ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.11.2018 Справа № 905/1829/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (Ідентифікаційний код 37014600, адреса: 85043, Донецька обл., м. Добропілля, м. Білицьке, вул. Красноармійська, буд. 1А),

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії ОСОБА_1 залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Ідентифікаційний код 40150216, адреса: 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22),

про: стягнення 10805,08 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився, -

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» вартості нестачі вугілля у розмірі 10805,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач при перевезенні вугілля камяного по залізничним накладним №49586233 від 05.05.2018, №49582455 від 05.05.2018, №49732084 від 14.05.2018 допустив незбереження вантажу у вагонах №56968134, №52369501, №56169766, №52590486. На станції ОСОБА_1 залізниці було здійснено комісійне переважування маси вантажу, яке показало вагову недостачу у вказаних вагонах, про що складено відповідні комерційні акти №481001/20 від 07.05.2018, №481001/21 від 07.05.2018, №481001/27 від 16.05.2018, №481001/28 від 16.05.2018. Позивач розрахував вартість нестачі з врахуванням норми природної втрати для видачі вантажів на рівні 2% маси від зазначеної в перевізних документах, яка склала у вагоні №56968134 2191,43 грн. з ПДВ із розрахунку 1,176 т (нестача з урахуванням норми природної втрати) х 1863,46 грн. (вартість 1 тони вугілля з ПДВ згідно рахунку-фактури №90524586 від 23.05.2018); у вагоні №52369501 3692,01 грн. з ПДВ із розрахунку 1,952 т (нестача з урахуванням норми природної втрати) х 1891,40 грн. (вартість 1 тони вугілля з ПДВ згідно рахунку-фактури №90524586 від 23.05.2018); у вагоні №56169766 3181,35 грн. з ПДВ із розрахунку 1,85 т (нестача з урахуванням норми природної втрати) х 1719,65 грн. (вартість 1 тони вугілля з ПДВ згідно рахунку-фактури №90524586 від 23.05.2018); у вагоні №52590486 1740,29 грн. з ПДВ із розрахунку 1,012 т (нестача з урахуванням норми природної втрати) х 1719,65 грн. (вартість 1 тони вугілля з ПДВ згідно рахунку-фактури №90524586 від 23.05.2018).

Позивач вважає, що саме з вини залізниці ним понесені збитки у вигляді вартості втраченого вантажу на загальну суму 10805,08 грн., які предявлено до стягнення в судовому порядку.

Нормативно вимоги обґрунтовано приписами ст. 267, 920 Цивільного кодексу України, ст. ст. 20, 173, 174, 193, 224, 225, 306-308 Господарського кодексу України, ст. ст. 12, 23, 26 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. ст. 110, 113 - 115, 129, 133 Статуту залізниць України,

На підтвердження позовних вимог надано суду: акт приймання передачі вугільної продукції №90524586 від 23.05.2018 по договору №25/12 ДУ 12.2 956 від 25.12.2012, рахунок фактура №90524586 від 23.05.2018, довідка АА №935160 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України стосовно Відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», довірність №ББУ/ДУ215/ВП/17 від 11.12.2017, копії яких долучено до матеріалів справи. Водночас надано оригінали документів: комерційні акти № 481001/20 від 07.05.2018, № 481001/21 від 07.05.2018, №481001/27 від 16.05.2018, №481001/28 від 16.05.2018; залізничні накладні №49586233 від 05.052018, №49582455 від 05.05.2018, №49732084 від 14.05.2018.

Ухвалою суду від 04.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1829/18; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження; справу призначено до розгляду на 06.11.2018; відповідачу встановити строк у п'ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами; запропоновано позивачу у строк до пяти днів з дня отримання відзиву надати суду відповідь на відзив; докази направлення відповіді на відзив відповідачу.

Сторони в судове засідання, що відбулось 06.11.2018, своїх представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не надав.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що сторони вважаються повідомленими про розгляд справи належним чином, явка представників сторін обовязковою не визнавалась, тому справа розглядається за наявними матеріалами без участі представників позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 05.05.2018 зі станції «Добропілля» ОСОБА_1 залізниці здійснено відправлення вагону у рухомому складі за залізничними накладними №49586233, №49582455, у тому числі вагонах №56968134, №52369501 навантажений вугіллям камяним марки Г (Г2) Р (0-200), на станцію «Роя» ОСОБА_1 залізниці, одержувач ДТЕК Курахівська ТЄС ТОВ «ДТЕК Східенерго».

