ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2018 Справа № 917/937/18

м.Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Укрзооветпромпостач", вул. Кавказька, 4, с. Плахтянка, Макарівський район, Київська область, 08030

до Фізичної особи - підприємця Семчук Олени Василівни, АДРЕСА_1

про стягнення 50340,00 грн.

Суддя Паламарчук В.В.

Секретар судового засідання Рожко О.П.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися.

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Укрзооветпромпостач" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Семчук Олени Василівни про стягнення 50340,00 грн. боргу за договором №72/17 від 23.02.2017р., з них 25340,00 грн. - основна заборгованість, 25000,00 грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором від 23.02.2017р. №72/17, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 25 340,00грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 25000,00 грн. відсотки за користування чужими грошовими коштами.

Ухвалою від 13.08.2018р. суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. Справу призначено до розгляду на 25.09.2018р.

Відповідач відзив на позов не надав, явку у судове засідання не забезпечив.

Від відповідача 24.09.2018р. надійшло клопотання вхід. №8852 про відкладення розгляду справу.

У зв'язку з відпусткою судді розгляд справи 25.09.2018р. не відбувся.

Ухвалою суду від 05.10.2018р. розгляд справи призначено на 18.10.2018р. на 10.00 год.

24.09.2018р. за вхід. №8853 та 18.10.2018 за вхід. №9678 від відповідача до суду надійшли заяви про врегулювання спору за участю судді.

18.10.2018р. за вхід. №9685 від позивача надійшли заперечення, в яких, зокрема, позивач заперечує проти врегулювання спору за участю судді.

Відповідно до ст.186 ГПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті.

Розглянувши заяви відповідача про врегулювання спору за участі судді, суддя дійшов висновку про їх відмову у зв'язку з тим, що врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін, а така згода позивачем не надана.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

23.02.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Укрзооветпромпостач" (продавець, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Семчук Оленою Василівною (покупець, відповідач) було укладено Договір №72/17, відповідно до умов якого, продавець зобов'язався продати та відвантажити погодженими партіями продукцію (товар) у власність покупця, а покупець зобов'язався приймати товар та сплачувати за нього визначену грошову суму (ціну товару). Найменування товару, його кількість і ціна вказуються в додатках, специфікаціях, видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього договору. Загальна сума цього договору складається з сум, що вказані у всіх видаткових накладних, що виписуються, додаються та є невід'ємними складовими цього договору (п.1.1 договору)

Постачання товару за даним договором здійснюється на умовах і з застосуванням офіційних правил інтерпретації торгівельних термінів МТП "Інкотермс", які діють на момент укладання договору. Постачання товару здійснюється на умовах ЕХW Франко-склад продавця, або за погодженням сторін на умовах DAP поставка в пункт призначення покупцем (п.2.1 договору).

Кількість, найменування (асортимент) і ціна кожної партії товару фіксуються у відповідній видатковій накладній, що видана на підставі додатку, специфікації або без неї (п.2.2 договору).

Сторони дійшли згоди що товар вважається доставленим з моменту підписання сторонами видаткової накладної та відповідну партію товару (п.2.5 договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 114960,00грн., що підтверджується видатковими накладними: №407 від 24.02.2017р., №744 від 29.03.2017р., №1116 від 03.05.2017р., товарно-транспортними накладними та специфікаціями (копії в матеріалах справи).

На момент подання позову відповідачем було сплачено поставлений позивачем товар частково, а саме: у сумі 89620,00грн. Таким чином, у відповідача існує заборгованість у розмірі 25 340,00грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 25000,00грн. - відсотків за користування чужими грошовими коштами.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору купівлі-продажу, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до п. 3.2. Договору, оплата товару проводиться на умовах відстрочки платежу не більше 14 календарних днів з дати поставки.

В порушення своїх зобов'язань за договором заборгованість за отриманий товар в сумі 25 340,00грн. відповідачем не сплачена.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, позовні вимоги про стягнення 25 340,00грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 25000,00грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною 1 ст.1048 Цивільного кодексу України визначено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Умовами п.4.7 договору передбачено, що відсотки за користування чужими грошовими коштами сплачуються покупцем в розмірі 0,5% від несплаченої ціни товару за додатком, специфікацією (у разі її відсутності, за кожною видатковою накладною) за кожен календарний день з моменту настання строку оплати у разі невиконання покупцем п.3.2 даного договору. Зазначений розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами нараховується продавцем та сплачується покупцем в період першого дня прострочення і до тридцятого дня прострочення

Відповідно до 4.8 договору визначено, що у разі прострочення оплати за отриманий товар понад 30 календарних днів покупець сплачує відсотки за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1% від несплаченої ціни товару за додатком, специфікацією (у разі її відсутності, за кожною видатковою накладною) за кожен календарний день з моменту настання строку оплати у разі невиконання покупцем п.3.2 даного договору.

Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок на відповідність вимогами чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку щодо його обґрунтованості та наявності підстав для стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 25 000,00 грн.

Разом з тим, доводи відповідача стосовно того, що заборгованість виникла внаслідок порушення вимог договору позивачем, зокрема, поставлено кормові добавки неналежної якості, що призвело до загибелі поголів'я птиці, суд відхиляє та зазначає, що у випадку невиконання позивачем своїх зобов'язань за договором, відповідач не позбавлений права звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір у даній справи виник у зв'язку із неправомірними діями відповідача, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 129, 186, 232-233, 237-238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити Фізичній особі - підприємцю Семчук Олені Василівні у задоволенні заяви про врегулювання спору за участю судді (від 24.09.2018р. вхід. №8853 та від 18.10.2018р. за вхід. №9678).

2. Позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Семчук Олени Василівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, інші відомості: відсутні) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Укрзооветпромпостач" (вул. Кавказька, 4, с. Плахтянка, Макарівський район, Київська область, 08030, , інші відомості: відсутні) - 25 340,00грн. - суму основного боргу, 25000,00грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами, а також 1762,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Паламарчук В.В.