ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2018 року, м. Херсон, справа № 923/870/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Енергоринок"

до Акціонерного товариства "Херсонобленерго"

про стягнення 118 822,70 грн,

за участю секретаря судового засідання Бєлової О.С.,

у с т а н о в и в:

Дії, аргументи та докази позивача

04.10.2018 Державне підприємство «Енергоринок» звернулося до суду з вимогами, спрямованими до Акціонерного товариства «Херсонобленерго», про стягнення 118 822,70 грн штрафу, нарахованого за договором купівлі-продажу електроенергії № 4711/01 від 29.05.2008.

У якості обґрунтування власної позиції, позивач вказав, що на підставі укладеного між сторонами договору № 4711/01 від 29.05.2008, виступаючи у якості продавця, продавав відповідачу, як покупцю, електричну енергію, але останнім були допущенні порушення його умов щодо обсягів фактичної купівлі із замовленими у січні 2018 року, а саме було замовлено 212 753 000 кВт/год, а фактично придбано 224 832 806 кВт/год, у зв’язку з чим відхилення склало 12 079 806 кВт/год, тобто 5,68 %, а тому на підставі пункту 7.4.4. договору нарахований штраф у вказаному розмірі.

З метою підтвердження заявлених вимог, позивач разом із позовною заявою надав та послався на наступні докази:

- договір № 4711/01 від 29.05.2008,

- додаткову угоду № 6946/02 від 10.05.2011,

- додаткову угоду № 7688/02 від 19.10.2011,

- додаткову угоду № 13441/01 від 31.05.2017,

- додаткову угоду № 15182/01 від 13.06.2018,

- повідомлення № 1/1 від 15.01.2018,

- акт купівлі-продажу електроенергії за січень 2018,

- претензію № 632/32 від 03.03.2018,

- розрахунок штрафу.

Дії та аргументи відповідача

Відповідач заявлені до нього вимоги не визнав та у поданому до суду у встановлений строк відзиві на позов послався на наступні аргументи.

Так, на його думку, у задоволенні позову суд повинен відмовити виходячи із того, що:

- перевищення обсягів замовленої та придбаної електричної енергії пов’язане із непередбачуваними кліматичними умовами щодо температури повітря, наприклад, у січні 2017 року середня температура по Херсонській області складала -8 градусів С, а у січні 2018 року – 0 градусів С, при цьому у січні 2017 року обсяг спожитої електроенергії склав 250 716 000 кВт/год, а у січні 2018 року – 224 833 000 кВт/год,

- увесь обсяг електричної енергії ним сплачений, а тому у позивача відсутні збитки, наявність яких могла б компенсуватися шляхом стягнення штрафу, у зв’язку з чим, на його думку, суд має право на підставі положень статті 551, 614 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України зменшити розмір санкцій.

З метою підтвердження викладених обставин, відповідач разом із відзивом на позов надав та послався на наступні докази:

- порівняльну таблицю споживання електричної енергії за січень 2015 – 2018 років,

- доповіді з оперативного стану виконання заданих лімітів за січень 2018 року.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 08.10.2018 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачу встановлений строк (25.10.2018) надати відзив на позов, а позивачу строк (29.10.2018) – відповідь на відзив. У свою чергу, відповідач надав відзив на позов, а позивач правом на подачу відповіді на відзив не скористався.

Статтею 248 ГПК України встановлено, що «суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі».

Суд дотримався даного правового положення та розглянув справу у межах вказаного строку, виходячи з наведеної дати відкриття провадження у справі.

При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що позивачем дотримані вимоги частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, а відповідачем – вимоги частини 3 цієї ж статті щодо подачі доказів разом відповідно із позовною заявою та відзивом на позов, а тому названі вище письмові докази прийняті судом до розгляду.

Суд також констатує, що сторонами не заявлено будь-яких процесуальних клопотань.

Обставини, які установлені судом

29.05.2008 між Державним підприємством «Енергоринок» та Відкритим акціонерним товариством «Херсонобленерго», яке на даний час має назву Акціонерне товариство «Херсонобленерго», укладений договір № 4711/01, за умовами якого позивач, виступаючи у якості продавця, зобов’язався продавати відповідачу, як покупцю, електричну енергію, а останній сплачувати її вартість (пункт 2.1. договору) (а.с. 13-20).

