ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"06" листопада 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/2427/18

Суддя Д.Г.Заєць, розглянувши матеріали

за позовом Приватного підприємства «Автотехсервіс», Київська область, м. Буча

до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго», Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе

про визнання відключення від мережі електропостачання незаконним та зобов’язання поновити електропостачання

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного підприємства «Автотехсервіс» №01/03 від 01.11.2018 року (вх.№2517/18 від 01.11.2018 року) до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання відключення від мережі електропостачання незаконним та зобов’язання поновити електропостачання.

Згідно п. п. 6, 7, 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, якщо законом встановлений обов’язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Як вбачається з позовної заяви, в порушення п. п. 6, 7, 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, вказана позовна заява не містить відомостей про вжиття/невжиття заходів досудового врегулювання спору, забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивач в позовній заяві зазначає про направлення претензії №01/01 від 22.10.2018 року, однак, доказів її надіслання відповідачу не надає.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003р., відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Додані до позовної заяви Приватного підприємства «Автотехсервіс» документи не завірені належним чином, зокрема, відсутнє ПІБ особи, що підписала, дата засвідчення.

З позовної заяви вбачається, що позивач звертається до суду з позовом про визнання відключення від мережі електропостачання незаконним та зобов’язання поновити електропостачання. Правовідносини сторін у справі регулюються укладеним між сторонами Договором №220065837 від 21.05.2015 року про користування електричною енергією. Тобто, спір пов'язаний з порушенням договірних зобов’язань, зокрема, Договору №220065837 від 21.05.2015 року, укладеного між Приватним підприємством «Автотехсервіс» та Приватним акціонерним товариством «Київобленерго».

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 92 Конституції України, засади організації та експлуатації енергосистем визначаються виключно законами України. Такими є Закон України "Про електроенергетику", Закон України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України", Закон України "Про природні монополії", а також відповідні положення Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України. Згідно Закону України «Про електроенергетику», цим Законом визначаються правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулюються відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Особливістю нормативно-правового регулювання електропостачання є наявність численних підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі нормативно-технічних, якими визначається та деталізується порядок отримання та споживання електроенергії, зокрема, Правилами користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.96 N 28 (далі - Правила)

Договірні відносини у сфері постачання електроенергії мають свої особливості, що пов'язано зі специфікою предмету договору та обумовлює спеціальний порядок його укладання. Постачання електроенергії - одна з форм, у яких здійснюється господарсько-торговельна діяльність суб'єктів господарювання.

Проте, як вбачається із позовної заяви, вона не є заявою щодо захисту прав та інтересів інших осіб, позивач просить визнати відключення від мережі електропостачання незаконним та зобов’язати поновити електропостачання.

Відповідно до ч. 4 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Посилаючись на норми п.7 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 п.12 ст.20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Натомість, позивач - Приватне підприємство «Автотехсервіс» не є громадянином, який у випадках, передбачених законодавством, звернувся із заявою до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а є самостійною юридичною особою. Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для звільнення позивача - Приватного підприємства «Автотехсервіс» від сплати судового збору.

За таких підстав, положення п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення від сплати судового збору не застосовуються до позовної заяви, поданої юридичною особою для захисту порушених прав та інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву Приватного підприємства «Автотехсервіс» №01/03 від 01.11.2018 року (вх.№2517/18 від 01.11.2018 року) до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання відключення мережі електропостачання незаконним та зобов’язання поновити електропостачання залишити без руху.

2. Зобов'язати позивача усунути недоліки позовної заяви та подати до суду в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху:

- відомості про вжиття/невжиття заходів досудового врегулювання спору;

- відомості про вжиття/невжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви;

- докази направлення відповідачу претензії №01/01 від 22.10.2018 року;

- належним чином засвідчені копії (для долучення до матеріалів справи) доданих до заяви документів;

- належні докази сплати судового збору у визначеному законом порядку та розмірі.

3. Попередити позивача про те, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

4. Копію ухвали направити Приватному підприємству «Автотехсервіс».

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Г. Заєць