ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.10.2018р. Справа №905/1101/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання Нарожна М.С.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6, ),

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул.Миколаївська, буд.16, )

про стягнення 8 784 505,73 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю № 14-85 від 14.04.17

від відповідача: не зявився

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/1101/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» про стягнення боргу у загальній сумі 8 784 505,73 грн., у тому числі: пеня 5 149 560,29 грн., 3% річних 1 249 640,64 грн., інфляційні втрати 2 385 304,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору №16-433-Н від 22.08.2016р. на купівлю-продаж природного газу в частині проведення своєчасної оплати товару, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних збитків.

Відповідач у відзиві б/н від 02.07.2018р. вказував на те, що нарахування неустойки за простроченими зобовязаннями покупця суперечить приписам п.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси».

Крім того, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» зазначало, що з підписанням спільних протокольних рішень сторони фактично у такий спосіб змінили порядок та строки проведення розрахунків за природний газ, спожитий на підставі договору №16-433-Н від 22.08.2016р., внаслідок чого у задоволенні вимог про стягнення 3% річних та інфляційних просив відмовити.

Представник позивача у судове засідання 10.10.2018р. зявився, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 10.10.2018р. не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

На підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 10.10.2018р. складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 22.08.2016р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» (покупець) було підписано договір на купівлю-продаж природного газу №16-433-Н.

За приписами п.п.1.1, 1.2, 1.3 вказаного договору продавець зобовязується передати покупцеві у 2016 2017 роках природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам. За цим договором може бути переданий природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України).

Продавець передає покупцеві з 01.10.2016р. по 31.03.2017р. (Включно) природний газ обсягом до 101 597,659 тис. куб. м, у тому числі за місяцями: жовтень 10 125,140 тис. куб. м, листопад 15 228,339 тис. куб. м, грудень 21 448,865 тис. куб. м, січень 21 578,881 тис. куб. м, лютий 19 116,434 тис. куб. м, березень 14 100,000 тис. куб. м. (п.2.1 договору №16-433-Н від 22.08.2016р. в редакції додаткової угоди №4 від 28.02.2017р.).

Продавець передає покупцеві природний газ у віртуальній точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу. Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у віртуальній точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу. Після переходу права власності на природний газ покупець несе всі ризики і бере на себе відповідальність, повязану з правом власності на природний газ. Приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місця купівлі-продажу, оформлюється актом приймання-передачі. Покупець зобовязується подати не пізніше 8 числа місяця, що настає за місяцем постачання природного газу, продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця (за її наявності) два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги переданого природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість. Продавець до 12 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, після подачі покупцем документів визначених пунктом 3.3 повертає покупцеві один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою (за її наявності). У разі непідписання продавцем акта приймання-передачі природного газу у той же строк письмово повідомляє покупцеві про причини такого не підписання акта та надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта (п.п.3.1 3.4 укладеного сторонами правочину).

За умовами п.п.5.1, 5.3 договору №16-433-Н від 22.08.2016р. (в редакції додаткової угоди №1 від 28.10.2016р.) ціна за 1000 куб. метрів природного газу, який передається за цим договором, без урахування ПДВ у розмірі 20%, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, торгової націнки постачальника газу із спеціальними обовязками (включно) становить 4 960,80 грн. за 1000 куб. м природного газу, крім того ПДВ 20%. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Відповідно до п.11.1 договору №16-433-Н від 22.08.2016р. останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності) і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016р. до 31.03.2017р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Як свідчать матеріали справи, на підставі договору №16-433-Н від 22.08.2016р. позивачем та відповідачем було підписано, зокрема, наступні акти приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі):