До вказаного договору сторонами вносилися зміни шляхом укладення додаткових угод № 6946/02 від 10.05.2011 (а.с. 21), № 7688/02 від 19.10.2011 (а.с. 27), № 13441/01 від 31.05.2017 (а.с. 22) та № 15182/01 від 13.06.2018 (а.с. 23).

Умовами договору, які впливають на взаємовідносини сторін щодо наявного між ними спору, є наступні:

- «ЕК (енергетична компанія) надає до ДПЕ (Державне підприємство «Енергоринок») повідомлення про замовне добове (по годинах) та місячне (по годинах) споживання електроенергії, повідомлення на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії з оптового ринку електроенергії, а також інформацію про замовлений обсяг купівлі електроенергії з оптового ринку електроенергії по всіх постачальниках електроенергії на території ліцензованої діяльності ЕК» (пункт 4.1.),

- «… повідомлення на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії з оптового ринку електроенергії надається ЕК до ДПЕ факсимільним зв’язком за підписом керівника та головного бухгалтера … В повідомленні про місячні обсяги купованої електроенергії обов’язково зазначається замовлений обсяг електроенергії (кВТ/год) на місяць в цілому та вартість замовленого обсягу купівлі електроенергії (грн), а також розміри оплати по декадах або етапах …» (пункт 4.1.1.),

- «в разі необхідності ЕК може скорегувати замовлений обсяг купівлі електроенергії. Для здійснення корегування замовленого обсягу ЕК до 15 числа розрахункового місяця повторно надає до ДПЕ факсимільним зв’язком скореговане повідомлення про місячні обсяги купованої електроенергії за підписом керівника та головного бухгалтера ЕК і скріплене печаткою ЕК за такою ж формою як повідомлення, що надається відповідно до пункт 4.1.1. цього договору …» (пункт 4.15.),

- «ДПЕ надсилає ЕК поштою до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим, акт купівлі-продажу електроенергії, підписаний зі свого боку у двох примірниках» (пункт 4.10.),

- «документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ЕК, є підписаний з боку ДПЕ та ЕК та скріплений печатками акт купівлі-продажу електроенергії» (пункт 4.13.),

- «ДПЕ має право … в разі відхилення фактичного обсягу купівлі електричної енергії ЕК за розрахунковий місяць від замовленого (відповідно до повідомлення на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії згідно з п. 4.1.1. цього договору з урахуванням пункту 4.15 цього договору) на величину, що перевищує 5 % в період з 1 жовтня по 30 квітня та 7,5 % в період з 1 травня по 30 вересня, нарахувати ЕК штраф у розмірі 1 % від вартості різниці між фактичним та замовленим обсягом електричної енергії» (пункт 7.4., 7.4.4. у редакції додаткової угоди № 7688/02 від 13.10.2011).

У межах дії договору відповідач 29.12.2017 надав позивачу повідомлення № 1, у якому замовив поставку електричної енергії з 1 по 31 січня 2018 року у обсязі 247 440 000 кВт/год на загальну суму 245 939 551 грн (а.с. 24), а повідомленням № 1/1 від 15.01.2018 зкорегував замовлений обсяг електричної енергії та вказав, що він складає 212 753 000 кВт/год на загальну суму 194 066 530 грн (а.с. 25).

Безпосередньо з акту купівлі-продажу електроенергії від 31.01.2018 за січень 2018 року вбачається, що відповідач придбав у позивача у вказаному місяці 224 832 806 кВт/год на загальну суму 265 387 454,78 грн (а.с. 26).

Таким чином, за обрахунками позивача відхилення між замовленим та фактичним обсягом електричної енергії складає 5,68 %, з розрахунку: 224 832 806 кВт/год – 212 753 000 кВт/год = 12 079 806 кВт/год, у зв’язку з чим на підставі пункту 7.4.4. договору ним нарахований штраф у сумі 1148 822,70 грн, з розрахунку: 12 079 806 кВт/год Х 98, коп (вартість 1 кВт/год електроенергії) : 100 = 118 822,70 грн (а.с. 29).

З метою сплати вказаної суми штрафу позивач звернувся до відповідача 03.03.2018 із претензією № 632/32 (вих. № 03/32-2962), проте вона залишена останнім без реагування, а нарахований штраф не сплачений (а.с. 28).

