ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 920/1250/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойка В.С.,

представники учасників справи:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.07.2018

(головуючий - Гребенюк Н.В., судді: Гетьман Р.А., Слободін М.М.)

та рішення Господарського суду Сумської області від 19.03.2018

(суддя Резніченко О.Ю.)

у справі №920/1250/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон"

до Приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми "Соснівська"

про стягнення 1 116 462,00 грн на підставі договору купівлі-продажу №1452АЛ від 16.05.2016, відповідно до договору про відступлення права вимоги №1452/1АЛ від 07.08.2017,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У грудні 2017 року ТОВ "Компанія "Альбіон" (далі - ТОВ "Компанія "Альбіон") звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми "Соснівська" (далі - ПП "Соснівська") про стягнення 1 116 462,00 грн заборгованості за товар відповідно до договору купівлі-продажу №1452АЛ від 16.05.2016, право вимоги якої позивач отримав на підставі договору про відступлення права вимоги №1452/1АЛ від 07.08.2017.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу на виконання умов договору купівлі-продажу була передана сівалка, однак її вартість оплачена частково в сумі 2 605 078,00 грн, тому заборгованість відповідача складає 1 116 462,00 грн.

2. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

2.1. 07.08.2017 між позивачем (новий кредитор) та ТОВ "Торгова компанія "Альбіон" (первісний кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги №1452/1АЛ, за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредиторові, а новий кредитор набуває право вимоги на загальну суму 1 116 462,00 грн, належне первісному кредиторові у відповідності до договору купівлі-продажу №1452АЛ від "16" травня 2016 року, укладеного між первісним кредитором та боржником.

Новий кредитор повідомлений про заперечення, які існують у боржника на момент підписання договору і можуть бути висунуті проти вимог нового кредитора, а також про зміст листування і переговорів між первісним кредитором і боржником (п. 1 договору).

За відступлення права вимоги новий кредитор протягом 90 днів з моменту укладення цього Договору сплачує первісному кредитору винагороду в розмірі 1 116 462,00 грн (п. 2 договору).

2.2. За редакцією договору купівлі-продажу №1452АЛ, що підписаний відповідачем та ТОВ "Торгова компанія "Альбіон", останнє зобов'язується продати, а відповідач прийняти та оплатити сівалку Great Plains, модель YP 2425. Комплектація товару та строк його оплати обговорені у додатку №1 до договору, що є його невід'ємною частиною.

Згідно з додатком 1 до договору, ТОВ "Торгова компанія "Альбіон" зобов'язалося поставити сівалку Great Plains модель YP 2425, нову, вартістю 3 721 540,00 грн.

Також, у додатку 1 визначено порядок оплати товару: перший платіж - 2 605 078,00 грн до 19.05.2016, другий платіж - 372 154,00 грн до 20.06.2016, третій платіж - 372 154,00 грн до 20.07.2016, оплата суми договору, що залишилася - 372 154,00 грн до 20.08.2016.

2.3. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідачу на виконання умов договору була передана сівалка, однак її вартість оплачена частково в сумі 2 605 078,00 грн, тому заборгованість відповідача складає 1 116 462,00 грн.

На підтвердження позовних вимог позивач разом з позовною заявою подав копію договору купівлі-продажу від 16.05.2016 №1452 АЛ, додаток №1 до договору (специфікація товару, графік оплати), оригінали яких були оглянуті судом, додаток №2 до договору - акт приймання-передачі від 25.05.2016 (оригінал акта у позивача відсутній), довідку №168-63946БТ від 04.12.2017 на підтвердження часткової оплати відповідачем товару 19.05.2016 в сумі 2 605 078,00 грн. Також з відповіддю на відзив позивач подав копії податкових накладних від 19.05.2016 та від 25.05.2016, копії товарно-транспортних накладних №696 та №697 від 25.05.2016, сервісного звіту №22293 від 26.04.2017, заяву свідка.

2.4. Відповідач заперечував факт наявності заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до домовленостей між відповідачем та продавцем, останній зобов'язався продати відповідачу сівалку Great Plains 2016 року випуску, модель YP2425; у випадку, якщо сівалка буде до 2016 року, то така сівалка буде коштувати 2 605 078 грн, тобто 70% від вартості сівалки 2016 року випуску. 19.05.2016 ПСП АФ "Соснівська" враховуючи ризики оплатила ТОВ "Торгова Компанія "Альбіон" 2 605 078,00 грн. 20.05.2016 договір був підписаний відповідачем з протокол розбіжностей, про що у договорі зроблена відповідна відмітка.

На підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог відповідач подав копію договору купівлі-продажу від 16.05.2016 №1452 АЛ, протокол розбіжностей до договору від 20.05.2016, заяви свідків, копію рахунку позивача №55741 від 18.10.2017 на оплату товару, копію митної декларації, копію платіжного доручення №2730 від 19.05.2016. Також з запереченнями на відповідь відповідач подав додаток №2 до договору - акт приймання-передачі від 25.05.2016 (оригінал оглянутий судом в судовому засіданні 19.03.2018), видаткову накладну від 25.05.2016, що не підписані відповідачем.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1. 19 березня 2018 року рішенням Господарського суду Сумської області у задоволенні позову відмовлено.

Господарський суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу датований 16.05.2016; на підставі рахунку від 19.05.2016 відповідачем сплачено позивачу 2 605 078 грн за сівалку.

При цьому, відповідно до відмітки на договорі, останній підписаний відповідачем 20.05.2016 з протоколом розбіжностей, що додається.

За умовами п. 10.1. договору, останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Згідно з протоколом розбіжностей до договору купівлі-продажу за редакцією покупця вносяться зміни до п.п. 1.1., 1.2., 2.2., 2.3., 3.2., 4.1., 4.5., 5.1., 10.10. договору, в тому числі щодо товару (року випуску), ціни товару, умов оплати товару, моменту переходу права власності на товар, гарантій продавця щодо року випуску товару.

Протокол розбіжностей від 20.05.2016 не підписаний позивачем, тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виходячи з приписів ст. 181 ГК України (згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо)), останній не може свідчити про досягнення сторонами згоди щодо окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей.

З урахуванням викладених норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку, що договір купівлі-продажу № 1452 АЛ від 16.05.2016 є неукладеним, оскільки сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не подано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту наявності у відповідача заборгованості за товар.

3.2. 16 липня 2018 року постановою Харківського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Сумської області від 19.03.2018 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції про неукладення спірного договору купівлі-продажу №1452 АЛ від 16.05.2016, оскільки договір купівлі-продажу №1452АЛ від 16.05.2016 був підписаний позивачем та відповідачем та скріплений печатками.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив на тому, що відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №3-502гс15 (914/2846/14) та від 06.07.2016 у справі №3-436гс16 (914/4540/14), визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення, а не за наслідками виконання його сторонами.

Тому висновок суду першої інстанції щодо неукладеності договору підряду є безпідставним.

Водночас суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не подано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту наявності у відповідача заборгованості за товар.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. 22 серпня 2018 року ТОВ "Компанія "Альбіон" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.07.2018, рішення Господарського суду Сумської області від 19.03.2018 повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

4.2. На думку скаржника, умови договору купівлі-пролажу №1452АЛ від 16.05.2016 щодо порядку оплати товару (з урахуванням вимог статей 525, 526, 530, 692 ЦК України та статті 193 ГК України) є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які підтверджують факт наявності у відповідача заборгованості за товар.

Втім, апеляційний суд в оскаржуваній постанові на це уваги не звернув та не застосував до правовідносин сторін норми статей 525, 526, 530, 692 ЦК України та статтю 193 ГК України, що відповідно до статті 311 ГПК України є підставою для скасування судових рішень і ухвалення нового рішення.

Таким чином, апеляційний суд не здійснив юридичної оцінки усіх фактичних обставин справи та доводів позивача та обмежився лише формальними висновками про те, що позивач не подав суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме факту наявності у відповідача заборгованості за товар.

4.3. 08 жовтня 2018 року відповідачем подано до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить судові рішення попередніх інстанцій залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

4.3.1. ПП "Соснівська" вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки господарськими судами встановлено відсутність заборгованості відповідача перед позивачем.

4.5. Склад судової колегії суду касаційної інстанції змінився відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи від 29.10.2018, які містяться у матеріалах справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

5.1.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Спір по справі стосується стягнення 1 116 462,00 грн заборгованості за товар відповідно до договору купівлі-продажу №1452АЛ від 16.05.2016, право вимоги якої позивач отримав на підставі договору про відступлення права вимоги №1452/1АЛ від 07.08.2017.

5.2.2. Загальні засади цивільного законодавства встановлено статтею 3 ЦК України. До цього переліку, зокрема, належить свобода договору.

За змістом положень ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України).

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України і ст. 193 ГК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

5.2.3. Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 ЦК України).

5.2.4. Господарський суд апеляційної інстанції врахував наведені вимоги закону і правильно зауважив на тому, що визнання договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення, а не за наслідками виконання його сторонами.

У зв'язку з викладеним, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про помилковість доводів суду першої інстанції щодо неукладеності договору купівлі-продажу.

5.2.5. Водночас господарськими судами обох інстанцій встановлено, що позивачем не подано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту наявності у відповідача заборгованості за товар.

Так, під час розгляду справи, господарськими судами встановлено, що наданий позивачем акт приймання-передачі товару від 25.05.2016 не містить підписів продавця, а містить тільки підписи покупця, при цьому покупець заперечує факт підписання такого акта, оригіналу акта позивачем не подано та зазначено про його відсутність, тому вказаний акт не був прийнятий господарським судами як належний та допустимий доказ на підтвердження позовних вимог.

Додатково господарськими судами також зазначено, що в матеріалах справи міститься наданий відповідачем акт приймання-передачі від 25.05.2016, який не містить підпису покупця, а містить підпис тільки від продавця.

У вказаних актах міститься різна інформація стосовно товару, зокрема, у акті, що не підписаний відповідачем, вказаний рік випуску сівалки - 2016.

При цьому, фактично у відповідача (останнім не заперечується) знаходиться сівалка, що передана ТОВ "Торгова компанія "Альбіон", але 2012 року випуску, про що свідчить митна декларація ІМ 40 ДЕ 110120002/2016/502016. Сівалка запущена 26.04.2017 згідно з сервісним звітом.

5.2.6. Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

5.2.7. Виходячи з приписів Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підписання покупцем видаткової накладної, яка відповідає вимогам Закону, та фіксує факт здійснення господарської операції відповідно до договірних відносин сторін, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Однак, як встановлено господарськими судами, видаткова накладна від 25.05.2016 щодо поставки сівалки вартістю 3 721 540,00 грн також не підписана відповідачем.

5.2.8. Крім того, господарськими судами встановлено, що інші наявні в матеріалах справи докази, також не підтверджують прийняття відповідачем товару.

5.2.9. Доводи касаційної скарги відхиляються Верховним Судом, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та, за своєю суттю, зводяться до переоцінки доказів, а суд касаційної інстанції в силу положення частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Тому пов'язані з наведеним аргументи скаржника не можуть бути прийняті Верховним Судом до уваги. Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути й оцінити ті ж самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Верховний Суд вважає висновок господарських судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог обґрунтованим. При цьому, доводи позивача у касаційній скарзі фактично зводяться до переоцінки обставин справи, що не є компетенцією Верховного Суду, враховуючи вимоги ст. 300 ГПК України.

6.2. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.3. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" без задоволення, а судових рішень, що оскаржуються, - без змін.

7. Судові витрати

7.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.07.2018 та рішення Господарського суду Сумської області від 19.03.2018 у справі №920/1250/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Мамалуй

Л. Стратієнко