- б/н від 31.10.2016р. у жовтні 2016 року на суму 60 274 553,41 грн.,

- б/н від 30.11.2016р. у листопаді 2016 року на суму 90 653 692,93 грн.,

- б/н від 31.12.2016р. у грудні 2016 року на суму 127 684 235,39 грн.,

- б/н від 31.01.2017р. у січні 2017 року на суму 128 458 215,43грн.,

- б/н від 28.02.2017р. у лютому 2017 року на суму 113 799 366,95 грн.,

- б/н від 31.03.2017р. у березні 2017 року на суму 78 769 929,85 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом п.6.1 договору №16-433-Н від 22.08.2016р. (в редакції додаткової угоди №1 від 28.10.2016р.) оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами та шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу. Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 є має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючи актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі ненадання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту 90 дня, зо відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівлі-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абзацом четвертим цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, Передбаченому абзацом третім цього пункту, але в такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних, а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 має бути здійснений до закінчення 90 днів, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівлі-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанову Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його та зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Відтак, приймаючи до уваги приписи укладеного сторонами правочину, строк виконання зобовязання з оплати енергоносія за договором №16-433-Н від 22.08.2016р. (з відповідними змінами та доповненнями) настав.

На виконання умов договору на купівлю-продаж природного газу №16-433-Н від 22.08.2016р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» та Управліннями соціального захисту населення різних райдержадміністрацій Донецької області проведено звірку взаємних розрахунків за надані послуги з газопостачання по пільгах, субсидіях та компенсаціях у період з жовтня 2016 року по березень 2017 року, підписані акти звіряння розрахунків на загальну суму 373 487 217,11 грн. та скеровані продавцю, а саме:

- за жовтень 2016 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 39 150 587,48 грн. (вх. №2451/17-16 від 24.11.2016р.);

- за жовтень 2016 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 168 921,47 грн. (вх. №2481/17-16 від 24.11.2016р.);

- за листопад 2016 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 53 997 798,85 грн. (вх. №2682/17-16 від 22.12.2016р.);

- за грудень 2016 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 72 138 780,42 грн. (вх. №217/17-16 від 25.01.2017р.);

- за січень 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 72 083 030,26 грн. (вх. №413/17-17 від 20.02.2017р.);

- за січень 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 744 702,04 грн. (вх. №459/17-17 від 24.02.2017р.);

- за лютий 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 48 262 463,14 грн. (вх. №610/17-17 від 21.03.2017р.);

- за лютий 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 21 894 084,01 грн. (вх. №622/17-17 від 23.03.2017р.);

- за лютий 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 474 043,48 грн. (вх. №632/17-17 від 24.03.2017р.);

- за березень 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 64 572 805,96 грн. (вх. №897/17-17 від 25.04.2017р.).

З долучених до матеріалів справи доказів, судом встановлено, що між Головним управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, Департаментом фінансів Донецької облдержадміністрації, Управліннями фінансів різних райдержадміністрацій Донецької області, Управліннями соціального захисту населення різних райдержадміністрацій Донецької області, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з метою погашення заборгованості за спожитий у жовтні 2016 року березні 2017 року за договором №16-433-Н від 22.08.2016р., а саме організації проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» від 11.01.2005 №20 із відповідними змінами, укладені (підписані) спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального Фонду Державного бюджету України на загальну суму 383 452 920,84 грн., а саме:

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №145 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 року (платіжне доручення №48 від 18.01.2017 року на суму 27 675 160,13 грн., проведено банком 31.01.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №146 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 року (платіжне доручення №49 від 18.01.2017 року на суму 14 353 247,04 грн., проведено банком 31.01.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №147 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 року (платіжне доручення №47 від 18.01.2017 року на суму 21 647 596,35 грн., проведено банком 31.01.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №148 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 року (платіжне доручення №46 від 18.01.2017 року на суму 25 092 205,21 грн., проведено банком 31.01.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №149 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 року (платіжне доручення №45 від 18.01.2017 року на суму 607 058,75 грн., проведено банком 31.01.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №150 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 року (платіжне доручення №44 від 18.01.2017 року на суму 32 703 257,16 грн., проведено банком 31.01.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №151 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 року (платіжне доручення №43 від 18.01.2017 року на суму 19 702 898,21 грн., проведено банком 31.01.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1117 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 року (платіжне доручення №50 від 27.02.2017 року на суму 739 794,68 грн., проведено банком 28.02.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1118 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 року (платіжне доручення №51 від 27.02.2017 року на суму 16 218 881,62 грн., проведено банком 01.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1119 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 року (платіжне доручення №52 від 27.02.2017 року на суму 12 921 563,58 грн., проведено банком 01.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1120 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 року (платіжне доручення №53 від 27.02.2017 року на суму 10 215 301,88 грн., проведено банком 28.02.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1121 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 року (платіжне доручення №54 від 27.02.2017 року на суму 10 611 593,66 грн., проведено банком 28.02.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1122 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 року (платіжне доручення №55 від 27.02.2017 року на суму 8 850 026,28 грн., проведено банком 01.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1123 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 року (платіжне доручення №56 від 27.02.2017 року на суму 12 047 517,26 грн., проведено банком 01.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1716 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 року (платіжне доручення №58 від 20.03.2017 року на суму 8 783 263,80 грн., проведено банком 28.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1717 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 року (платіжне доручення №60 від 20.03.2017 року на суму 16 133 193,23 грн., проведено банком 28.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1718 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 року (платіжне доручення №59 від 20.03.2017 року на суму 13 254 541,21 грн., проведено банком 28.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1719 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 року (платіжне доручення №57 від 20.03.2017 року на суму 12 334 253,34 грн., проведено банком 28.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1720 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 року (платіжне доручення №61 від 20.03.2017 року на суму 9 584 599,89 грн., проведено банком 28.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1721 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 року (платіжне доручення №62 від 20.03.2017 року на суму 12 282 048,65 грн., проведено банком 28.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1722 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 року (платіжне доручення №63 від 20.03.2017 року на суму 480 019,85 грн., проведено банком 28.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2241 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 19.04.2017 року (платіжне доручення №22 від 21.08.2017 року на суму 406 606,73 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2243 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 19.04.2017 року (платіжне доручення №23 від 21.08.2017 року на суму 11 861 944,41 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2563 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 року (платіжне доручення №15 від 21.08.2017 року на суму 10 353 766,80 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2564 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 року (платіжне доручення №16 від 21.08.2017 року на суму 10 629 902,10 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2565 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 року (платіжне доручення №17 від 21.08.2017 року на суму 8 189 598,25 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2566 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 року (платіжне доручення №18 від 21.08.2017 року на суму 414 803,54 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2567 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 року (платіжне доручення №19 від 21.08.2017 року на суму 8 205 104,99 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2568 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 року (платіжне доручення №20 від 21.08.2017 року на суму 14 285 983,24 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2569 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 року (платіжне доручення №21 від 21.08.2017 року на суму 7 954 043,94 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3258 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 року (платіжне доручення №24 від 19.12.2017 року на суму 3 679 456,25 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3260 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 року (платіжне доручення №26 від 19.12.2017 року на суму 26 745,09 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3261 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 року (платіжне доручення №27 від 19.12.2017 року на суму 4 948 359,31 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3262 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 року (платіжне доручення №28 від 19.12.2017 року на суму 3 613 752,85 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3263 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 року (платіжне доручення №29 від 19.12.2017 року на суму 4 944 305,87 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3264 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 року (платіжне доручення №30 від 19.12.2017 року на суму 3 522 539,93 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3595 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 року (платіжне доручення №31 від 19.12.2017 року на суму 1 257 069,40 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3596 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 року (платіжне доручення №32 від 19.12.2017 року на суму 116 681,48 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3597 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 року (платіжне доручення №33 від 19.12.2017 року на суму 884 256,11 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3598 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 року (платіжне доручення №34 від 19.12.2017 року на суму 1 288 593,26 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3599 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 року (платіжне доручення №35 від 19.12.2017 року на суму 595 010,84 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3600 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 року (платіжне доручення №36 від 19.12.2017 року на суму 36 374,67 грн., проведено банком 22.12.2017р.).

Відповідно до п.п.5.2, 5.3 спільних протокольних рішень передбачено, що вони набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами і діють до повного виконання сторонами зобов'язань за цими спільними протокольними рішеннями. Спільні протокольні рішення є чинними лише у разі проведення відповідного фінансування.

Спільні протокольні рішення підписані уповноваженими представниками сторін, підписи яких скріплені відтисками печаток всіх сторін.

Крім того, залишкова сума заборгованості за спірними поставками енергоносія за договором №16-433-Н від 22.08.2016р. в сумі 216 187 073,12 грн. була погашена відповідачем самостійно за рахунок здійснених часткових оплат, що було враховано також позивачем у розрахунку та підтверджується даними довідки «Операції з 01.08.2016р. по 28.02.2018р.» Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

За таких обставин, при прийнятті цього рішення суд виходить з того, що фактичне перерахування вартості природного газу на суму 599 639 993,96 грн. було здійснено відповідачем з порушенням строків, які встановлені договором №16-433-Н від 22.08.2016р.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо зміни порядку та строку проведення розрахунків за спожитий природний газ, та як наслідок відсутність підстав для нарахування процентів річних та інфляційних, посилаючись на спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України.

За висновками суду, додані до матеріалів справи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України не свідчать про зміну порядку та строків проведення розрахунків за договором №16-433-Н від 22.08.2016р. між сторонами цього договору, враховуючи наступне.

За загальним правилом зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч.ч.1 3 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.4 ст.179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Як вказувалось, за приписами п.6.1 договору №16-433-Н від 22.08.2016р. (у відповідній редакції) сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його та зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Встановлення постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. Порядку перерахування коштів не є імперативною нормою законодавства, яка обмежує сторін договору у врегулюванні відносин щодо визначення строків оплати, оскільки вказаний порядок обумовлює прийняття на себе державою певних зобовязань у вигляді субвенцій по відношенню до кола осіб (населення), які є користувачами послуг з теплопостачання.

Тобто, в даному випадку має місце виконання обовязку боржника (відповідача) іншою особою (ст.ст.520, 528 Цивільного кодексу України), та, відповідно, не змінює змісту зобовязань (умов договору, які були первісно визначені сторонами) позивача та відповідача.

Таким чином, з системного аналізу вищенаведених норм законодавства України вбачається, що жодна з приведених нормативно-правових норм не обмежує права сторін на укладення договорів на купівлю-продаж природного газу та узгодження на свій власний розсуд змісту таких угод, в тому числі, щодо порядку та строків проведення розрахунків за товар, внаслідок чого визначений сторонами порядок проведення розрахунків за природний газ, погоджений покупцем та продавцем у договорі №16-433-Н від 22.08.2016р., є обовязковим до виконання останніми.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п.7.2 договору №16-433-Н від 22.08.2016р. (в редакції додаткової угоди №1 від 28.10.2016р.) у разі невиконання покупцем пункту 6.1 договору він зобов?язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 5149560,29 грн. пені за загальний період з 27.12.2016р. по 29.11.2017р. за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати природного газу, спожитого у листопаді - березні 2017 року.

У відзиві б/н від 02.07.2018р. відповідач вказував на те, що нарахування неустойки за простроченими зобовязаннями покупця суперечить приписам п.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси».

З цього приводу господарський суд зазначає наступне:

Відповідно до ст.1, ч.2 ст.2 вказаного Закону України метою останнього є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного. Встановити мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції. Вказаний нормативно-правовий акт набрав чинності 07.02.2015р.

Виходячи зі змісту приписів наведеного нормативно-правового акту, можливість застосування останнього до спірних правовідносин вимагає дотримання наступних умов: наявність визначеного законом кола субєктів такого спеціального права (енергопостачальні компанії та підприємства - виконавці/виробники житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції), існування між ними договірних відносин з постачання енергетичних ресурсів.

Згідно з п.2 ст.1 постанови №705 від 25.07.2012р. Кабінету Міністрів України «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом. В свою чергу, природний газ є енергетичним ресурсом, а отже, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у відносинах з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Азовгаз», що виникли на підставі договору №16-433-Н від 22.08.2016р., є енергопостачальною компанією.

Відповідно до інформації, яка наявна у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності відповідача, є торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи.

