нових розмірів плати за землю для всіх суб'єктів господарювання та громадян з 01.01.2016р, без відповідного внесення змін щодо розміру такої орендної плати до договору оренди земельної ділянки від 14.12.2005р, як це обумовлено умовами п.31 зазначеного договору оренди земельної ділянки та нормами чинного законодавства.

Пунктом 287.2. Податкового кодексу України передбачено, що облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач неодноразово звертався до Державної фіскальної служби України із запитами щодо інформації стосовно наявності боргу по сплаті орендної плати до бюджету.

Так, листом №4252/6/06-30-51-17 від 15.05.2018р Головного управління ДФС у Житомирській області відповідачу було повідомлено, що станом на 14.05.2018р у ТОВ "Реалпродторг" відсутня заборгованість із сплати податків та зборів, за якими ведуться картки особових рахунків у Житомирській ОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області (а.с.121).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до ДФС у Житомирській області щодо проведення перевірки ТОВ "Реалпродторг" щодо сплати орендних платежів за землю. Так, листом за №0636/5/06-30-14-02 від 08.08.2018р Головне управління ДФС у Житомирській області повідомило позивача про те, що податкові декларації з плати за землю в т.ч. по земельній ділянці: м.Житомир, вул.Маршала Жукова, 19, загальною площею 0,90612га, за період з 2016-2018 роки ТОВ "Реалпродторг" до контролюючого органу подані своєчасно; станом на 01.08.2018р борг по сплаті до бюджету орендної плати за землю відсутній (а.с.196-198).

Судом також враховується, що відповідачем до податкового органу подавалась декларація з плати за землю, яка останнім була прийнята без зауважень (а.с.180-182).

Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, а також орендна плата, визначені у податковій декларації на поточний рік, сплачуються рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Заявляючи вимогу про розірвання договору позивач посилається умови п.п.9,33 договору оренди земельної ділянки від 14.12.2005р та приписи ст.ст. 610, 651 Цивільного кодексу України, ст.ст 24, 31, 32 Закону України "Про оренду землі".

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди земельної ділянки від 14.12.2005р, відповідно до п.4 якого, договір укладено на 5 (п'ять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі відсутності письмових заперечень з боку орендодавця на протязі одного місяця після закінчення строку дії договору, договір вважається пролонгованим на термін, визначений у цьому договорі на цих же умовах з врахуванням орендної плати відповідно до діючого законодавства та "Положення про порядок встановлення розмірів та справляння орендної плати за земельні ділянки в м.Житомирі, які перебувають у державній та комунальній власності".

Укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки площею 0,9062га від 14.12.2005р неодноразово продовжувався і станом на час звернення з позовом у даній справі договір оренди діє, що не заперечувалось представниками в судовому засіданні 22.10.2018р.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Пунктом 34 договору від 14.12.2005р передбачено, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

Згідно з пунктом 33 договору від 14.12.2005р сторони домовились, що дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором.

Приписами ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п."д" ч.1 ст.141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що у разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, дана обставина може бути підставою для розірвання такого договору.

Статтею 782 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до пункту 9 договору, несплата орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди на вимогу орендодавця. При цьому з орендаря стягується сума орендної плати з урахуванням пені за кожний день прострочення.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З огляду на наведені умови договору та норми ст. ст. 24, 25, 32 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати своєчасного внесення орендної плати і така орендна плата безумовно має сплачуватись орендарем.

Судом встановлено, що 15.08.2008р сторонами внесено зміни до договору оренди земельної ділянки від 14.12.2005р, відповідно до яких приведено у відповідність п.7 та абзац 1 п.9 договору, а саме: "а) Строки внесення орендної плати за земельні ділянки згідно абзацу 2 статті 17 Закону України "Про плату за землю" та викладено в такій редакції: "Орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця".

У позові позивач посилається як на підставу заявленої вимоги про розірвання договору на несплату відповідачем орендної плати за землю протягом трьох місяців підряд у період з грудня 2017 року - лютий 2018 року.

Відповідач, заперечуючи наявність заборгованості по сплаті орендних платежів за договором оренди землі від 14.12.2005р посилається на те, що ним була сплачена орендна плата за землю в повному обсязі, на підтвердження чого надає копії квитанцій: №ПН2446 від 30.08.2017р на суму 664,83грн, №14 від 27.09.2017р на суму 664,83грн, №67 від 26.10.2017р на суму 664,83грн, №18459266 від 28.11.2017р на суму 664,83грн, №18626894 від 30.01.2018р на суму 664,83грн, №18702517 від 27.02.2018р на суму 664,83грн, №0.0.999099999.1 від 28.03.2018р на суму 664,83грн, №76 від 14.05.2018р на суму 2000,00грн, №27 від 24.05.2018р на суму 664,83грн (а.с.33-42).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем протягом дії договору оренди землі від 14.12.2005р сплачувалася орендна плата, що підтверджується квитанціями та платіжними дорученнями, а також листами Головного управління ДФС у Житомирській області. Так, судом встановлено, що в т.ч. за вказаний позивачем спірний період відповідачем здійснювались оплати орендних платежів за договором оренди землі від 14.12.2005р квитанціями №18626894 від 30.01.2018р - орендна плата за грудень 2017р на суму 664,83грн, №18702517 від 27.02.2018р - орендна плата за січень 2018р на суму 664,83грн. Однак, отримувачем у вказаних платіжних документах вказано ГУ ДКСУ у Голосіївському районі м.Києва.

