ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

29 жовтня 2018 року Справа № 923/278/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д., розглянувши заяву Фермерського господарства "Оазис Півдня" про відвід судді Сулімовської М.Б. у справі

за заявою: ОСОБА_1, м.Херсон,

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал- Инвест", м. Херсон,

про банкрутство

без повідомлення сторін

в с т а н о в и в:

Провадження у справі порушено ухвалою суду від 19.04.2017, якою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядником майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Инвест" арбітражного керуючого Шульгу Д.Л.

У зв'язку із знаходженням справи в судах апеляційної та касаційної інстанції перехід до наступних судових процедур не здійснено, процесуальні рішення у справі не приймалися, провадження у справі знаходиться в процедурі розпорядження майном.

21.09.2017 представником Фермерського господарства "Оазис Півдня" подано до суду заяву про відвід судді Сулімовської М.Б.

Розгляд цієї заяви про відвід здійснюється після повернення матеріалів справи до Господарського суду Херсонської області.

В судовому засіданні 24.10.2018 судом заслухано представника фермерського господарства із заявою про відвід судді Сулімовської М.Б., суд звернув увагу, що відвід судді заявлений через обставини, які викликають сумніви заявника у неупередженості судді Сулімовської М.Б.

Суддя Сулімовська М.Б. прийшла до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки підставою для відводу судді від розгляду даної справи, фактично, є незгода учасника справи з судовим рішенням про накладення арешту на майно як заходу забезпечення вимог кредиторів та не обґрунтоване і не підтверджене припущення про ніби то наявне порушення у визначенні судді для розгляду цієї справи.

За результатами повторного автоматизованого розподілу заяви про відвід судді, заява про відвід передана та прийнята до розгляду суддею Пригузою П.Д.

Розглядаючи заяву про відвід судді за її змістом, суд зазначає наступне.

Статтею 39 ГПК України визначено, що питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Як вбачається із поданої заяви про відвід позивач наводить такі підстави для відводу:

1). Незгода учасника справи з судовим рішенням про накладення арешту на майно як заходу забезпечення вимог кредиторів, про скасування яких ним подавалася відповідна заява та апеляційна скарга.

З огляду на приписи норм процесуального закону, якими імперативно встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу, заява про відвід судді в цій частині є безпідставною.

Розглянувши заяву про відвід судді, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з наступних підстав.

Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У контексті суб'єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

При розгляді цієї заяви про відвід судді суд зазначає, що за суб'єктивним критерієм у цій справі суддя, визнавши заяву необґрунтованою, ухвалою від 24.10.2018 прямо вказала, що вона не має упередженості щодо сторін у справі, яка була би підставою для самовідводу. Отже особиста безсторонність судді Сулімовської М.Б. у даній справі є поза сумнівом, суддя є суб'єктивно вільний від особистих прихильностей та упереджень, в тому числі й до представників сторін, які могли-би завадити всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді, зокрема, - якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, за суб'єктивним критерієм та щодо незгоди учасника справи з процесуальним рішенням судді - заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Суд зауважує, що заявник відводу скаржиться, зокрема на те, що суддя Сулімовська М.Б. визначена з порушенням порядку авторозподілу в суді, на його думку, суддя був обраний ініціюючим кредитором, незважаючи на формальне дотримання порядку його призначення за допомогою електронної системи документообігу суду.

В контексті вказаного рішення Європейського суду, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "ОСОБА_16 проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "ОСОБА_17 проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Заявник вказує на те, що ним вбачається порушення правил визначення судді для розгляду цієї справи. Ця обставина пояснюється тим, що ініціюючим кредитором заява про порушення справи про банкрутство подавалася неодноразово до господарського суду і поверталася заявнику без розгляду через недоліки - несплату у повному обсязі судового збору.

Розглядаючи заяву за цим критерієм, суд зазначає, що відповідно до чинної на час авто розподілу справи (березень-квітень 2017 року) ст. 2-1 ГПК України, було визначено, що у господарських судах функціонує автоматизована система документообігу, що забезпечує, зокрема: об'єктивний та неупереджений розподіл справ між суддями з додержанням принципів черговості та рівної кількості справ для кожного судді; надання учасникам господарського процесу інформації про стан розгляду справ, у яких вони беруть участь тощо.

Позовні заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов'язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження документів. До автоматизованої системи документообігу суду в обов'язковому порядку вносяться: дата надходження документів, інформація про предмет спору та сторони по справі, прізвище працівника апарату суду, який здійснив реєстрацію, інформація про рух судових документів, дані про суддю, який розглядав справу, та інші дані, передбачені Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України.

Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який враховує кількість справ, що перебувають у провадженні суддів, заборону брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів. Після визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, внесення змін до реєстраційних даних щодо цієї справи, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду не допускається, крім випадків, установлених законом.

Доступ до автоматизованої системи документообігу суду надається суддям та працівникам апарату відповідного суду згідно з їхніми функціональними обов'язками.

Несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду має наслідком відповідальність, установлену законом.

Порядок функціонування автоматизованої системи документообігу суду, в тому числі видачі судових рішень та наказів господарського суду, передачі справ до електронного архіву, зберігання текстів судових рішень, ухвал та інших процесуальних документів, надання інформації фізичним та юридичним особам, підготовки статистичних даних, визначається Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, у контексті об'єктивного критерію... окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Газета Україна-Центр проти України, no. 16695/04, від 15.07.2010).

За об'єктивними даними, що наведені у заяві, вбачається, що заява про порушення справи про банкрутство була розподілена судді Сулімовській М.Б. автоматизованою системою документообігу суду за встановленими законом правилами, та за наявності виправленого заявником недоліку щодо сплати судового збору, який раніше був підставою для повернення заяви без розгляду. Працівники суду, відповідальні за авторозподіл справ, а так само і суддя Сулімовська М.Б. не допустили дій, які вказували би на порушення встановленого порядку визначення судді.

Отже, суддя Сулімовська М.Б. є судом, встановленим законом.

При цьому суд зазначає, що судові рішення, що прийняті суддею Сулімовською М.Б. у цій справі були предметом перегляду в апеляційному та касаційному порядку та були залишені в силі, відповідають фактичним обставинам та юридично є правильними. Отже у цій справі видно, що суддею Сулімовською М.Б. "правосуддя чиниться".

Стронами у цій справі, а саме кредиторами та боржником будь яких сумнівів у тому, що розгляд справи та правосуддя здійснюється суддею упереджено, не заявлялися.

Таким чином, побоювання заявника в упередженості судді не є об'єктивно обґрунтованими, а посилання заявника на процесуальні дії судді Сулімовської М.Б. не є фактичними даними, які могли би вказувати про упередженість судді у цій справі, не мають під собою об'єктивного підґрунтя, та, в будь якому разі, не є підставою для відводу.

За таких обставин та правових підстав, суд приходить до переконання, що права заявника відводу на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру, у цій справі не є порушеним.

Відтак, заява про відвід не ґрунтується на приписах ст.ст. 35, 36 ГПК України, отже не може бути задоволеною.

На підставі викладеного, керуючись ст. 39, 234 ГПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

1. Заяву Фермерського господарства "Оазис Півдня" про відвід судді Сулімовської М.Б. відхилити як безпідставну.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.10.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набрала законної сили негайно після її підписання суддею, оскарженню не підлягає (ст. 255 ГПК України).

Суддя П.Д. Пригуза