РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.10.2018Справа № 904/2417/18

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Мазур В.М.

розглянувши справу № 904/2417/18

за позовом відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго"

до акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

про розірвання договору банківського рахунку, закриття рахунків

та стягнення 13731,09 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Бойко Л.О., довіреність № 5766/25 від 27.12.2017р. ;

від відповідача: Каракоця О.Р., довіреність № 1712-К-О від 16.04.2018р.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство "Тернопільобленерго" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про розірвання договору банківського рахунку, закриття рахунків та стягнення 13731,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.04.2017р. позивач платіжним дорученням №91 помилково перерахував грошові кошти в розмірі 13 405,00 грн. на рахунок №7517, відкритий в Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк", отримувач коштів: Кременецький район електричних мереж. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути грошові кошти, однак кошти не повернуто, у зв'язку з чим позивач 06.12.2017р. звернувся до відповідача з заявою про заркиття рахунків та перерахування залишку коштів у сумі 13510,86 грн. на рахунок № 46, МФО 338545, відкритий у філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк". Однак, відповідач заяву позивача не задовольнив та залишок коштів не перерахував. Відтак, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом, в якому просить:

- стягнути з публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго" 13510,86 грн. боргу, 220,23 грн. пені, 3524,00 грн. судового збору та інші судові витрати, які позивач понесе, в зв'язку із розглядом справи, на рахунок № 46, МФО 338545, філія Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк", код 00130725.

- закрити рахунки: поточний № 7517, картковий № 7517 і розірвати договір банківського рахунку № ТЕ 0486 від 27.01.2005р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2018р. у справі №904/2417/18 на підставі п. 1 ч.1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу позовну заяву відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго" до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про розірвання договору банківського рахунку, закриття рахунків та стягнення 13731,09 грн. з доданими до неї матеріалами передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Супровідним листом від 02.07.2018р. за № 904/2417/18/22986/18 Господарським судом Дніпропетровської області направлено позовну заяву відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго" до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про розірвання договору банківського рахунку, закриття рахунків та стягнення 13731,09 грн. разом з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2018р. у справі № 904/2417/18 на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 904/2417/18 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 904/2417/18 від 11.07.2018р. позовну заяву відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго" до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про розірвання договору банківського рахунку, закриття рахунків та стягнення 13731,09 грн. залишено без руху.

30.07.2018р. на адресу Господарського суду міста Києва від відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго" надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 11.07.2018р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2018р. відкрито провадження у справі № 904/2417/18 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено у справі на 30.08.2018р.

23.08.2018р. на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив. В обґрунтування заперечень проти позову, зазначив, що ПАТ "Комерційний банк "Приватбанк" не є належним відповідачем у справі, оскільки не є власником рахунку, а банк, що обслуговує неналежного отримувача не несе відповідальності за своєчасність подання ним розрахункового документа на повернення помилково зарахованих на його рахунок коштів. Також зазначає, що позивач не наводить в позовній заяві факту направлення йому відповіді на заяву про закриття рахунків, в якій вказано, що банк не в змозі виконати дане платіжне доручення оскільки самим позивачем невірно вказано код ЄДРПОУ в реквізитах для переказу грошових коштів. У зв'язку із чим, відповідач вважає, що на день подачі позову у позивача відсутнє порушене право.

30.08.2018р. на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив та документи по справі.

В судовому засіданні 30.08.2018р. оголошено перерву до 11.10.2018р.

08.10.2018р. на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд:

- розірвати договір банківського рахунку № ТЕ 0486 від 27.01.2005р. і закрити рахунки: поточний № 7517, картковий № 7517.

- зобов'язати АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) перерахувати залишок коштів на рахунку № 7517 відкритого у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» у сумі 13410,86 грн. Відкритому акціонерному товариству «Тернопільобленерго» (46010, м. Тернопіль, вул. Енергетична, 2, ) на банківський рахунок № 46, відкритий у філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 338545.

- стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» (46010, м. Тернопіль вул. Енергетична, 2, ) на банківський рахунок № 46. відкритий у філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 338545 пеню у сумі 390,26 грн., 5286,00 грн. судового збору, 3193,48 грн. інших судових витрат, в зв'язку із розглядом справи.

Судом заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду, оскільки остання подана з дотриманням вимог ст. 46 ГПК України.

Отже, позовні вимоги розглядаються в межах вимог, викладених у вказаній заяві.