Зазначене підтверджується також листом Головного управління ДФС у м.Києві №3130/К/26-50-07-11 від 13.06.2018р, в якому вказано, що кошти, сплачені ТОВ "Реалпродторг" за платіжними дорученнями від 28.12.2017 №28836996 на суму 664,83грн, 30.01.2018р №ps26894384 на суму 664,83грн та від 27.02.2018р №ps27006013 на суму 664,83грн, надійшли на розрахунковий рахунок №0002 орендна плата з юридичних осіб Головного управління ДФС у м.Києві (а.с.122).

Крім того, відповідачем здійснено сплату орендної плати в ГУ ДКСУ у Житомирській області: 28.03.2018р - за лютий 2018р в сумі 664,83грн, що підтверджується квитанцією №0.0.999099999.1; 14.05.2018р - за оренду землі в сумі 2000,00грн, що підтверджується квитанцією №76; 24.05.2018р - за квітень в сумі 664,83грн, що підтверджується квитанцією №27 (а.с.33-35).

Як пояснили представники відповідача в судовому засіданні:

- товариством орендна плата завжди вносилась вчасно та у повному обсязі. У грудні 2017р, січні та лютому 2018р товариством також були здійснені платежі на виконання умов договору, але внаслідок випадкової помилки співробітника банку було неточно скопійовано текст платіжного документу та кошти за квитанціями №18626894 на суму 664,94грн, №18702517 від 27.02.2018р на суму 664,83грн, №18626894 від 30.01.2018р на суму 664,83грн, спрямовані до ГУ ДКСУ у Голосіївському районі м.Києва (платник здійснював платежі в м.Києві). Після встановлення факту неналежного направлення коштів, товариство звернулось до ДПІ у Голосіївському районі міста Києва з вимогою спрямування коштів на УДК у м.Житомирі. Однак, станом на 27.05.2018р всупереч нормам Податкового кодексу України, вказані кошти не були спрямовані на погашення зобов'язань та не були повернуті товариству. У зв'язку з цим, 14.05.2018р товариством було здійснено додатковий платіж на суму 2000,00грн на сплату орендних платежів;

- товариство не укладало інших договорів оренди, окрім укладених з Житомирською міською радою, та відповідно не сплачує інших орендних платежів за землю;

- між сторонами укладено три договори оренди земельних ділянок, а саме: від 14.12.2005р, від 24.10.2006р, від 06.05.2008р. Платежі здійснювались однією квитанцією в сумі, яка дорівнює орендній платі за всіма договорами оренди, укладеними між сторонами. За договором від 14.12.2005р за спірний період відповідачем було сплачено 192,58грн за кожен місяць.

Слід зазначити, що ні договір від 14.12.2005р, ні зміни від 15.08.2008р до договору не містять реквізитів сплати орендних платежів. За змістом п.287.3 Податкового кодексу України зобов'язання щодо сплати за землю сплачується землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки.

Пунктом 37 договору оренди передбачено, що сторона, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності якщо вона доведе, що порушення сталося не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Як вказувалось вище, дійсно, за спірний період, а саме за грудень 2017 року та січень 2018р, внаслідок помилки оператора банку при внесенні реквізитів сплати орендних платежів, орендну плату за землю помилково перераховано на рахунки ГУ ДКСУ у Голосіївському районі м.Києва, а не ГУ ДКСУ у Житомирській області.

Після виявлення відповідачем вказаної помилки, ТОВ "Реалпродторг" зверталось з листами №21/03-2 від 21.02.2018р до ДПІ у Голосіївському районі з прохання повернути помилково надіслані бюджетні платежі (а.с.48-49).

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені врегульовані ст.43 Податкового кодексу України. Так, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Статтями 43.3-43.5 Податкового кодексу України врегульовано процедуру повернення помилково сплачених коштів і помилково сплачені відповідачем суми в подальшому були повернуті відповідачу, що не заперечувалось представниками відповідача в судовому засіданні.

