ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.10.2018 Справа № 905/1438/18

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Мартинчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» (87504, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Ілліча, будинок 54, блок №4, )

до товариства з обмеженою відповідальністю «Мединський і К» (84205, Донецька область, місто Дружківка, вулиця Енгельса, будинок №110; )

про визнання договору недійсним, -

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Заруцький Р.М. (довіреність б/н від 17.08.2018)

С У Т Ь С П О Р У

Приватне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Мединський і К» про визнання недійсним договору на виконання робіт №15001757 від 28.10.2015.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те що договір на виконання робіт №15001757 від 28.10.2015 підписаний неуповноваженою особою з боку позивача та не відповідає його волевиявленню, у зв'язку з чим підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1438/18.

Вказаною ухвалою вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 04.09.2018, встановлено строк на подання документів.

Від відповідача 03.09.2018 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що договір на виконання робіт №15001757 від 28.10.2015 є дійсним, оскільки фактично виконувався позивачем, а дії позивача щодо звернення до суду з вимогами про визнання договору недійсним спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов'язань за цим договором.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.09.2018 відкладено підготовче судове засідання на 27.09.2018.

Відповідач на виконання ухвали суду від 04.09.2018 надав для огляду у судове засідання оригінали договору №15001757 від 28.10.2015 і протоколу погодження договірної ціни до договору №15001757 від 28.10.2015 укладених між ПрАТ «ЄМЗ» і ТОВ «Мединський і К».

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.09.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 02.10.2018.

Від представника відповідача 02.10.2018 через канцелярію суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група».

Представник позивача у судове засідання 02.10.2018 не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В

28.10.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мединський і К» (Виконавець, відповідач) та публічним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний завод» (Замовник, позивач) було укладено договір на виконання робіт №15001757 (далі - договір), відповідно до п.1.1. якого в порядку і на умовах, передбачених цим договором, Виконавець зобов'язується на свій ризик виконати роботи з перевезення відсіву окатишів з ділянок навантаження Замовника на склади Замовника спеціалізованою автотранспортною технікою Виконавця (далі спецтехніка), зазначеною в додатку №1 до цього договору, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконані роботи.

Вартість робіт за цим договором згідно п.3.1. визначається в національній валюті України на підставі Протоколу погодження договірної ціни (Додаток №1), який є невід'ємною частиною цього договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2016. (п.8.1. договору)

У Додатку №1 до договору №15001757 від 28.10.2015 сторони узгодили ціну договору, яка є підставою для розрахунків і платежів між Виконавцем та Замовником.

Договір №15001757 від 28.10.2015 та Протокол погодження договірної ціни викладений у Додатку №1 до договору підписані сторонами без зауважень та скріплені печатками підприємств.

У зв'язку з тим, що додана до позовної заяви копія договору та Додатку №1 до нього не засвідчені позивачем при зверненні до суду, судом пропонувалось сторонам надати оригінали спірних документів для огляду та встановлення відповідності наявній у матеріалах справи копії.

Представником відповідача 27.09.2018 надано для огляду у судовому засіданні оригінали договору №15001757 від 28.10.2015 і протоколу погодження договірної ціни до договору №15001757 від 28.10.2015 укладених між ПрАТ «ЄМЗ» і ТОВ «Мединський і К».

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Частиною першої статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 29 травня 2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України). У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо). Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Водночас господарським судам необхідно враховувати таке. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

Суд встановив, що договір №15001757 від 28.10.2015 був вчинений у письмовій формі; сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, в тому числі щодо ціни, предмету та строку дії договору.

Позивач зазначає, що договір №15001757 від 28.10.2015 на виконання робіт підписаний невідомою особою, а тому цей договір підписано без волевиявлення ПрАТ «ЄМЗ» на такі дії.

У відповідності до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем, належними та допустимими доказами, у розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України, не доведено суду існування підстав, передбачених ст. 203 ЦК України, необхідних для визнання недійсним договору №15001757 від 28.10.2015, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Мединський і К» та приватним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний завод».

Доводи позивача щодо невідповідності підпису директора ПрАТ «ЄМЗ» на Договорі підпису Протоколі погодження ціни до нього, не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи, адже клопотань про призначення експертизи щодо підписання додаткової угоди іншою особою позивач не заявляв.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на момент укладення спірного договору 28.10.2015 директором та підписантом від імені приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» був ОСОБА_2.

Зміна підписантів за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань товариства відбулась 10.04.2017.

При цьому, на договорі №15001757 від 28.10.2015 і протоколі погодження договірної ціни до договору №15001757 від 28.10.2015 наявна печатка приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», доказів на підтвердження викрадення чи підробки вказаної печатки позивачем суду не надано.

З повідомлення про початок досудового розслідування від 28.03.2017 вбачається, що захоплення будівлі позивача відбулось 15.03.2017.

Як зазначено відповідачем та доведено доданими до відзиву документами, 01.03.2016, 01.04.2016, 21.12.216 та 25.01.2017 між сторонами укладались додаткові угоди до договору №15001757 від 28.10.2015.

На виконання умов договору відповідачем було виконано передбачені ним роботи, що підтверджується актами здачі-приймання №8748 від 26.12.2016, №0027 від 01.01.2017, №420 від 09.01.2017, №564 від 16.01.2017, №640 від 23.01.2017.

Вказані акти приймання-передачі підписані від імені позивача ОСОБА_3 з виробництва ОСОБА_4, його підпис також скріплений печаткою приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод».

Надані відповідачем послуги частково були оплачені позивачем, що підтверджується банківською випискою по рахунку відповідача.

Усі інші твердження позивача не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року(далі - Конвеція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору №15001757 від 28.10.2015, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Мединський і К» та приватним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний завод».

Позивачем не доведено суду наявності підстав, з якими закон пов'язує недійсність правочину, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наведених в позові доводів, а саме: вироку суду про притягнення до кримінальної відповідальності підписанта спірного договору, а також щодо зловживання повноваженннями останнім.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову у даній справі.

В силу ч. 1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином, враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 165, 237, 247, 252, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В

В задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства «Єнакієвський до товариства з обмеженою відповідальністю «Мединський і К» про визнання недійсним договору на виконання робіт №15001757 від 28.10.2015 - відмовити.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У судовому засіданні 02.10.2018 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.10.2018.

Позивач: приватне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод» (87504, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Ілліча, будинок 54, блок №4, )

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Мединський і К» (84205, Донецька область, місто Дружківка, вулиця Енгельса, будинок №110; )

Суддя С.М. Фурсова