Разом з тим, за змістом статті 4 статуту відповідача, товариство створено з метою надання послуг з газопостачання населенню, бюджетним установам та організаціям, релігійним організаціям, комунальне-побутовим установами, підприємствам ТКЕ, промисловим підприємствами; основним видом економічної діяльності товариства є торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи, що включає: продаж газоподібного палива споживачам через системи місцевих (локальних) мереж газопостачання; товариство є субєктом господарювання, який здійснює господарську діяльність з постачання природного газу.

При цьому, відповідач здійснює свою господарську діяльність у м.Маріуполь Донецької області, яке входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р.

Як вказувалось, за умовами п.1.2 газ, який постачався за договором №16-433-Н від 22.08.2016р., використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Тобто, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» споживало природний газ як виконавець/виробник житлово-комунальних послуг.

Через наявність великої кількості відповідних новин, офіційних заяв і повідомлень (зокрема, Штабу АТО, Штабу антитерористичного центру при Службі безпеки України) в засобах масової інформації і мережі Інтернет та з урахуванням приписів ч.3 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, суд визнає інформацію про проведення АТО на території м.Маріуполь Донецької області загальновідомою.

Відповідно до п.6 статуту Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», затвердженого постановою КМУ від 25.05.1998 №747 (в редакції постанови КМУ від 02.10.2013. №724), предметом діяльності компанії є, зокрема: видобування нафти і природного газу; постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованим тарифом; постачання природного газу за регульованим тарифом; постачання нафти, скрапленого газу та газового конденсату; організація виробництва та постачання теплової енергії.

За приписами п.2 ст.1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 №705 «Про визначення гарантованих постачальників природного газу», Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн куб. м та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії.

Враховуючи те, що природний газ є енергетичним ресурсом, а гарантованим постачальником цього ресурсу є підприємство позивача, що підтверджується матеріалами справи, то останній є постачальником енергоресурсу.

Таким чином, з урахуванням того, що відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг, діяльність та потужності якого спрямовані на надання/вироблення відповідних послуг на території проведення антитерористичної операції, приймаючи до уваги, що Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є постачальником енергоресурсу, положення ч.2 ст.2 Закону України №85-VІІІ від 13.01.2015 розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, які виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договору на купівлі-продаж природного газу №16-433-Н від 22.08.2016р.

При цьому, посилання позивача щодо невірного застосування відповідачем норм ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси», п.27, ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», ст.1 Закону України «Про електроенергетику» через визначення терміну «енергопостачальна компанія» в розумінні визначень, наведених в Законі України «Про електроенергетику» та ст.275 Господарського кодексу України, не приймаються судом до уваги, враховуючи наступне.

Закон України «Про електроенергетику» взагалі не підлягає застосуванню до розглядуваних спірних правовідносин, повязаних з поставкою природного газу, а ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» як спеціальна норма стосовно встановленого мораторію, містить в собі автономну категорію «енергопостачальна компанія» по відношенню до загальної ст.275 Господарського кодексу України.

Так, віднесення субєкта до «енергопостачальної компанії» в розумінні ст.2 Закону України №85-VІІІ від 13.01.2015р., для цілей визначення можливості застосування мораторію, обумовлено виключно ознаками, наведеними в цій статті та не залежить від необхідної відповідності такого визначення «енергопостачальника», наведеного в ст.275 Господарського кодексу України.

Такими спеціальними нормативними ознаками енергопостачальної компанії, визначеними у ст.2 Закону України №85-VІІІ від 13.01.2015, є:

- здійснення поставок енергоресурсів;

- споживання цих енергоресурсів виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг;

- надання виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, обумовлених споживанням енергоресурсів, цих послуг в районі проведення антитерористичної операції.

Таким чином, наведене тлумачення змісту ст.2 Закону України №85-VІІІ від 13.01.2015 є таким, що відповідає меті її запровадження, враховуючи, що встановлений законодавцем мораторій на вимоги позивача до відповідача щодо спірної суми пені за своєю сутністю є компенсаційним засобом держави для виробників/виконавців житлово-комунальних послуг, так само як і ст.8 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» запроваджено мораторій на вимоги щодо нарахування та стягнення пені зі споживачів за прострочення платежів за житлово-комунальні послуги (у тому числі з газопостачання).

