РІШЕННЯ

17 жовтня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/310/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

при секретарі судового засідання Коник М.М.

Розглянув справу:

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області (вул. Танцорова, 11, м.Тернопіль, 46009)

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Коваль Тараса Богдановича (АДРЕСА_1)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент агропромислового розвитку Тернопільської обласної державної адміністрації (вул.Кн.Острозького, 14, м.Тернопіль, 46001) .

про стягнення 3105,26 грн. заборгованості та санкцій по орендній платі

За участі сторін, представників:

Позивача: Федишин Ольга Степанівна, довіреність №38 від 12.07.2018;

Відповідач: не з'явився.

Третя особа: Моравель Володимир Ярославович, доручення №2-790/1.1 від 03.09.2018.

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) "Акорд".

Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер NJ27VF25D8133089 B1.

В судовому засіданні 17.10.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області звернулось в Господарський суд Тернопільської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Коваль Тараса Богдановича про стягнення 3105,26 грн., із яких: 2356,83 грн. заборгованості за орендній платі за квітень-червень 2018, 512,75 грн. пені за період з 18.04.2018 по 15.07.2018 та 235,68 грн. штрафу.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області та Фізичною особою - підприємцем Коваль Тарасом Богдановичем 11.09.2017 було укладено договір оренди нерухомого майна №1240, за умовами якого передано у строкове платне користування державне майно - частину нежитлового приміщення гаражів літ. "А" позиції VII, VIII, загальною площею 119,29 кв.м, розміщеного за адресою: вул. Микулинецька, 18, м.Тернопіль, що перебуває на балансі Департаменту агропромислового розвитку Тернопільської обласної державної адміністрації. Станом на 01.08.2018 у відповідача виникла заборгованість перед Державним бюджетом України за користування нерухомим майном згідно умов вищезазначеного договору оренди від 11.09.2017 №1240. Враховуючи викладене, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області просить стягнути з ФОП Коваль Т.Б. 2356,83 грн. орендної плати за квітень-червень, 512,75 грн. пені за період з 18.04.2018 по 15.07.2018 та штрафу в сумі - 235,68 грн.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 13.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 10.09.2018 на 14:30 год.

Ухвалою господарського суду від 13.08.2018 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, залучено Департамент агропромислового розвитку Тернопільської обласної державної адміністрації, вул. Кн.Острозького, 14, м.Тернопіль, 46001.

Позивач звернувся із заявою № 10-12-03470 від 04.09.2018 (вх. № 06682 від 05.09.2018) згідно якої посилаючись на ч.3 ст.46 ГПК України просить змінити предмет позову, а саме: - стягнути з Фізичної особи - підприємця Коваль Тараса Богдановича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість за користування нерухомим майном, що належить до державної власності переданого за Договором оренди від 11.09.2017 №1240, що становить 3105,26 грн. (в т.ч. орендна плата за квітень-червень 2018 - в сумі 2356,83 грн., пеня - 512,75 грн. (за період з 18.04.2018 по 15.07.2018), штраф в сумі - 235,68 грн. в дохід Державного бюджету України.;

- стягнути з Фізичної особи - підприємця Коваль Тараса Богдановича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість за користування нерухомим майном, що належить до державної власності переданого за Договором оренди від 11.09.2017 №1240 по сплаті неустойки в сумі 1607,73 грн. (за період з 26.06.2018 по 31.07.2018) в дохід Державного бюджету України.

Уповноважений представник Департаменту агропромислового розвитку Тернопільської обласної державної адміністрації, щодо даної заяви представника позивача не заперечив.

Суд, розглянувши заяву задовольнив її.

Позивач звернувся із заявою № 10-12-03612 від 18.09.2018 (вх. № 17524 від 21.09.2018) згідно якої посилаючись на ч.2 ст.46 ГПК України просить збільшити розмір позовних вимог та стягнути з Фізичної особи - підприємця Коваль Тараса Богдановича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість за користування нерухомим майном, що належить до державної власності переданого за Договором оренди від 11.09.2017 №1240, що становить 3105,26 грн. (в т.ч. орендна плата за квітень-червень 2018 - в сумі 2356,83 грн., пеня - 512,75 грн. (за період з 18.04.2018 по 15.07.2018), штраф в сумі - 235,68 грн. в дохід Державного бюджету України.;

- стягнути з Фізичної особи - підприємця Коваль Тараса Богдановича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість за користування нерухомим майном, що належить до державної власності переданого за Договором оренди від 11.09.2017 №1240 по сплаті неустойки в сумі 2355,59 грн. (за період з 26.06.2018 по 08.08.2018) в дохід Державного бюджету України.

