ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2018 Справа №914/1479/18

За позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,
до відповідача:товариства з обмеженою відповідальністю «Ярема», м. Львів,
про: розірвання договору оренди №2739 від 08.11.1993, виселення з нежитлових приміщень загальною площею 198,9 мІ, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 158 та стягнення 61027,52 грн. заборгованості.
Суддя Березяк Н.Є. Секретар судового засідання Кравець О.І.
За участю представників:
позивача:ОСОБА_1- представник,
відповідача:не зявився.

Суть спору: на розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю «Ярема» про розірвання договору оренди №2739 від 08.11.1993, виселення з нежитлових приміщень загальною площею 198,9 мІ, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 158 та стягнення 61027,52 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 07.08.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.09.2018.

В подальшому 01.10.2018 підготовче засідання було закрито та призначено справу до розгляду по суті на 22.10.2018.

Рух справи відображено в попередніх ухвалах та протоколах суду.

В судове засідання 22.10.2018 представник позивача не зявився, однак подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Розгляд справи було відкладено на 05.11.2018 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав і мотивів, викладених в позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач у порушення умов Договору оренди №2739 від 08.11.1993 не здійснює оплати вартості орендованого майна, що на думку позивача, є підставою розірвання договору оренди, виселення відповідача з орендованих приміщень та стягнення заборгованості з орендних платежів в сумі 61027,52 грн.

В судове засідання представник відповідача жодного разу не зявився, поштова кореспонденція поверталась із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

За таких обставин розгляд справи здійснюється за відсутності відповідача за наявними в справі матеріалами і доказами.

05.11.2018 в судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частину рішення.

Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

08.11.1993 року між Фондом комунального майна м. Львова, правонаступником якого є Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради ( Орендодавець) та гуртово-роздрібним торговим підприємством «Світанок» (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлових приміщень №2739, згідно якого Орендар здав, а орендодавець прийняв в користування нежитлові приміщення загальною площею 198,9 м2, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 158. Договір укладено на невизначений строк.

Як стверджує позивач, відповідно до п. 3.2 Статуту ТзОВ «Ярема» є правонаступником гуртово-роздрібного торгового підприємства «Світанок», а отже, на думку позивача, є орендарем нежитлового приміщення загальною площею 198,9 м2, що знаходяться за адресою : м. Львів, вул. Кульпарківська, 158.

Згідно Довідки № 4-2302-1578 від 02.08.2018 заборгованість ТзОВ «Ярема» по орендних платежах згідно Договору №2739 від 08.11.1993 року складає 61027,52 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

У відповідності до п. 6 Договору №2739 від 08.11.1993, несплата орендної плати протягом 3-х місяців є підставою для розірвання договору оренди. З огляду на наявність заборгованості з орендних платежів у ТзОВ «Ярема» позивач просить розірвати Договір оренди №2739 від 08.11.1993 та виселити ТзОВ «Ярема» з орендованих приміщень.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтовані та не підлягають до задоволення.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно із ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як вже зазначалося раніше, Договір оренди нежитлових приміщень №2739, про розірвання якого просить позивач, був укладений 08.11.1993 між Фондом комунального майна м. Львова, правонаступником якого є Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (Орендодавець) та гуртово-роздрібним торговим підприємством «Світанок» (Орендар), згідно якого Орендар здав, а орендодавець прийняв в користування нежитлові приміщення загальною площею 198,9 м2 , що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 158. Договір укладено на невизначений строк.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на зміну Орендаря ГРТП «Світанок» його правонаступником ТзОВ «Ярема», що передбачено п. 3.2 Статуту ТзОВ «Ярема».

Відповідно до п. 3.2 Статуту ТзОВ «Ярема», товариство є правонаступником субєкта підприємницької діяльності Гуртово-роздрібного торгового підприємства «Світанок» в частині структурного підрозділу, магазину №286. Статут ТзОВ «Ярема» зареєстрований 04.09.1995.

Доказів внесення змін в договір в частині орендаря чи укладення додаткових угод до Договору №2739 від 08.11.93 позивач суду не надав.