Дійсно, тією мірою, якою виконавці/виробники житлово-комунальних послуг обмежені законодавчо у нарахуванні пені по відношенню до споживачів таких послуг, які знаходяться на території проведення антитерористичної операції, держава пропорційно та з урахуванням забезпечення суспільного інтересу відносно обставин, які в силу ст.ст. 2, 17 Конституції України відносяться до виключної сфери компетенції/відповідальності держави (проведення АТО), позивач, який перебуває під державним управлінням, також обмежений в цьому праві відносно виробників/виконавців житлово-комунальних послуг на території проведення антитерористичної операції (зокрема відповідача), що в повній мірі відповідає критеріям правомірного втручання в право мирного володіння у розумінні ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заперечення позивача відносно застосування приписів ст.714 Цивільного кодексу України в силу загального характеру по відношенню до ст.275 Господарського кодексу України судом також відхиляються, оскільки їх предмети регулювання відносно категорії «енергоресурси» взагалі не перетинаються ст.275 Господарського кодексу України передбачає поставку енергії, а не енергоресурсів і підстав для ототожнення означених понять позивачем не наведено, а судом з матеріалів справи не вбачається.

Відтак, беручи до уваги приписи чинного законодавства та наявні у матеріалах справи докази, дія зазначеного вище мораторію розповсюджується на спірні правовідносини за договором №16-433-Н від 22.08.2016р., внаслідок чого нарахування пені за вказаним договором не має здійснюватися з 07.02.2015р.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 1 249 640,64 грн. за загальний період з 27.12.2016р. по 21.12.2017р.

Здійснений позивачем розрахунок є арифметично вірним.

Крім того, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у розмірі 2 385 304,80 грн. за загальний період з червня по листопад 2017 року за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати спожитого природного газу у лютому березні 2017 року за договором №16-433-Н від 22.08.2016р.

Дослідивши розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем, суд зазначає про наступне:

За приписами п.3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р., індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з огляду на вищенаведене, базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Держкомстату від 23.12.2011р. №386, інфляція це зростання загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу.

Як зазначено у Методологічних положеннях щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунків індексів споживчих цін, затверджених наказом Держстату України 01.07.2013 №190 (зі змінами, затвердженими наказами Держстату від 28.11.2014р. №371 та від 05.11.2015р. №315) (далі Методологічні положення), індекс споживчих цін є показником, який характеризує рівень інфляції.

Законодавчо визначено, що звітним періодом встановлення індексу інфляції є місяць. Отже, найменший період визначенні індексу інфляції місяць, і обрахування знецінення боргу можливе лише тоді, коли таке знецінення відбувалось протягом місяця, а не іншої меншої кількості календарних днів.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних за поставкою лютого 2017 року є арифметично вірним.

Перевіривши правильність розрахунку інфляційних втрат за поставкою березня 2017 року, суд зазначає, що позивачем було здійснено подвійне нарахування інфляційних, не на суму боргу, а на суму боргу з урахуванням інфляційних нарахувань за попередні періоди, що є помилковим.

Відтак, за розрахунком суду, інфляційна складова боргу за поставкою березня 2017 року (в межах визначеного позивачем періоду) становила 1 533 682,61 грн.

Таким чином, належні до сплати інфляційні у спірний період за поставками лютого, березня 2017 року складають 2 355 378,88 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 2 355 378,88 грн. з одночасним задоволенням вимог про стягнення процентів річних на заявлену позивачем суму.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 131 767,60 грн. підлягає розподілу пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.46, 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» про стягнення боргу у загальній сумі 8 784 505,73 грн., у тому числі: пеня 5 149 560,29 грн., 3% річних 1 249 640,64 грн., інфляційні втрати 2 385 304,80 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 3% річних 1 249 640,64 грн., інфляційні втрати 2 355 378,88 грн. та 54 075,30 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 10.10.2018р.

Повний текст рішення складено та підписано 22.10.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6, ).

Відповідач - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул.Миколаївська, буд.16, ).

Суддя О.М. Сковородіна