Уповноважений представник Департаменту агропромислового розвитку Тернопільської обласної державної адміністрації, щодо даної заяви представника позивача не заперечив.

Суд, розглянувши заяву задовольнив її.

Представник відповідача в засідання 17.10.2018 не з'явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав, хоча про час, дату та місце його проведення повідомлявся належним чином.

Повноважний представник відповідача в судове засідання 17.10.2018 не з'явився, у встановлені судом в ухвалах від 13.08.2018 та від 10.09.2018 строки, відзиву на позов не надав.

Ухвала від 13.08.2018 про відкриття провадження по справі, надіслана відповідачу 14.08.2018 рекомендованим повідомленням зі штрихкодовим ідентифікатором №549, за вказаною у позові позивачем адресою відповідача. Це рекомендоване повідомлення повернулось 20.09.2018 на адресу суду без вручення адресату, разом з довідкою відділення поштового зв'язку, із відміткою: за закінченням терміну зберігання.

За інформацією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Фізичної особи - підприємця Коваль Тараса Богдановича вказана АДРЕСА_1, 46027.

Згідно ч.2 ст. 120 діючої редакції ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. А ч.7 цієї ж статті вказано, що учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно наявних матеріалів справи, зокрема Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Фізична особа - підприємець Коваль Тарас Богданович свого місцезнаходження не змінював.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Не перебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом відповідно за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.03.2018, винесеній по справі №911/1163/17.

Окрім того, відповідач міг дізнатись про рух справи та призначені в ній засідання з офіційного веб-порталу Судової влади України "Єдиний державний реєстр судових рішень" http://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал, згідно з Законом України "Про доступ до судових рішень" № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Представник позивача в судовому засіданні 17.10.2018 підтримав позовні вимоги, з підстав наведених у позові, з врахуванням поданих ним заяви про міну предмету позову та заяви про збільшення позовних вимог, та на підставі поданих ним доказів. Просить суд розглянути спір у відсутності представника відповідача.

Представник третьої особи повністю підтримав доводи представника позивача та заявлені позовні вимоги, а також просить суд розглянути спір у відсутності представника відповідача

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання Відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, надання Відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представника Відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, третьої особи, оцінивши подані докази в сукупності, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

11.09.2017 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області, як Орендодавцем, з одної сторони, та фізичною особою - підприємцем Ковалем Тарасом Богдановичем, як Орендарем, з другої сторони, укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1240 (надалі - Договір оренди).

За умовами даного Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: частину нежитлового приміщення гаражів літ. "А" позиції VI. VIII, загальною площею 119,29 кв.м, реєстровий номер 33866581.2.ШИВУИЮ175, інвентарний номер 10310002, розміщеного за адресою: вул. Микулинецька, 18, м. Тернопіль, що перебуває на балансі Департаменту агропромислового розвитку Тернопільської обласної державної адміністрації, ідентифікаційний (надалі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 30 червня 2017 року, і становить за належною оцінкою 151 530,00 (сто п'ятдесят одна тисяча п'ятсот тридцять грн. 00 коп.) грн. без ПДВ.

Майно передається в оренду з метою: для розміщення стоянки власних автотранспортних засобів. Стан майна на момент укладення Договору визначається в акті приймання - передавання за узгодженим висновком Балансоутримувача і Орендаря (п. 1.2 - 1.3 - Договору).

Згідно п. 3.1 - 3.2. Договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року за № 786 (зі змінами та доповненнями), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку оренди (серпень 2017 року) -1516,81 (одна тисяча п'ятсот шістнадцять грн 81 коп.) грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць та індекс інфляції за наступний місць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України (п. 3.3 Договору).

Сторони у п. 3.6. Договору визначили, що орендна плата перерахується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

У відповідності до п. 3.7. Договору сторони узгодили, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штрафу розмірі 10% від суми заборгованості (п. 3.8. Договору).

У разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу. (п. 3.11. Договору).

Пунктом 9.1 Договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно п. 10.9 Договору Сторони погодили, що у разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом 3 (трьох) робочих днів повертається орендарем Балансоутримувачу.

Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання акта приймання-передаванння. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання майна покладається на Орендаря (п.10.010 Договору).

Якщо Орендар не виконує обов'язок щодо повернення Майна, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення, порядок нарахування та сплати якої передбачено розділом 3 даного Договору ( п. 10.11. Договору).

Майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, що перебуває у державній власності регулюється Законом України "Про оренду державного та комунального майна", який передбачає істотні умови договору, а також інші умови, передбачені за згодою сторін.

У відповідності до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За своїм змістом і правовою природою укладений між сторонами Договір є договором оренди і сторони в ньому досягли згоди по всіх істотних умовах, визначили права та обов'язки сторін.

У відповідності до п. 6 статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ст. 762 ЦК України).

В силу приписів ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 25.05.2018 року у справі № 921/51/18 достроково розірвано договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1240 від 11.09.2017, укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області, вул. Танцорова, 11, м. Тернопіль, 46008, ідентифікаційний код 14037372, та фізичною особою-підприємцем Ковалем Тарасом Богдановичем, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Також зазначеним рішенням стягнуто з фізичної особи-підприємця Коваля Тараса Богдановича в дохід Державного бюджету України: 5 334 грн. 35 коп. заборгованості по орендній платі за період з 11.09.2017 по 31.03.2018 (включно), 400 грн. 96 коп. пені та 533 грн. 43 коп. штрафу, а також зобов'язати фізичну особу-підприємця Коваля Тараса Богдановича передати за актом приймання-передачі балансоутримувачу - Департаменту агропромислового розвитку Тернопільської обласної державної адміністрації, державне нерухоме майно вартістю 151 530, 00 грн., а саме: частину нежитлового приміщення гаражів літ. "А" поз. VII, VIII, загальною площею 119,29 кв. м, реєстровий номер 33866581.1.2ШИВУИЮ175, інвентарний номер 10310002, розміщеного за адресою: вул. Микулинецька, 18, м. Тернопіль, що перебуває на балансі Департаменту агропромислового розвитку Тернопільської обласної державної адміністрації, відповідно до умов договору оренди нерухомого майна №1240 від 11.09.2017.

Дане рішення у встановленому порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 25.06.2017.

Згідно ч.4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, актом прийому-передачі нерухомого майна від 09.08.2018, орендар здав, а балансоутримувач прийняв частину нежитлового приміщення гаражів літ. "А" поз. VII, VIII, загальною площею 119,29 кв. м, розміщеного за адресою: вул. Микулинецька, 18, м. Тернопіль,

Зважаючи на те, що орендоване приміщення повернуто відповідачем за актом здачі-приймання нежитлового приміщення лише 09.08.2018, позивачем нараховано відповідачу орендна плата за період квітень 2018 - червень 2018 в сумі 2356,83 грн. (станом на час набрання рішенням Господарського суду Тернопільської області від 25.05.2018 року у справі № 921/51/18 законної сили), а за період 26.06.2018 по 08.08.2018 неустойку у розмірі подвійної орендної плати, що складає 2355,59 грн.

Ст. 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобов'язання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України, в силу якої у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У випадку порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі стягнення штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В силу ст. ст. 546-551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пеня, як неустойка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 29 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" за невиконання зобов'язань за договором оренди сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

З огляду на наведене, позивачем нараховано та заявлено до стягнення за період з 18.04.2018 по 15.07.2018 пеню в розмірі 512 грн. 75 коп.

В силу приписів ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Враховуючи зазначені вище умови Договору, зважаючи на допущені відповідачем порушення строків виконання взятих на себе зобов'язань щодо щомісячної сплати орендної плати, позивачем нараховано та заявлено до стягнення штраф в загальній сумі 235,68 грн. (10% від 2356,83 грн).

Розглянувши наданий позивачем розрахунок суми заборгованості, пені та штрафу, суд приймає його як правомірні та обґрунтовані, а позовні вимоги вважає такими, що доведені матеріалами справи та підлягають до задоволення.

У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (ч.2 ст.73 ГПК України).

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Пунктами 1, 2 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, враховуючи порушення умов договору з боку відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 73-75, 79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 242 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з фізичної особи - підприємця Коваля Тараса Богдановича, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2, 2356 (дві тисячі триста п'ятдесят шість гривень 83 коп. орендної плати, 512 (п'ятсот дванадцять) гривень 75 коп. пені, 235 (двісті тридцять п'ять) грн. 68 коп. штрафу, 2355 (дві тисячі триста п'ятдесят п'ять) грн. 59 коп. неустойки в дохід Державного бюджету України і 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. рівно судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Сторони, третя особа мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного господарського суду через господарський суд Тернопільської області.

Повний текст складено 19 жовтня 2018 року.

Суддя Ю.О. Чопко