Відповідно до п. 5.2.14. ухвали Львівської міської ради №3432 від 25.03.2010 «Про внесення змін і доповнень до ухвали міської ради від 07.06.2007 №897» («Про врегулювання питання оренди майна територіальної громади м. Львова», викладеної у редакції ухвали Львівської міської ради №2569 від 09.04.2007 «Про внесення змін і доповнень до ухвали міської ради від 07.04.2007 №897») заміна сторони договору її правонаступником у разі реорганізації орендаря відбувається через внесення у договір змін у частині орендаря. Інші умови договору залишаються незмінними. Внесення змін до договору оформляється додатком до договору або через викладення договору у новій редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Зазначена ухвала Львівської міської ради недійсною не визнавалась, чим спростовується посилання відповідача на можливість спонукання до укладення договору лише у випадку істотного порушення його умов.

Враховуючи наведене та передбачене ухвалою Львівської міської ради положення, яке обумовлює необхідність у даному випадку внесення таких змін до договору, позивачем не доведено зміну орендаря на ТзОВ «Ярема».

Згідно із статтею 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не вживав заходів до внесення змін у Договір оренди в частині зміни орендаря його правонаступником. Доказів існування передбачених законодавством перешкод для внесення запропонованих змін до договору суду не надано. За таких обставин, вимоги позивача в частині розірвання Договору №2739 від 08.11.1993 нежитлових приміщень загальною площею 198,9 м. кв. , що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 158, укладеного із ТзОВ «Ярема» є не обґрунтованими та не підлягають до задоволення з огляду на відсутність факту укладення такого договору.

Що стосується позовних вимог про виселення ТзОВ «Ярема» з нежитлових приміщень загальною площею 198,9 м. кв. , що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 158, то вони не обґрунтовані належними і допустимими доказами і не підлягають до задоволення з огляду на ті обставини, що доказів укладення договору оренди спірних приміщень з ТзОВ «Ярема» та доказів передачі приміщень в оренду позивач суду не надав, як і не надав доказів перебування відповідача в орендованих приміщеннях станом на час розгляду справи.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з ТзОВ «Ярема» 61027,52 грн. заборгованості з орендної плати, слід зазначити наступне:

Як вбачається із долученої до позовної заяви Довідки № 4-2302-1578 від 02.08.2018 року, відповідач не здійснював жодних оплат з грудня 20016 року. Розмір щомісячних нарахувань за період з грудня 2016 року по липень 2017 року коливається від 2780,59 грн. до 3298,73 грн. Чим передбачена така сума «орендних платежів» представник відповідача в судовому засіданні пояснити не зміг.

Посилаючись на умови договору №2739 від 08.11.93, який на думку позивача, укладений саме з ТзОВ «Ярема», позивач здійснював розрахунок орендних платежів у довільній формі.

Як вбачається з тексту договору оренди № 2739 від 08.11.93 розрахунок орендної плати передбачено в карбованцях.. Зазначений розрахунок є сталим. Умовами договору №2739 від 08.11.93 не передбачено зміну умов договору в частині розміру орендних платежів в односторонньому порядку, як і не передбачено збільшення розміру орендної плати на індекс інфляції, як це проведено позивачем згідно долученої довідки.

Не заслуговують на увагу суду доводи позивача про те, що здійснюючи оплату виставлених рахунків, ТзОВ «Ярема» погодив умови договору №2739 від 08.11.1993 та умови розміру орендних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем долучено Рахунок №СФ-0047239 від 31.08.2018 та Акт №ОУ-0047323 про виконання робіт (послуг) за серпень 2018 року, та Рахунок №СФ-0025249 від 31.01.2018 року і Акт №ОУ-0025317 про виконання робіт (послуг) за січень 2018 року, які не підписані зі сторони ТзОВ «Ярема» і не оплачені ним. Зазначені Рахунки і не підписані Акти не є належним і допустимим доказом погодження відповідачем умов договору №2739 від 08.11.93.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи Банківські виписки за 2016 рік про оплату ТзОВ «Ярема» вартості фактичного використання приміщень, в яких відсутні будь-які посилання на договір. Оплачені ТзОВ «Ярема» в 2016 році рахунки позивачем до матеріалів справи не долучені.

Враховуючи наведене, суд розглянувши вимоги позивача про стягнення з відповідача 61027,52 грн. заборгованості з орендної плати зазначає, що такі є не обґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати на підставі п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06.11.2018.

Суддя Березяк Н.Є.