ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2018 р. Справа№ 911/633/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Броварської місцевої прокуратури Київської області

на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2018

у справі № 911/633/18 (суддя Горбасенко П.В.)

за позовом керівника Броварської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Славутицької міської ради Київської області

до 1. Комунального підприємства «Агентство регіонального розвитку» Славутицької міської ради;

2. Головного територіального управління юстиції у Київській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Центр професійного розвитку Славутицької міської ради Київської області

про визнання недійсним договору оренди, звільнення та повернення нежитлових приміщень

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Броварської місцевої прокуратури (надалі - прокурор) в інтересах держави в особі Славутицької міської ради Київської області (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Управління освіти і науки Славутицької міської ради Київської області (надалі - відповідач-1) та Головного територіального управління юстиції у Київській області (надалі - ГТУЮ у Київській області, відповідач-2) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Центр професійного розвитку Славутицької міської ради Київської області (надалі - ЦПР, третя особа) про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 36 від 01.12.2017, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2; зобов'язання відповідача-2 звільнити та повернути відповідачеві-1, який є балансоутримувачем будівлі ЦПР, орендовані згідно договору № 36 від 01.12.2017 нежитлові приміщення, інженерні мережі та комунікації, що є їх невід'ємною частиною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що передаючи в оренду нежитлові приміщення, інженерні мережі та комунікації, що є їх невід'ємною частиною, відповідачем-1 порушено вимоги законодавства про освіту, яке забороняє використання приміщень закладів освіти для цілей, не пов'язаних з навчально-виховним процесом та дозвіллям дітей.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.06.2018 замінено первісного відповідача-1 - Управління освіти і науки Славутицької міської ради Київської області на належного відповідача-1 - Комунальне підприємство «Агентство регіонального розвитку» Славутицької міської ради (надалі - КП «АРР», відповідач-1).

27.07.2018 позивач звернувся до Господарського суду Київської області з клопотанням про закриття провадження у справі, в якому просив суд закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), оскільки спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.07.2018 закрито провадження у справі № 911/633/18 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Закриваючи провадження у справі, господарський суд виходив з того, що спірний договір оренди нерухомого майна не є господарським договором у розумінні Господарського кодексу України та містить усі ознаки адміністративного договору, визначені ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України; спір про визнання недійсним оспорюваного договору є публічно-правовим спором; вимога про зобов'язання звільнити та повернути нежитлові приміщення є похідною від публічно-правового спору про визнання недійсним договору, а тому суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства та підлягає розгляду адміністративним судом.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Броварська місцева прокуратура Київської області звернулась до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги прокурор зазначав, що за своїм змістом та суттю спірний договір оренди нерухомого майна має цивільно-правовий (господарсько-правовий) характер та не має ознак адміністративного договору, а наявний спір не є спором у публічно-правовій сфері та підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 колегією суддів у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Чорної Л.В., Куксова В.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Броварської місцевої прокуратури Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2018 у справі № 911/633/18, розгляд вказаної апеляційної скарги призначено на 08.10.2018, встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу.

Позивач скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач вказував на те, що вирішальною ознакою суб'єктного складу адміністративного договору є наділення однієї з його сторін владною управлінською функцією, а тому оспорюваний договір оренди нерухомого майна, однією із сторін якого є суб'єкт владних повноважень - ГТУЮ у Київській області та метою укладення якого є реалізація державою владних управлінських функцій без ознак отримання прибутку для комунального підприємства від передачі в оренду спірного майна, є адміністративним договором.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Згідно з п. 8 Перехідних положень ГПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд, ідентифікаційний код 42262953.

Указом Президента України №295/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів», відповідно до підпункту 7 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, пункту 1 частини другої статті 53, частини третьої статті 82 і пункту 40 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункту 11 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» сформовано склад Північного апеляційного господарського суду шляхом переведення суддів.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду №1 від 02.10.2018 визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 3 жовтня 2018 року, про що в газеті «Голос України» №185 (6940) 03.10.2018 опубліковано відповідне повідомлення. Відтак, в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018, на виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 20.09.2018 №475, справу №911/633/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2018 апеляційну скаргу Броварської місцевої прокуратури Київської області передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу Броварської місцевої прокуратури Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2018 у справі № 911/633/18 прийнято до провадження, відкрито Північним апеляційним господарським судом апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання на 05.11.2018.

У судове засідання 05.11.2018 відповідач-1 та третя особа явку своїх уповноважених представників не забезпечили, про день, місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Частиною 2 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що відповідач-1 та третя особа не повідомили суд про поважність причин нез'явлення до суду апеляційної інстанції, з огляду на встановлені статтею 273 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних осіб.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представники позивача та відповідача-2 вимоги апеляційної скарги не визнали, доводи, на яких вона ґрунтується вважають безпідставними та необґрунтованими, просили суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні скарги, а ухвалу суду залишити без змін.

05.11.2018 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення прокурора, представників позивача та відповідача-2, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній справі є вимоги прокурора в інтересах держави в особі Славутицької міської ради Київської області до КП «АРР» та ГТУЮ у Київській області про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 36 від 01.12.2017, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2; зобов'язання відповідача-2 звільнити та повернути відповідачеві-1 орендовані згідно оспорюваного договору нежитлові приміщення, інженерні мережі та комунікації, що є їх невід'ємною частиною.

Як встановлено місцевим господарським судом, 01.12.2017 між Управлінням освіти і науки Славутицької міської ради Київської області (у тексті договору - орендодавець) та ГТУЮ у Київській області (у тексті договору - орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 36, за умовами якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар - прийняти в строкове платне користування майно, а саме, нежитлове приміщення, інженерні мережі та комунікації, що є їх невід'ємною частиною ЦПР і знаходяться на балансі орендодавця.