За таких обставин, суд констатує, що позивач підтвердив виконання зобов’язання щодо продажу відповідачу у січні 2018 року електричної енергії у обсязі 224 832 806 кВт/год на загальну суму 265 387 454,78 грн та факт перевищення цього обсягу на 12 079 806 кВт/год, що складає 5,68 %, над замовленим.

Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов’язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов’язань (майново-господарських зобов’язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на його підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір купівлі-продажу.

Зокрема, згідно з приписами статті 655 Цивільного кодексу України «за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає …майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає … майно (товар) і зобов’язується сплатити за нього певну грошову суму».

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов’язань, за якими:

- «Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1);

- «Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором» (частина 2);

- «не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, допустивши відхилення між замовленим та спожитим (придбаним) обсягом електричної енергії у вказаному розмірі, порушив взяте на себе зобов’язання по недопущенню такого факту за договірними умовами, а тому до нього можливе застосування штрафних санкцій, передбачених договором.

Зокрема, згідно із частиною 1 статті 199 ГК України «виконання господарських зобов’язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами». «До відносин щодо забезпечення виконання зобов’язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України».

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що «учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором», а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими «санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки», серед яких - застосування «штрафних санкцій».

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України «штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання».

Натомість у відповідності до статті 232 ГК України «вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено» (частина 3).

У статті 549 ЦК України конкретизовано визначення штрафних санкцій, а саме «штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання» (частина 2).

Отже, штраф має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов’язання; за допомогою такої неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов’язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов’язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

З огляду на вказані правові приписи та фактичні обставини справи, суд стверджує, що відповідач, порушивши вказане зобов’язання, повинен на підставі пункту 7.4.4. договору, сплатити позивачу штраф у сумі 118 822,70 грн.

При цьому судом не прийняті до уваги заперечення відповідача щодо причин перевищення обсягів замовленої та придбаної електричної енергії через зміну погодних умов та відсутність збитків у позивача при стягненні штрафу з огляду на наступні обставини.

Так, у відповідності до частини 4 статті 179 ГК України «при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству …».

Отже, визначивши у договорів порядок узгодження обсягів купівлі-продажу електричної енергії на основі вільного волевиявлення, відповідач взяв на себе зобов’язання визначати цей обсяг у встановленому порядку, та, фактично, надав право позивачу у випадку порушення такого порядку застосовувати господарську санкцію у вигляді нарахування штрафу. Крім того сторонами у договорів не визначався вплив погодних умов на можливість відхилення замовлених та фактичних обсягів купівлі електричної енергії.

Відносно аргументу відповідача про відсутність у позивача збитків при одночасному стягненні штрафу суд звертає увагу на положення частини 1 статті 233 ГК України, за змістом яких: «У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов’язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу».

У даному випадку суд враховує не тільки виконання відповідачем основного зобов’язання щодо сплати вартості придбаної електричної енергії за січень 2018 року, але й безпосередньо допущене ним порушення умов договору щодо відхилення між замовленим та спожитим (придбаним) обсягом електричної енергії, що вплинуло на забезпечення позивачем обсягів реалізації електричної енергії на оптовому її ринку.

Суд також зазначає, що відповідач, вказуючи на надмірно великий розмір штрафних санкцій не навів аргументів власного майнового стану, який вказував би на надмірність застосованого штрафу, а також фактичну неможливість завдання збитків або певний їх розмір позивачу незабезпеченням виконання зобов’язання з власної сторони.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для застосування положень статті 233 ГК України відсутні.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати відповідачем 118 822,70 грн штрафу у добровільному порядку, доведеністю позивачем власних вимог, не спростування їх відповідачем, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 1639 від 19.09.2018 у сумі 1 762 грн, які згідно з приписами статті 129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

у х в а л и в :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Херсонобленерго» (73000 м. Херсон, вул. Пестеля, буд. 5; ідентифікаційний код 05396638) на користь Державного підприємства «Енергоринок» (01032 м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27; ідентифікаційний код 21515381) – 118 822,70 грн штрафу та 1 762 грн компенсації по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя            М.К. Закурін