В судовому засіданні 11.10.2018р. сторони подали заяву про надання згоди розпочати розгляд справи по суті в день закриття підготовчого судового засідання.

Судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Присутній у судовому засіданні 11.10.2018р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, з посиланням на правові підстави та докази, зазначені у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзив.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.10.2018р., відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2005р. між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (далі - банк) в особі Кременецького відділення Тернопільської філії ПАТ КБ «Приватбанк» та відкритим акціонерним товариством «Тернопільобленерго» Кременецьким районом електричних мереж (далі -клієнт), структурним підрозділом позивача, було укладено договір банківського рахунка № TE0486 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, банк відкриває клієнту поточний (поточні) рахунок (рахунки) у національній та іноземній валюті (у тому числі картковий (карткові) та інші рахунки зі спеціальним режимом використання та здійснює його (їх) розрахункове та касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів Національного банку України (далі - НБУ) та умов цього Договору.

Згідно умов Договору позивачеві були відкриті рахунки: поточний № 7517, картковий № 7517.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що за Договором банківського на рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та здійснювати інші операції за рахунком (рахунками) у порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 2.1.3, п. 2.1.4. Договору, Банк взяв на себе зобов'язання здійснювати для Клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та договором; надавати Клієнту послуги, пов'язані із переказом коштів на рахунок (з рахунку Клієнта, у тому числі з урахуванням надходжень сум на його рахунок протягом операційного дня) видачею грошей у готівковій формі, а також здійснювати інші операції згідно з додатком 1 протягом операційного дня.

В п. 1.2. додатку № 2 вказаного Договору зазначено, що використання клієнтом ЕРІПП не виключає можливість здійснення платежів з використанням традиційних паперових документів.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що у разі порушення банком установлених строків виконання доручення клієнта на переказ або у разі порушення строків завершення переказу банк сплачує клієнту пеню у розмірі 0,01 відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 0,1 відсотка від суми переказу.

Цей Договір укладений на невизначений строк, набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і припиняє свою дію відповідно до умов Договору та чинного законодавства (п. 6.1. Договору).

Пунктом 6.2 договору сторонами узгоджено, що цей договір може бути розірваний за згодою сторін у випадку закриття всіх відкритих за ним рахунків або у випадках, передбачених законодавством або цим договором.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про закриття рахунків від 06.12.2017р. №802, в якій просив:

1. Закрити рахунки: поточний №7517, картковий № 7517.

2. Здійснити переказ коштів з рахунку № 7517 в сумі 13 510,86 грн. на рахунок №46, МФО 338545, філія Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», код 00130725. ВАТ «Тернопільобленерго». Платіжне доручення № 78 від 06.12.2017р. додано до вказаної заяви.

3. Розірвати договір банківського рахунка № ТЕ 0486 від 27.01.2005р. 4. У день закриття рахунків видати довідки про закриття рахунків.

У відповідь на вказану заяву відповідач листом №20.1.0.0.0/7-20171212/2971 від 13.12.2017р. повідомив, що ПАТ "Комерційний банк "Приватбанк" не має змоги виконати викладені в ній вимоги, оскільки відповідно до Глави 2 Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземних валютах закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням обов'язкових реквізитів.

Також, у відповідь на вказану заяву відповідач листом №20.1.0.0.0/7-20171212/2971 від 18.01.2018р. повідомив, що ПАТ "Комерційний банк "Приватбанк" не має змоги виконати запит щодо переведення коштів та подальшого закриття рахунку, оскільки позивачем невірно зазначено ЄДРПОУ в реквізитах для переказу коштів.

Оскільки, відповідач не задовольнив вказану заяву про закриття рахунку та, відповідно, не здійснив перерахування коштів позивача, зазначене стало підставою для звернення відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго" до суду з позовом про розірвання договору банківського рахунку, закриття рахунків, переведення коштів та стягнення пені, з огляду на порушення публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" своїх зобов'язань за договором.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню частково з наступних підстав

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У розумінні ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківські рахунки - це рахунки на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Згідно з ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до п.20.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України 12.11.203р. № 492 (далі - Інструкція), поточні рахунки клієнтів банків закриваються на підставі заяви клієнта та на інших підставах, передбачених законодавством України або договором між банком і клієнтом. Згідно п. 20.5.Інструкції № 492, закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів: найменування банку; найменування (прізвища, ім'я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку;номера рахунку, який закривається; дати складання заяви. Заява про закриття поточного рахунку фізичної особи, у тому числі фізичної особи-підприємця, підписується власником рахунку або уповноваженою ним особою. Заява про закриття поточного рахунку фізичної особи-підприємця засвідчується відбитком печатки (за наявності).

Згідно п. 20.6. Інструкції банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо. Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. Якщо на поточному рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку, то датою закриття поточного рахунку є день отримання банком цієї заяви. У заяві про закриття поточного рахунку (паперовій копії заяви в електронній формі) головний бухгалтер банку або інша уповноважена особа банку зазначає дату та час отримання заяви, дату закриття рахунку та засвідчує це своїм підписом. Заява про закриття поточного рахунку зберігається в справі з юридичного оформлення рахунку. У день закриття поточного рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку.

Дослідивши заяву позивача №802 від 06.12.2017р. про закриття рахунків та розірвання договору, суд встановив, що вона оформлена відповідно до п.20.5 Інструкції.

При цьому, положення Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України 12.11.203р. № 492, та чинне законодавство не містять такої підстави для відмови у задоволенні заяви про закриття поточного рахунку та відмови у виконанні платіжного доручення як неправильне зазначення коду ЄДРПОУ в реквізитах платіжного доручення для переказу коштів.

Згідно приписів ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правові наслідки розірвання договору визначені в частинах 2, 3 ст.653 Цивільного кодексу України, згідно яких у разі розірвання договору зобов'язання припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями ч. 1 ст. 1075 Цивільного кодексу України передбачено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими Правилами.

З викладеного вбачається, що цивільним законодавством та банківськими Правилами передбачено право клієнта в будь-який час подати заяву про закриття рахунку, що в свою чергу, є підставою для розірвання договору банківського рахунку.

Такими чином, не закриття відповідачем поточного рахунку позивача за поданою заявою свідчить про наявність порушеного права останнього, визначеного ст. 1075 Цивільного кодексу України, що у свою чергу, зумовило звернення відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго" за захистом своїх прав до суду шляхом подання відповідного позову про розірвання договору банківського рахунку у судовому порядку.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про розірвання укладеного між сторонами договору банківського рахунку № TE0486 від 27.01.2005р.

Відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо закриття рахунку шляхом зобов'язання публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" закрити рахунки № 7517, № 7517.

Задовольняючи позов шляхом зобов'язання публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" закрити рахунки № 7517, № 7517, суд виходить з того, що такий спосіб захисту порушеного права, є найбільш ефективним з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який спроможний реально забезпечить поновлення порушеного права зацікавленої особи - позивача у справі.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача перерахувати залишок коштів на рахунку коштів № 7517 у розмірі 13 410,86 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно зі статтею 1071 Цивільного кодексу України, яка регулює порядок списання коштів з рахунку клієнта, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Правові наслідки розірвання договору визначені в частинах 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, згідно з якими, у разі розірвання договору, зобов'язання припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 1089 Цивільного кодексу України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Статтями 21, 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що ініціювання переказу проводиться шляхом, зокрема, подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа. Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога, меморіальний ордер.

Пунктом 20.6 Інструкції передбачено, що банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо).

Судом встановлено, що позивачем з дотриманням наведених вище норм чинного законодавства, було подано заяву про закриття рахунку та платіжне доручення №78 від 06.12.2017р. на суму 13 510,86 грн. про перерахування залишку грошових коштів, яке відповідачем не виконано, однак, відповідачем відповідних дій вчинено не було.

Відповідно до виписки по рахунку № 7517 по договору банківського рахунку № ТЕ 0486 від 27.01.2005р. залишок коштів на рахунку становить 13 310,86 грн.

Згідно зазначеної виписки, 07.08.2018р. відповідачем здійснено списання з рахунку позивача в сумі 100,00 грн. за обслуговування рахунку № 7517 за липень 2018 року.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що списання 100,00 грн. комісії з обслуговування рахунку за липень 2018 року є безпідставним та необґрунтованим, оскільки з заявою про закриття рахунків та розірвання договору позивач звернувся, ще у грудні 2017 року.

При цьому, саме неправомірна бездіяльність відповідача призвела до продовження функціонування рахунку № 7517.

Таким чином, без урахування неправомірного списання відповідачем комісії в сумі 100 грн., залишок на рахунку № 7517 становить 13 410,86 грн.