Згідно з п.п. 1.2., 1.3. вказаного договору адреса (місце розміщення об'єкту оренди): вул. 77-ої Гвардійської Дивізії, буд. 3, м. Славутич, Київська область. Орендована площа складає всього: 72,05 кв.м., в т.ч. корисна 51,55 кв.м., місць загального користування 20,5 кв.м.

Відповідно до п. 1.5. договору передане в оренду майно буде використовуватися для розміщення Славутицької державної нотаріальної контори.

Орендна плата вноситься орендодавцеві орендарем за користування майном незалежно від результатів своєї господарської діяльності. Орендна плата визначається на підставі «Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Славутича» становить 1 грн 00 коп., всього з ПДВ 1 грн 20 коп. в рік (п.п. 3.1, 3.2 договору).

18.04.2018 між КП «АРР» та ГТУЮ у Київській області було укладено додаткову угоду №2 до договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 36 від 01.12.2017, відповідно до якої сторони визначили, що об'єкт оренди знаходиться на балансі КП «АРР», яке є орендодавцем за вказаним договором (а.с. 168, т. 1).

В обґрунтування поданого клопотання про закриття провадження у справі та у відзиві на апеляційну скаргу позивач, з яким погодився суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, посилався на те, що оспорюваний договір оренди нерухомого майна не є господарським договором, а є адміністративним договором, укладеним з метою виконання владних, управлінських функцій відповідача-2.

При цьому, місцевий господарський суд також виходив з того, що Управління освіти і науки Славутицької міської ради Київської області та ГТУЮ у Київській області, які є сторонами оспорюваного договору, не є суб'єктами господарювання у розумінні ст. 55 Господарського кодексу України (надалі - ГК України).

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб'єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань орендар за спірним договором - ГТУЮ у Київській області є органом державної влади, орендодавець - Управління освіти і науки Славутицької міської ради Київської області є органом місцевого самоврядування, а в редакції додаткової угоди №2 від 18.04.2018 орендодавець - КП «АРР» є комунальним підприємством.

За приписами ч. 1 ст. 8 ГК України держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб'єктами господарювання.

Разом з тим, органи державної влади та місцевого самоврядування можуть мати господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків).

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ГК України суб'єктами майново-господарських зобов'язань можуть бути суб'єкти господарювання, зазначені у статті 55 цього Кодексу, негосподарюючі суб'єкти - юридичні особи, а також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Враховуючи вищенаведені правові норми, органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути сторонами господарського договору, а тому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що оспорюваний договір оренди нерухомого майна не є господарським договором, оскільки укладений між сторонами, які не є суб'єктами господарювання.

Крім того, як вбачається зі змісту оспорюваного договору оренди нерухомого майна, вказаний правочин за своєю правовою природою є договором оренди (найму), за яким, відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України, одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права.

Враховуючи те, що орендоване майно є комунальною власністю, до правовідносин, що склалися між сторонами за оспорюваним договором, застосовуються положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-ХІІ, який є спеціальним законодавчим актом у сфері регулювання відносин, пов'язаних з передачею майна в оренду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Відповідно до п. 16 ст. 4 КАС України адміністративний договір - спільний правовий акт суб'єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб'єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов'язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону:

а) для розмежування компетенції чи визначення порядку взаємодії між суб'єктами владних повноважень;

б) для делегування публічно-владних управлінських функцій;

в) для перерозподілу або об'єднання бюджетних коштів у випадках, визначених законом;

г) замість видання індивідуального акта;

ґ) для врегулювання питань надання адміністративних послуг.

Проте, як вбачається з умов оспорюваного договору його було укладено з метою передання в оренду нерухомого майна для розміщення Славутицької державної нотаріальної контори, а не з підстав, визначених п. 16 ст. 4 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що оспорюваний договір оренди нерухомого майна містить усі ознаки адміністративного договору.

При цьому, у випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Поняття «суб'єкт владних повноважень» визначено у статті 4 КАС України, відповідно до якої таким є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Таким чином, на вирішення адміністративного суду може бути переданий спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №927/291/17 та від 17.04.2018 у справі №906/621/17.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні оспорюваного договору між органом державної влади - ГТУЮ у Київській області та органом місцевого самоврядування - Управлінням освіти і науки Славутицької міської ради Київської області були відсутні правовідносини влади та підпорядкування, а вказані суб'єкти виступали не як суб'єкти владних повноважень, а як орендар та орендодавець у господарських зобов'язальних правовідносинах.

У зв'язку з зазначеним колегія суддів також відхиляє посилання позивача на ту обставину, що передане в оренду приміщення використовується для розміщення Славутицької державної нотаріальної контори та свідчить про реалізацію державою владних, управлінських функцій, оскільки відповідні функції здійснюються ГТУЮ у Київській області не по відношенню до іншої сторони договору (орендодавця), а до вказаної нотаріальної контори.

Крім того, безпідставними є доводи позивача про відсутність прибутку для комунального підприємства від передачі в оренду спірного майна, з огляду на те, що оспорюваний договір є оплатним (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно з ч. 2 вказаної статті, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Виходячи з вищевикладеного, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки є публічно-правовим спором, колегія суддів вважає помилковим.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Оцінюючи вищенаведені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Броварської місцевої прокуратури Київської області є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Київської області від 27.07.2018 у справі № 911/633/18 прийнята з порушенням норм процесуального права щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, внаслідок чого підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, у зв'язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги, має здійснюватись судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 270-271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Броварської місцевої прокуратури Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2018 у справі № 911/633/18 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2018 у справі № 911/633/18 скасувати.

3. Матеріали справи № 911/633/18 передати для продовження розгляду до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.11.2018.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська