УХВАЛА

м. Київ

25.10.2018Справа № 910/20194/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М, розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Київський державний завод "Буревісник"

до

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Градострой"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Преміал"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2

1) ОСОБА_1

2) ОСОБА_2

3) ОСОБА_3

4) ОСОБА_4

5) ОСОБА_5

6) ОСОБА_6

7) ОСОБА_7

8) ОСОБА_8

9) ОСОБА_9

10) ОСОБА_10

11) ОСОБА_11

12) ОСОБА_12

13) ОСОБА_13

14) ОСОБА_14

15) ОСОБА_15

16) ОСОБА_16

17) ОСОБА_17

18) ОСОБА_18

19) ОСОБА_19

20) ОСОБА_20

21) ОСОБА_21

22) Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Лейк Хаус"

23) ОСОБА_22

24) ОСОБА_23

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1

25) ОСОБА_24

26) ОСОБА_25

27) ОСОБА_26

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

28) ОСОБА_27

29) Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України

30) Служби зовнішньої розвідки України

31) Національного банку України

33) Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної

про визнання недійсним договору про участь у будівництві та передачі функцій замовника №13-10/15 ПР від 01.12.2014

Представники учасників справи: без виклику.

Обставини справи :

Державне підприємство "Київський державний завод "Буревісник" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Градострой" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Преміал" про визнання недійсним договору про участь у будівництві та передачі функцій замовника №13-10/15ПР від 01.12.2014.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Договір про участь у будівництві та передачі функцій замовника №13-10/15ПР від 01.12.2014, укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2 не відповідає вимогам ч.1-2 ст.14 ЦК України та ч.2 ст.203 ЦК України, оскільки у Товариства з обмеженою відповідальністю "Градострой" на момент укладення спірного договору не було необхідного обсягу цивільної дієздатності на його укладення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.11.2017 порушено провадження у справі №910/20194/17 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва №05-23/745 від 24.05.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/20194/17 у зв'язку із закінченням терміну повноважень у судді Демидова В.О.

24.05.2018 за наслідками проведеного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №910/20194/17 надійшла на розгляд до судді Маринченко Я.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.05.2018 року прийнято до провадження справу №910/20194/17, провадження у справі зупинено для вирішення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Градострой" про відвід судді Маринченко Я.В. від розгляду справи №910/20194/17.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.06.2018 року поновлено провадження у справі №910/20194/17 та призначено підготовче засідання на 31.07.2018 року.

Судове засідання 31.07.2018 не відбулося, у зв'язку з призначенням на 31.07.2018 співбесіди, в межах процедури проходження кваліфікаційного оцінювання суддею Маринченком Я.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 року призначено підготовче засідання на 20.09.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 23.10.2018 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2018 року позовну заяву Державного підприємства "Київський державний завод "Буревісник" передано на розгляд судді Якименко М.М.

22.10.2018 року матеріали господарської справи №910/20194/17 передано судді Якименко М.М.

Розглянувши матеріали господарської справи №910/20194/17, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно Європейської Хартії "Про закон "Про статус суддів" судді при виконанні своїх обов'язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст. 15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Положення зазначеної коментованої статті випливають з принципу об'єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. № 2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов'язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об'єктивності суддів та судових органів.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У справі "П'єрсак проти Бельгії" (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982р. Європейський суд з прав людини, встановивши порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

У п. 132 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гарабін проти Словаччини" (Harabin v. Slovakia) від 20 лютого 2013 року зазначено, що існування національних процедур для забезпечення неупередженості, а саме правил, що регулюють відвід судді, є важливим фактором. Такі правила виявляють особливу увагу національного законодавства до усунення всіх обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді чи суду і є спробою забезпечити неупередженість, усуваючи причини таких сумнівів. На додаток до забезпечення відсутності упередженості як такої, ці правила спрямовані на усунення будь-яких проявів упередженості і таким чином слугують зміцненню довіри громадськості до суду.

Статтею 35 ГПК України передбачені підстави, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу.

Так, згідно ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

За змістом ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає, суддею Якименком М.М. вже розглядалася справа №910/30091/15 між тими ж сторонами, предметом розгляду якої були позовні вимоги про визнання договору №13-10/15 ПР від 01.12.2014 недійсним за наслідками чого винесено рішення від 23.02.2016 року у справі №910/30091/15.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року у справі №910/30091/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2016 (колегія суддів у складі: Чорногуз М.М. - головуючий, Рудченко С.Г. і Агрікова О.В.) та залишеним без змін постановою Вищого Господарського суду України від 16.08.2016 року (колегія суддів у складі: Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Вовк І.В. і Львов Б.Ю.), в задоволенні позовних вимог - відмовлено повністю.

Також, 28.09.2016 року до Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Градострой" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Преміал" про розірвання договору про участь у будівництві та передачі функцій замовника № 13-10/15 ПР від 01.12.2014 р.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Головіна К.І.) від 22.12.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Чорна Л.В., судді: Отрюх Б.В., Разіна Т.І.) від 16.03.2017, у справі №910/17856/16 в позові відмовлено.

Постановою Вищого Господарського Суду України від 13.07.2017 Постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2016 у справі №910/17856/16 скасовано; справу №910/17856/16 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ (розпорядження керівника апарату Кривенко О.М. від 04.08.2017 року №04-23/2280) справу №910/17856/16 розподілено на новий розгляд на суддю Якименко М.М.

Під час розгляду справи №910/17856/16 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Градострой" надійшла заява про відвід судді Якименко М.М. від розгляду справи №910/17856/16, яка мотивована наступним:

1. У даній справі вирішується спір про розірвання договору № 13-10/15-ПР про участь у будівництві та передачі функцій Замовника від 01.12.2014 р. У той же час суддя Якименко М.М. у 2015-2016 роках розглядав справу № 910/30091/15 про визнання недійсним договору № 13-10/15-Г1Р про участь у будівництві та передачі функцій Замовника від 01.12.2014 р., в ході чого вже надавав правову оцінку доказам, які надавали у тій справі ті ж самі сторони, а тому вважаємо, що суддя Якименко М.М. буде упередженим при вирішенні даної справи та вирішить її не у відповідності до чинного законодавства.

2. ТОВ "Градострой" в особі представника Кашпура В.М. подало до Вищої Ради правосуддя скаргу на суддю Якименко М.М.. оскільки останній 23.02.2016 р. не виконував належним чином свої обов'язки, допустив неправомірну поведінку учасників справи, не вжив відповідних заходів по порушенню неправомірної поведінки, розглянув справу, коли за його ж робочим столом знаходився представник позивача Кашпур В.М., якому не знайшлося місця за столом у залі з огляду бездіяльність вказаного судді, та інше.

За наслідками розгляду заяви про відвід судді винесено ухвалу №910/17856/16 від 12.09.2017 року якою: заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Градострой" про відвід судді відхилено; самовідвід судді Якименко М.М. (головуючий) від розгляду справи №910/17856/16 задоволено; справу №910/17856/16 передано уповноваженій особі для вирішення питання про повторний автоматичний розподіл справи.

Суд наголошує, що предметом розгляду справ №910/30091/15, №910/17856/16 та №910/20194/17 став Договір про участь у будівництві та передачі функцій замовника №13-10/15 ПР від 01.12.2014 року, при цьому у межах справ №910/30091/15 та №910/20194/17 позивачі зверталися з вимогою про визнання його недійсним, а у справі №910/17856/16 про розірвання останнього.

Таким чином, з метою усунення будь-яких можливих сумнівів учасників справи щодо об'єктивності та неупередженості судового складу під час розгляду справи №910/20194/17, з огляду на те, що суддею Якименком М.М. під час розгляду справи №910/30091/15 надано правову оцінку договору №13-10/15 ПР від 01.12.2014 року щодо його відповідності ст. 203 та 215 ЦК України, а також те, що судді Якименку М.М. було заявлено відвід від розгляду справи №910/17856/16, суд, у складі судді Якименко М.М., вважає за необхідне заявити самовідвід від розгляду справи №910/20194/17.

У відповідності до ч. 1 ст. 40 ГПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

З огляду на викладене, самовідвід судді Якименко М.М. від розгляду даної справи підлягає задоволенню, а справа №910/20194/17 - передачі уповноваженому працівнику Господарського суду міста Києва для вирішення питання про повторний автоматизований розподіл справи.

Керуючись приписами ст.ст. 11, 35, 39 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Самовідвід судді Якименко М.М. задовольнити.

2. Відвести суддю судді Якименко М.М. від розгляду справи №910/20194/17.

3. Матеріали господарської справи №910/20194/17 передати уповноваженому працівнику Господарського суду міста Києва задля проведення повторного автоматизованого розподілу справи для визначення складу суду, замість відведеного судді в порядку, встановленому п.п.17.2, 17.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту ухвали: 25.10.2018 року.