З врахуванням наведених положень, при отриманні відповідачем заяви позивача про розірвання договору та перерахування залишку на рахунку, для банку виникли зобов'язання щодо здійснення завершальних операцій за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта), у зв'язку з чим вимога позивача про зобов'язання відповідача перерахувати залишок коштів на рахунку коштів № 7517 у розмірі 13 410,86 грн. на банківський рахунок №46, відкритий у філіі Тернопыльське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 338545, є такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 390,26 грн. суд зазначає наступне.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що у разі порушення банком установлених строків виконання доручення клієнта на переказ або у разі порушення строків завершення переказу банк сплачує клієнту пеню у розмірі 0,01 відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 0,1 відсотка від суми переказу.

З огляду на доведеність факту порушенням відповідачем умов договору банківського рахунку № ТЕ 0486 від 27.01.2005р., існують підстави для застосування відповідальності відповідно до умов пункту 5.1. договору.

Так, позивач нарахував відповідачу пеню за період з 14.12.2017р. по 30.09.2018р. в сумі 390,26 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В порушення ч.6 ст. 232 ГК України, позивач нарахував неустойку за період, що перевищує шість місяців, що також судом прийнято до уваги.

Таким чином, періодом нарахування пені, з урахуванням вищевикладеного, є 14.12.2017р. - 14.06.2018р.

За розрахунком суду, розмір пені за період з 14.12.2017р. по 14.06.2018р. становить 245,42 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 245,42 грн.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, у зв'язку із чим задоволенню підлягають вимоги про розірвання укладеного між сторонами договору банківського рахунку № TE0486 від 27.01.2005р., закриття рахунків № 7517, № 7517, зобов'язання відповідача перерахувати залишок коштів на рахунку № 7517 у розмірі 13 410,86 грн. та стягнення пені у розмірі 245,42 грн.

Щодо розподілу судових витрат господарський суд вважає необхідним зазначити наступне.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір та інші судові витрати, які позивач поніс у зв'язку з розглядом справи в розмірі 3 193,48 грн., а саме:

1) участь представника позивача в судовому засіданні 30.08.2018р. (копія посвідчення про відрядження від 28.08.2018р., наказ ВАТ «Тернопільобленерго» №372), становлять 1562,32 грн. (копія видаткового касового ордеру № 1492 від 28.08.2018 додається):

- добові витрати - 1050,00 грн. (3 доби по 350,00 грн. добових, копія наказу ВАТ «Тернопільобленерго» від 29.12.2017р. № 242);

- вартість проїзних документів в дві сторони: м. Тернопіль - м. Київ, м. Київ - м. Тернопіль - 512,32 грн. (240,70 грн.+271,62 грн., копії проїзних квитків №952893, №952894);

2) участь представника позивача в судовому засіданні 11.10.2018р. (копія посвідчення про відрядження від 03.10.2018р., наказ ВАТ «Тернопільобленерго» №418), становлять 1631,16 грн. (копія видаткового касового ордеру № 1667 від 04.10.2018р.):

- добові витрати - 1050,00 грн. (3 доби по 350,00 грн. добових),

- вартість проїзних документів в дві сторони: м. Тернопіль - м. Київ, м. Київ - м. Тернопіль - 581,16 грн. (218,53 грн.+362,63 грн., копії проїзних квитків №862150, №862151).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 128 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат, пов'язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходження, забезпечення доказів та вчинення інших дій, пов'язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Оскільки матеріали справи містять належні докази понесених позивачем витрат, пов'язаних з розглядом справи, суд вважає за необхідне покласти вказані витрати останнього на відповідача.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Розірвати договір банківського рахунку № ТЕ 0486 від 27.01.2005р.

3. Зобов'язати публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) закрити рахунки: поточний № 7517, картковий № 7517.

4. Зобов'язати публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) перерахувати залишок коштів на рахунку № 7517, відкритому у публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Приватбанк», у сумі 13 410,86 грн. на користь відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» (46010, м. Тернопіль, вул. Енергетична, 2, ) на банківський рахунок № 46, відкритий у філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 338545.

5. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) на користь відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» (46010, м. Тернопіль вул. Енергетична, 2, ) пеню в сумі 245,42 грн., судовий збір у сумі 4 632,06 грн. та інші судові витри, пов'язані з розглядом справи, в сумі 3 193,48 грн.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 22.10.2018р.

СуддяА.І. Привалов