Водночас, судом приймається до уваги той факт, що відповідач після виявлення помилки при сплаті коштів на рахунки ГУ ДКСУ у Голосіївському районі м.Києва замість ГУ ДКСУ у Житомирській області, вчинив дії щодо сплати орендної плати за землю за правильними реквізитами, що підтверджується квитанцією №76 від 14.05.2018р на суму 2000,00грн та в подальшому, здійснив черговий платіж 24.05.2018р на суму 664,83грн згідно квитанції №27 від 24.05.2018р на суму 664,83грн (а.с.33-34).

З наведеного вбачається, що ненадходження орендної плати за договором на рахунки ГУ ДКСУ у Житомирській області за підтвердженого факту перерахування (хоч і помилково) платежів за грудень 2017 року та січень 2018 року з орендної плати за договором, в зазначеному випадку не можна оцінити як обставину невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, тим більше, систематичного і такого, яке мало б наслідком розірвання договору оренди земельної ділянки та припинення довготривалих правовідносин між сторонами.

В подальшому, як уже зазначалось, відповідачем здійснено сплату орендної плати в ГУ ДКСУ у Житомирській області 28.03.2018р в сумі 664,83грн з призначенням платежу: за лютий 2018р, що підтверджується квитанцією №0.0.999099999.1 (а.с.35). Враховуючи умови договору в редакції змін, внесених 15.08.2008р, орендні платежі за лютий 2018р відповідач мав сплатити протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, тобто до 30.03.2018р, тому орендну плату за лютий 2018 року відповідачем сплачено в повному обсязі та в строк передбачений договором.

Стосовно тверджень позивача, з посиланням на лист ЖОДПІ Головного управління ДФС від 17.04.2018р, про те, що здійснений 28.03.2018р платіж був зарахований як орендна плата за листопад 2017 року, суд приймає до уваги, що як у зазначеному позивачем листі ЖОДПІ Головного управління ДФС від 17.04.2018р (а.с.208-210), так і в листі ЖОДПІ Головного управління ДФС від 05.06.2018р (а.с.119-120), наданому відповідачем, вказано, що сплачені відповідачем кошти 28.03.2018р в сумі 664,83грн зараховані за період 2018 року. При цьому, наявний в матеріалах справи розрахунок штрафних санкцій, застосованих до відповідача за несвоєчасну сплату коштів до бюджету по орендній платі за землю (а.с.190), відповідно до наведених у ньому відомостей, інформації, наданої у вищевказаних листах тим самим джерелом - ЖОДПІ Головного управління ДФС, не спростовує. Так, в листі ЖОДПІ Головного управління ДФС від 05.06.2018р зазначено, що за період 2018 року (по 04.06) - сплачено разом 4164,66грн., з яких зараховано 28.03.2018 - 664,83грн, 02.05.2018р - 835,00грн, 14.05.2018р - 2000,00грн, 24.05.2018р - 664,83грн.

Отже, за поданими доказами судом не встановлено факту нездійснення відповідачем оплати орендних платежів за договором у вказаний позивачем у позові період з грудня 2017 року по лютий 2018р, протягом 3 місяців підряд з дня закінчення строку платежу, що виключає можливість застосування встановленого пунктом 9 договору оренди земельної ділянки від 14.12.2005р права орендодавця на дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки.

Слід зазначити також, що судом критично оцінюються доводи позивача про відсутність у платіжних документах посилань на договір оренди землі від 14.12.2005р та неможливість зарахування таких платежів за вказаним договором, з огляду на те, що сплачені відповідачем орендні платежі без посилання в призначенні платежу на цей договір за попередні періоди, приймались та зараховувались, у тому числі за договором від 14.12.2005р.

Враховуючи вищенаведені встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач добросовісно користується земельною ділянкою впродовж тривалого часу, здійснює сплату орендних платежів та вчинив всі необхідні дії щодо вчасного внесення орендної плати при помилковому перерахуванні орендної плати на інший рахунок. Систематичного невиконання відповідачем зобов'язання зі сплати орендної плати за землю чи наявності підтверджених ознак критерію істотності порушення умов договору відповідачем, передбачених частиною другою статті 651 ЦК України, за оцінкою суду в сукупності усіх встановлених обставин справи, не вивлено. Зважаючи на що, фактів, які могли би бути підставою для дострокового розірвання договору оренди ділянки від 14.12.2005р, згідно умов цього договору та приписів чинного законодавства, судом не встановлено.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Всупереч наведеним вище нормам законодавства, позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо розірвання договору оренди земельної ділянки від 14.12.2005р, який укладено між Житомирською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Реалпродторг", посвідчено нотаріально та зареєстровано за №003 від 13.01.2006р, у зв'язку з чим позовні вимоги визнаються судом недоведеними, а тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 30.10.18

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - в справу,

2,3 - сторонам (рек.з пов.).