ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.10.2018 р.                                                                        Справа № 914/861/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Глянс”, смт.Великий Любінь Городоцького району Львівської області

до відповідача IMEX-BIOBODEN GbR – BRD, Germany

про визнання недійсним договору №2 купівлі-продажу деревообробного обладнання (в кредит з відстрочкою платежу)

за участю представників: не з?явилися

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Глянс” до відповідача IMEX-BIOBODEN GbR – BRD про визнання недійсним договору №2 купівлі-продажу деревообробного обладнання (в кредит з відстрочкою платежу).

Сторони явку представників в судове засідання не забезпечили.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та протоколах судового засідання. Ухвалою суду від 12.09.2018р. розгляду справи по суті було призначено на 08.10.2018р. Вказаною ухвалою суду явка представників була визнана обов?язковою.

Однак позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Глянс” явку повноважного представника в судове засідання 08.10.2018р. не забезпечив, причин неявки не повідомив.

Суд звертає увагу на зміну правового регулювання процесуальних відносин у господарському судочинстві у зв'язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII. Цим законом Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4, частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи

для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

Зокрема, частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники справи зобов'язані:

- виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;

- сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи;

- з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою;

- подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

- надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасникам справи у судовому засіданні;

- виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;

- виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Відповідно до пунктів 4 та 5 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є змагальність сторін та диспозитивність. Положеннями статті 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, господарські процесуальні правовідносини як форма господарського судочинства виникають, розвиваються та припиняються за волею й ініціативою сторін спору в результаті розпорядження своїми матеріальними та процесуальними правами. Визначально принцип диспозитивності виявляється у двох аспектах: суд може відкрити провадження у справі лише за заявою сторони; предмет судового провадження, його подальша модифікація визначається тільки стороною. Реалізація стороною своїх правомочностей призводить до динаміки господарського судочинства, впливає на рух справи.

У нерозривному зв'язку з принципом диспозитивності перебуває принцип змагальності сторін. Так, згідно з частинами 2 та 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов’язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Слід зазначити, що елементом принципу змагальності сторін, серед іншого, є участь сторін у процесі.

Незважаючи на те, що позивач як ніхто інший мав би бути активним учасником справи та цікавитись її перебігом, Товариство з обмеженою відповідальністю “Глянс” не виконувало покладені на нього Господарським

процесуальним кодексом України зобов'язання – не забезпечувало явки уповноваженого представника в судові засідання з розгляду ініційованої ним справи та не сприяло з'ясуванню всіх обставин справи. Зокрема позивач не забезпечив явку представника в судові засідання.

Згідно з частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Такі наслідки, зокрема, передбачені частиною 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічне положення міститься в пункті 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору. Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України встановлює безумовну підставу для залишення позову без розгляду – неявку позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним причини неявки (крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору).

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що позивач не забезпечив явку представника в судове засідання, не повідомив про причини неявки представника в судове засідання, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, суд дійшов висновку про необхідність залишення позову без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.226 ГПК України.

Керуючись п.4 ч.1 ст.226, ст.234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Приватного підприємства “Регіональна експлуатаційна мережа” у справі №914/861/18 залишити без розгляду.

Суддя                                                              Гоменюк З.П.