Згідно відміток у накладній №49586233, погрузка навалом нижче бортів, вантаж у вологому стані, вологість - 5,3 %, маркована двома поздовжніми борознами уздовж довжини вагона.

Відповідно відміток у накладній №49582455 погрузка навалом нижче бортів, вантаж у вологому стані, вологість - 5,0 %, зола 35,9, маркована двома поздовжніми борознами уздовж довжини вагона.

Під час прибуття вагонів на станцію «Роя» ОСОБА_1 залізниці на підставі ст. 24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №56968134, №52369501 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що складено відповідні комерційні акти №481001/20 від 07.05.2018, №481001/21 від 07.05.2018.

У розділі «Д» комерційного акту №481001/20 від 07.05.2018 зафіксовано, що згідно акта загальної форми №203 від 07.05.2018 ст. Роя Донецької залізниці було проведено комісійне переважування вагона №56968134, накладної зазначеної на зворотному боці. Вагон прибув з поглибленням над 7 люком на всю ширину вагона, глибиною 80 см. Маркування порушено, люка двері зачинені, течі вантажу немає. При переважуванні на 200 т тензометричних вагах одержувача ВВЕТ - 25 №016, повірені 21.12.2017, в присутності агента комерційного ОСОБА_2, начальника станції ОСОБА_3, прийомоздавальника КТЕС ОСОБА_4, ваги виявилося нетто 66150 кг, тара 21800 кг, брутто 87950 кг, що менше накладної 2550 кг. При повторному зважуванні вага не змінилась.

У розділі «Д» комерційного акту №481001/21 від 07.05.2018 зафіксовано, що згідно акта загальної форми №203 від 09.05.2018 ст. Роя Донецької залізниці було проведено комісійне переважування вагона №52369501, накладної зазначеної на зворотному боці. Вагон прибув з поглибленням з лівої сторони по ходу поїзда над 1 люком шириною 80 см, глибиною 70 см. Маркування порушено, люка двері зачинені, течі вантажу немає. При переважуванні на 200 т тензометричних вагах одержувача ВВЕТ - 25 №016, повірені 21.12.2017, в присутності агента комерційного ОСОБА_2, начальника станції ОСОБА_3, прийомоздавальника КТЕС ОСОБА_5, ваги виявилося нетто 66550 кг, тара 24000 кг, брутто 90550 кг, що менше накладної 3350 кг. При повторному зважуванні вага не змінилась.

З матеріалів справи вбачається, що 14.05.2018 зі станції «Добропілля» ОСОБА_1 залізниці здійснено відправлення вагону у рухомому складі за залізничною накладною №49732084, у тому числі вагонах №56169766, № 52590486, навантажений вугіллям камяним марки Г (Г2) Р (0-200), на станцію «Роя» ОСОБА_1 залізниці, одержувач ДТЕК Курахівська ТЄС ТОВ «ДТЕК Східенерго».

Згідно відміток у вказаній накладній, погрузка навалом нижче бортів, вантаж у вологому стані, проведена двома поздовжніми борознами уздовж довжини вагона

Під час прибуття вагонів на станцію «Роя» ОСОБА_1 залізниці на підставі ст. 24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагонах №56169766, № 52590486 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що складено відповідні комерційні акти №481001/27 від 16.05.2018, №481001/28 від 16.05.2018.

У розділі «Д» комерційного акту №481001/27 від 16.05.2018 зафіксовано, що згідно акта загальної форми №222 від 16.05.2018 ст. Роя Донецької залізниці було проведено комісійне переважування вагона №56169766, накладної зазначеної на зворотному боці. Вагон прибув з поглибленням над 1,7 люками шириною 2,40м, довжина 1,80 м, глибиною 1м. Маркування порушено, люка двері зачинені, течі вантажу немає. При переважуванні на 200 т тензометричних вагах одержувача ВВЕТ - 25 №016, повірені 21.12.2017, в присутності агента комерційного ОСОБА_6, начальника станції ОСОБА_3, прийомоздавальника КТЕС ОСОБА_7, ваги виявилося нетто 66750 кг, тара 23600 кг, брутто 90350 кг, що менше накладної 3250 кг. При повторному зважуванні вага не змінилась.

У розділі «Д» комерційного акту №481001/28 від 16.05.2018 зафіксовано, що згідно акта загальної форми №222 від 16.05.2018 ст. Роя Донецької залізниці було проведено комісійне переважування вагона №52590486, накладної зазначеної на зворотному боці. Вагон прибув з поглибленням над 1 люком, ширина 2,40м, довжина 1,20м, ширина 1,50м. Маркування порушено, люка двері зачинені, течі вантажу немає. При переважуванні на 200 т тензометричних вагах одержувача ВВЕТ - 25 №016, повірені 21.12.2017, в присутності агента комерційного ОСОБА_6, начальника станції ОСОБА_3, прийомоздавальника КТЕС ОСОБА_7, ваги виявилося нетто 67000 кг, тара 23300 кг, брутто 90300 кг, що менше накладної 2400 кг. При повторному зважуванні вага не змінилась.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з перевезення.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно п.2 ст.924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України Про залізничний транспорт передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Відповідно до ст.ст. 131, 136 Статуту залізниць України претензії і позови, що виникли з приводу перевезення, зокрема щодо нестачі вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу.

Відповідно до ч.2 п.2 Правил заявлення та розгляду претензій переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

Залізничні накладні №49350945, №49376528 містять переуступний напис, засвідчений підписом генерального директора, головним бухгалтером та печаткою вантажоодержувача -«ДТЕК Східенерго».

Отже, переуступний напис вантажоотримувача, що міститься на спірній залізничній накладній, є належним доказом передачі права предявлення претензій та позовів позивачу у цій справі як вантажовідправнику.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений, зокрема, комерційними актами.

Залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України нестача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема у разі здачі вантажу до перевезення у вологому стані.

Згідно акту приймання передачі вугільної продукції №90524586 від 23.05.2018 та рахунку-фактури №90524586 від 23.05.2018, вартість 1 тонни вугілля за накладною №49586233 становить 1863,46 грн. (з урахуванням знижок за показники якості та з ПДВ), за накладною №49582455 становить 1891,40 грн. (з урахуванням знижок за показники якості та з ПДВ), за накладною №497322084 становить 1719,65 грн. (з урахуванням знижок за показники якості та з ПДВ).

Сума недостачі з урахуванням норми недостачі (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає у вагоні №56968134 2191,43грн. із розрахунку: 1374кг (нестача вантажу, з урахуванням норми недостачі для мінерального палива у вологому стані 2,0%) (2550 1374кг)) х 1863,46грн. (вартість 1т вугілля з урахуванням знижок за показники якості та з ПДВ).

Сума недостачі з урахуванням норми недостачі (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає у вагоні №52369501 3692,01грн. із розрахунку: 1398кг (нестача вантажу, з урахуванням норми недостачі для мінерального палива у вологому стані 2,0% (3350 1398 кг)) х 1891,40грн. (вартість 1т вугілля з урахуванням знижок за показники якості та з ПДВ).

Сума недостачі з урахуванням норми недостачі (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає у вагоні №56169766 3181,35 грн. із розрахунку: 1400 кг (нестача вантажу, з урахуванням норми недостачі для мінерального палива у вологому стані 2,0% (3250 1400 кг)) х 1719,65грн. (вартість 1т вугілля з урахуванням знижок за показники якості та з ПДВ).

Сума недостачі з урахуванням норми недостачі (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає у вагоні №52590486 1740,29 грн. із розрахунку: 1388 кг (нестача вантажу, з урахуванням норми недостачі для мінерального палива у вологому стані 2,0% (2400 1388 кг)) х 1719,65грн. (вартість 1т вугілля з урахуванням знижок за показники якості та з ПДВ).

Загальна сума нестачі вугілля складає 10805,08 грн. (2191,43 + 3692,01 + 3181,35 +1740,29).

Позивачем заявлені такі самі суми.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Розрахунок вартості втраченого вантажу позивача є арифметично вірним.

Згідно ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Статтею 110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Оскільки спірні вагони прийнято залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу в силу п. 110 Статуту залізниць України покладається на залізницю, тобто на відповідача. Протилежного відповідач не довів, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73-80, 129, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 10805,08 грн., задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, адреса: 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (, адреса: 85043, Донецька область, м. Добропілля, м. Білицьке, вул.Красноармійська, буд. 1 А) вартість нестачі вугілля в сумі 10805,08 грн., а також судовий збір у сумі 1762,00грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили через двадцять днів з дня його підписання та може бути оскаржене в апеляційному порядку, згідно з Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

5. Повний текст рішення підписано 08.11.2018.

Суддя Н.В. Величко