ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

30.10.2018

Справа № 910/10429/18

за позовом          Громадської організації «Січ-С14»

до                    Громадської організації «Громадське Телебачення»

про                    визнання недостовірною інформацію та зобов’язання вчинити дії

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники сторін: згідно з протоколом судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація «Січ-С14» звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Громадської організації «Громадське Телебачення» про визнання недостовірною інформацію та зобов’язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем було здійснено розголошення завідомо недостовірної інформації, яка завдає шкоди діловій репутації позивача. Зважаючи на це, позивач просить суд визнати недостовірною, такою що принижує честь, гідність і ділову репутацію інформацію про Громадську організацію «Січ-С14», що була поширена відповідачем в мережі Інтернет, а також зобов’язати відповідача спростувати таку інформацію шляхом розміщення резолютивної частини рішення у даній справі на веб-сайті https://twitter.com/Hromadske.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 суд ухвалив: позовну заяву Громадської організації «Січ-С14» залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом доплати судового збору у розмірі 1762,00 грн.; встановити позивачу строк для усунення недоліків – протягом п’яти днів з дня вручення даної ухвали.

21.08.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на категорію та складність справи, суд приходить до висновку про здійснення розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18.09.2018.

12.09.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

У підготовче засідання 18.09.2018 з’явились представники сторін. Представник позивача заявив про намір подати відповідь на відзив.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 18.09.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, а також оголошено перерву до 23.10.2018.

У підготовче засідання 23.10.2018 з’явились представники сторін. Представник позивача подав клопотання про призначення судової експертизи. Представник відповідача просив суд надати час для подання письмових пояснень щодо клопотання про призначення судової експертизи, у зв’язку з чим у підготовчому засіданні 23.10.2018 оголошено перерву до 30.10.2018.

29.10.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшли заперечення проти клопотання про призначення судової експертизи.

30.10.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла відповідь на заперечення проти клопотання про призначення судової експертизи.

У підготовче засідання 30.10.2018 з’явились представники сторін. Представник позивача підтримав клопотання про призначення судової експертизи, представник відповідача проти задоволення вказаного клопотання заперечив.

Розглянувши клопотання позивача про призначення судової експертизи, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, в обґрунтування позовних вимог у даній справі позивач вказує на те, що відповідачем було здійснено розголошення завідомо недостовірної інформації, яка завдає шкоди діловій репутації позивача, у тексті публікації на веб-сайті https://twitter.com/Hromadske/status/27073285 в мережі Інтернет в статті (пості) наступного змісту «Neo-nazi group С 14 has seized a former militant of the self-proclaimed "Donetsk People's Republic”, Brazilian Rafael Lusvarghi, and were going to hand him over to #Ukraine's Security Service, one of the group members posted on Facebook" / «Неонацистська група С 14 захопила бойовика самопроголошеної «Донецької народної республіки» бразильця Рафаеля Лусваргі, та збиралась передати його #Службі безпеки України, запостив один із членів групи у Fаcebook”. Так, зокрема, позивач зазначає, що вказана публікація містить недостовірну інформацію у формі фактичних тверджень про позивача, де його названо «неонацистською групою», є такою, що викладена неправдиво,оскільки зазначені у ній відомості, викладені перекручено.

В свою чергу, відповідач, заперечуючи проти позовних вимог у даній справі, зокрема зазначав, що поширена ним інформація є оціночними судженнями, а саме оцінки громадської діяльності позивача, здійсненої в межах свободи вираження поглядів, гарантованої ст. 10 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а тому не може бути спростована судом відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про інформацію», згідно з якою ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

З огляду на наведене, у підготовчому засіданні 23.10.2018 представником позивача було подане клопотання про призначення судової експертизи, у якому позивач ставить такі питання:

Чи є в спірному тексті твердження, що позивач є «неонацистською групою» негативними відомостями про позивача та його діяльність? Яка смислова спрямованість твердження в спірному тексті, що позивач є «неонацистською групою»?

Якщо твердження, що позивач є «неонацистською групою» є негативними відомостями про позивача, то в якій формі воно виражено: твердження або припущення?

