ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2018 Справа №914/1672/18

За позовом: приватного підприємства «Терра-Пак», с. Утішків Львівської обл.,
до відповідача:товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми», с. Давидів Львівської обл.,
про: стягнення 18398,49 грн. (з яких: 15286,15 грн. заборгованості, 2561,70 грн. пені, 326,64 грн. інфляційних втрат, 224,00 грн. три проценти річних).
Суддя Березяк Н.Є. Секретар судового засідання Кравець О.І.
За участю представників:
позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність від 27.11.2017),
відповідача:не зявився.

Суть спору: на розгляд Господарського суду Львівської області подано позов приватного підприємства «Терра-Пак» до товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» про стягнення 18398,49 грн. (з яких: 15286,15 грн. заборгованості, 2561,70 грн. пені, 326,64 грн. інфляційних втрат, 224,00 грн. три проценти річних).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 16.10.2018. В подальшому розгляд справи було відкладено на 29.10.2018.

В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позові та відповіді на відзив. Свої вимоги обґрунтовує порушенням відповідачем умов Договору поставки товару №ТП-041814 від 15.04.2014. Внаслідок проведення лише часткової оплати за поставлений товар, у відповідача наявна заборгованість у загальному розмірі 15286,15 грн. Крім того, за неналежне виконання грошових зобовязань позивачем нараховано 2561,70 грн. пені, 326,64 грн. інфляційних втрат та 224,00 грн. трьох процентів річних.

В судове засідання представник відповідача не зявився, причин неприбуття не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час, місце та дату судового засідання, про що власноручно розписався. Проти позову заперечив в повному обсязі з підстав наведених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. У відзиві зазначає про відсутність боргу станом на час подання цієї позовної заяви, а відтак, у звязку із відсутність заборгованості за договором, відсутні правові підстави для стягнення трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 29.10.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

15 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено Договір поставки №ТП-041814 (надалі Договір). За умовами цього Договору Продавець (позивач у справі) зобовязується відповідно до умов цього Договору передати у власність Покупця (відповідача у справі), а Покупець зобовязується прийняти та оплатити товар (пакувальні матеріали), визначений цим Договором (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору кількість, асортимент та ціна одиниці Товару, що включає вартість упаковки та маркування, узгоджується Сторонами при купівлі кожної партії Товару окремо та зазначається в накладних і рахунках на Товар, представлених Покупцю до оплати замовленого Товару, які є невідємними частинами Договору. Узгоджену сторонами ціну вважати звичайною.

Пунктом 3.1. розрахунок за товар здійснюється на протязі 14 календарних днів з моменту передачі Товару Покупцю, шляхом переказу належної до сплати суми у безготівковому порядку на рахунок Продавця. Товар вважається оплаченим з дня надходження коштів на рахунок Продавця.

Згідно з пунктами 5.2., 5.3. Договору в разі порушення покупцем грошового зобовязання щодо строків оплати товару встановлених у п. 3.1. Договору, він сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки в оплаті, за весь час користування коштами належними до оплати Продавцеві. Сторони прийшли до взаємної згоди, що нарахування штрафних санкцій, за прострочення виконання зобовязання за даним Договором не припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, і такі штрафні санкції продовжують нараховуватися до дати повного виконання Стороною відповідних прострочених зобовязань за Договором.

Так, на виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв Товар на загальну суму 22679,03 грн., що підтверджується видатковою накладною №768 від 02.02.2018 на суму 11196,27 грн., видатковою накладною №1221 від 21.02.2018 на суму 11482,76 грн., товарно-транспортною накладною №ТП-00000768 від 02.02.2018 та товарно-транспортною накладною №ТП-000001221 від 21.02.2018. Свої зобовязання з оплати відповідач виконав частково в розмірі 7392,88 грн.

Так, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 15286,15 грн. заборгованості, 2561,70 грн. пені, 326,64 грн. інфляційних втрат, 224,00 грн. трьох процентів річних.

Відповідач проти позову заперечив в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві. Крім того, долучив до матеріалів справи платіжне доручення №1379 від 12.09.2018 про оплату 15286,14 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволення частково, а провадження у справі щодо стягнення заборгованості підлягає закриттю.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 3.1. Договору розрахунок за товар здійснюється на протязі 14 календарних днів з моменту передачі Товару Покупцю, шляхом переказу належної до сплати суми у безготівковому порядку на рахунок Продавця. Товар вважається оплаченим з дня надходження коштів на рахунок Продавця.

Так, як встановлено з матеріалів справи, між сторонами виникли взаємні права та обовязки з приводу поставки Товару, який відповідач отримав на загальну суму 22679,03 грн., що підтверджується видатковою накладною №768 від 02.02.2018 на суму 11196,27 грн., видатковою накладною №1221 від 21.02.2018 на суму 11482,76 грн., товарно-транспортною накладною №ТП-00000768 від 02.02.2018 та товарно-транспортною накладною №ТП-000001221 від 21.02.2018.

Станом на час подання позовної заяви кореспондуючий обовязок з оплати відповідач виконав частково в розмірі 7392,88 грн., а 12.09.2018 здійснено повно оплату за поставлений Товар, згідно з платіжним дорученням №1379 на суму 15286,14 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині стягнення 15286,15 грн. заборгованості.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, суд перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення 326,64 грн. інфляційних втрат та 224,00 грн. трьох процентів річних зазначає. Щодо розрахунку інфляційних втрат, то такий здійснено позивачем частково правильно, а відтак вимоги про стягнення 326,64 грн. підлягають до задоволення в розмірі 182,73 грн., що встановлено судом, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат. Щодо стягнення трьох процентів річних, то розрахунок позивача є правильним, а тому вимоги про стягнення 224,00 грн. трьох процентів річних є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
17.02.2018 - 29.08.20183803.391.01245.473848.86
08.03.2018 - 29.08..012137.2611619.26
Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 182,73 грн.

Відповідно до вимог статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктами 5.2., 5.3. Договору в разі порушення покупцем грошового зобовязання щодо строків оплати товару встановлених у п. 3.1. Договору, він сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки в оплаті, за весь час користування коштами належними до оплати Продавцеві. Сторони прийшли до взаємної згоди, що нарахування штрафних санкцій, за прострочення виконання зобовязання за даним Договором не припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, і такі штрафні санкції продовжують нараховуватися до дати повного виконання Стороною відповідних прострочених зобовязань за Договором.

Так, суд перевіривши розрахунок пені, вказує, що за обраний позивачем період розмір пені складає 2576,36 грн., однак суд не має права виходити за межі позовних вимог, та задовольняє вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 2561,70 грн. Додатково, суд вказує, що при розрахунку пені не застосовуються положення ч. 6 ст. 232 ГК України, адже Договором поставки №ТП-041814 від 15.04.2014 передбачено, що нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання зобовязання до моменту здійснення оплати Товару.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 129 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 1748,26 грн. судового збору.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 247 - 252 ГПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення 15286,15 грн. заборгованості закрити.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» (81151, Львівська область, Пустомитівський район, село Давидів, вулиця Львівська, будинок 2А; ідентифікаційний код 36874925) на користь приватного підприємства «Терра-Пак» (80561, Львівська область, Буський район, село Утішків, вулиця Головна, будинок 1В; ідентифікаційний код 35400640) 182,73 грн. інфляційних втрат, 224,00 грн. три проценти річних, 2561,70 грн. пені та 1748,26 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 05.11.2018.

Суддя Березяк Н.Є.