Чи підтверджує лінгвостилістичний аналіз спірного тексту, що твердження, що позивач є «неонацистською групою» здійснене у формі твердження, яке містить відомості про порушення позивачем чинного законодавства, загальноприйнятих моральних норм і принципів?

В якому значенні вжито твердження, що позивач є «неонацистською групою» у тексті спірної публікації?

Яка композиційна структура тексту спірної публікації, які стилістичні прийоми використовує автор і як вони характеризують героїв публікації?

Чи є твердження, що позивач є «неонацистською групою», викладене в тексті спірної публікації, твердженнями про факти, або оціночними судженнями, думкою автора публікації?

Заперечуючи проти призначення судової експертизи, відповідач зокрема, вказує на те, що встановлення обставин недостовірності характеру інформації може бути здійснено судом на основі наявних у нього правових знань; питання, запропоновані позивачем, сформульовані некоректно, зокрема, у самому питанні представник позивача називає спірні відомості «твердженнями»; щодо питання щодо встановлення негативних відомостей, то представник відповідача зазначає, що з 19.04.2014 із ст. 277 Цивільного кодексу України виключено частину 3, яка передбачала, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежне; наданий позивачем переклад змісту публікації не засвідчений належним чином відповідно до законодавства України; у наданому позивачем перекладі пропущено слово «former», що відповідно до електронного словника Cambridge Dictionary у перекладі з англійської означає «колишній», у зв’язку з чим представник відповідача вказує, що хибно перекладена фраза не може виноситись на експертизу.

За змістом ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Так, з огляду на предмет та підстави позовних вимог, а також викладені у відзиві на позов доводи представника відповідача, з метою встановлення обставин щодо наявності чи відсутності підстав вважати інформацію щодо того, що позивач є «неонацистською групою», поширену в спірній публікації, недостовірною чи такою, що завдає шкоди діловій репутації, суд вважає, що необхідним є здійснення аналізу смислового навантаження та характеру інформації спірної публікації.

Суд зазначає, що відповідно до розділу 2 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 N 1950/5), у межах лінгвістичної експертизи писемного мовлення проводяться авторознавчі та семантико-текстуальні дослідження. Семантико-текстуальною експертизою вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних в тих або інших текстах, їх стилістичної забарвленості, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в текстах (чи може така інформація розглядатися як образлива, чи містить вона загрозу конкретній особі (особам) тощо), тобто вирішення питань мовленнєвого характеру, не пов'язаних із встановленням фактичних даних про автора. Питання, поставлені перед експертом, вирішуються ним за допомогою спеціальних знань у галузі лінгвістики на основі загальних і окремих норм мови з використанням посібників, академічних наукових праць, словників, довідників та інших наукових джерел. Експерт у галузі семантико-текстуальної експертизи, не виходячи за межі своїх спеціальних знань (базових та отриманих під час спеціальної підготовки), відповідає на питання про наявність чи відсутність висловлювань, які містять заклики до певних дій (вказується, яких саме дій), на основі спеціальних знань у галузі мовознавства. Висновок експерта за результатами таких досліджень не є правовою кваліфікацією, а є констатацією об'єктивного змісту тексту з позиції спеціальних знань у галузі семантико-текстуальних експертних досліджень.

Суд наголошує на тому, що здійснення аналізу смислового навантаження та характеру інформації спірної публікації не є правовою кваліфікацією, а є констатацією об'єктивного змісту тексту з позиції спеціальних знань у галузі семантико-текстуальних експертних досліджень. Так, власне, надані експертом висновки з поставлених питань (в тому числі щодо характеру висловлювання) є об’єктом оцінки суду при вирішенні спору по суті поряд з іншими доказами, зокрема, при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності підстав вважати певну інформацію недостовірною чи такою, що завдає шкоди діловій репутації.

З огляду на наведене, оскільки для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, суд вважає за необхідне призначити у справі судову експертизу.

Щодо заперечень відповідача стосовно неналежного перекладу тексту, який ставить на вирішення експертизи, суд зазначає, що відповідачем надано зауваження щодо неврахування у перекладі одного слова «former», яке, як зазначає відповідач, відповідно до електронного словника Cambridge Dictionary у перекладі з англійської означає «колишній», тоді-як, очевидно перевіряючи правильність перекладу тексту публікації із застосуванням відповідних словників, відповідач жодного іншого, відмінного від поданого позивачем перекладу висловлювання «Neo-nazi group», не зазначив.

Щодо запропонованого позивачем питання в контексті встановлення негативних відомостей, суд зазначає, що з огляду на предмет та підстави позову, зокрема, щодо визнання інформації такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію, наявні підстави для дослідження питання щодо існування у спірному висловлюванні негативних відомостей.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ст. 99 ГПК України).

З огляду на наведене, суд доручає проведення судової експертизи атестованим судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та ставить на експертизу коло питань, визначених позивачем. При цьому, судом враховано заперечення відповідача стосовно некоректності обраного позивачем формулювання, зокрема, що самому питанні представник позивача називає спірні відомості «твердженнями».

Відповідно до ст. 100 ГПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

При цьому, за приписами п.2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу, - на час проведення експертизи (ст. 229 ГПК України).

З огляду на те, що підпунктом 1.13 пункту 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень передбачено, що строк проведення експертизи встановлюється залежно від складності дослідження з урахуванням експертного навантаження фахівців керівником експертної установи (або заступником керівника чи керівником структурного підрозділу) у межах: понад 90 календарних днів - якщо експертиза, зокрема, є особливо складною чи багатооб'єктною, потребує вирішення питань, які потребують декількох досліджень, чи є комплексною, з урахуванням передбаченого Господарським процесуальним кодексом України строку розгляду справи судом, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 910/10429/18 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України на час проведення експертизи, проведення якої доручено атестованим судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 100, 228, 229, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі №910/10429/18 судову експертизу, проведення якої доручити атестованим судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

2. На вирішення судової експертизи поставити наступні питання:

2.1. Чи є висловлювання, що позивач є «неонацистською групою», у тексті публікації на веб-сайті https://twitter.com/Hromadske/status/27073285 в мережі Інтернет в статті (пості) наступного змісту «Neo-nazi group С 14 has seized a former militant of the self-proclaimed "Donetsk People's Republic”, Brazilian Rafael Lusvarghi, and were going to hand him over to #Ukraine's Security Service, one of the group members posted on Facebook" / «Неонацистська група С 14 захопила бойовика самопроголошеної «Донецької народної республіки» бразильця Рафаеля Лусваргі, та збиралась передати його #Службі безпеки України, запостив один із членів групи у Fаcebook” (далі - Публікація) негативними відомостями про позивача та його діяльність? Яка смислова спрямованість висловлювання, що позивач є «неонацистською групою»?

2.2. Якщо висловлювання, що позивач є «неонацистською групою», є негативними відомостями про позивача, то в якій формі воно виражено: твердження або припущення?

2.3. Чи підтверджує лінгвостилістичний аналіз вказаної Публікації, що висловлювання, що позивач є «неонацистською групою», здійснене у формі твердження, яке містить відомості про порушення позивачем чинного законодавства, загальноприйнятих моральних норм і принципів?

2.4. В якому значенні вжито висловлювання, що позивач є «неонацистською групою», у тексті Публікації?

2.5. Яка композиційна структура тексту вказаної Публікації, які стилістичні прийоми використовує автор і як вони характеризують героїв Публікації?

2.6. Чи є висловлювання, що позивач є «неонацистською групою», викладене в тексті вказаної Публікації, твердженнями про факти, або оціночними судженнями, думкою автора публікації?

3. Попередити судового експерта, що за надання завідомо неправдивого висновку, за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків експерт несе кримінальну відповідальність, відповідно до статей 384 та 385 Кримінального кодексу України.

4. Витрати на проведення експертизи покласти на Громадську організацію «Січ-С14».

5. Зобов’язати Громадську організацію «Січ-С14» провести попередню оплату судової експертизи, про що повідомити Київський науково-дослідний інститут судових експертиз.

6. Матеріали справи № 910/10429/18 направити до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

7. Зобов'язати експерта провести експертизу у строки, передбачені підпунктом 1.13 пункту 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. У разі необхідності дослідження великої кількості документів та у разі складності призначеної експертизи, дозволено проведення експертизи у більш довгий термін відповідно до чинного законодавства.

8. Зупинити провадження у справі № 910/10429/18 на час проведення експертизи.

9. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                           Ю.В. Картавцева