ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2018 р. м. Київ Справа № 911/1113/18

За позовом Заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України

до Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю,

Університет державної фіскальної служби України

про визнання недійсним договір оренди та стягнення 2 595 600,00грн

Суддя С.І.Чонгова

За участю секретаря судового засідання М.Ф.Савчук

Представники сторін:

від прокуратури:Галась О.М. (посвідчення №031869 від 02.02.2015)

від позивача: Юрова С.О. (довіреність №99-99-10-17/18 від 02.04.2018);

від відповідача 1: Мельник Р.В. (керівник).

від відповідача 2: Грищенко В.В. (довіреність №873/91-91-04-23 від 10.04.2018).

СУТЬ СПОРУ: Заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю та просить суд визнати недійсним договір оренди №1017175 від 23.02.2010 укладений між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України (далі - Університет) та Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ІФЮА у формі ТОВ) та стягнути 2 595 600,00грн сплачених Університетом за даним договором.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на обставини, які встановлені судом по справі №911/1023/17 та створюють відповідний судовий прецедент по розгляду аналогічних судових спорів, договір оренди нерухомого майна №1017175 від 23.02.2010 - реабілітаційно-оздоровчого комплексу "Сосновий бір", що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Ворзель, вул. Кірова, 3, завідомо суперечив інтересам держави і суспільству при наявності умислу у обох сторін та є таким, який підлягає визнанню в судовому порядку недійсним, а державні кошти сплачені Університетом на користь Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю підлягають поверненню. Відносно пропущення строків позовної давності позивач повідомляє, що підстави для звернення до суду з даним позовом у прокурора виникли у зв'язку з прийняттям господарським судом Київської області рішення від 15.08.2016 у справі №911/1030/16, яке залишено в силі Вищим господарським судом України постановою від 20.02.2017. За цих обставин, пропущений прокурором строк підлягає поновленню.

Відповідач у справі - Ірпінська фінансово-юридична академія у формі товариства з обмеженою відповідальністю у своєму відзиві на позовну заяву вказує на те, що правові підстави для визнання недійсним договору оренди нерухомого майна від 23.02.2010 №1017175, та стягнення одержаних за даним договором грошових коштів відсутні, та у зв'язку з пропуском позовної давності просить суд у задоволенні позову відмовити.

Прокурором 12.07.2018 подано заяву, в якій просить суд пункт 3 прохальної частини позовної заяви вважати вірною у наступній редакції: " 3. Стягнути з Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю у дохід держави грошові кошти у сумі 2595600,00грн, сплачені Університетом за договором оренди нерухомого майна №1017175 від 23.02.2010".

На підставі ч.3 ст. 46 ГПК України судом задоволено відповідну заяву прокурора.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.07.2018 залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Університет державної фіскальної служби України; вирішено розгляд справи №911/1113/18 на стадії підготовчого провадження почати спочатку.

Прокуратурою подано відповідь на відзив, якою спростовує твердження відповідача-1 щодо подання позову в особі не належного позивача, оскільки Державна фіскальна служба України є уповноваженим органом управління. Відносно строку позовної давності зазначає, що підстави для звернення до суду у прокурора виникли у зв'язку з прийняттям судом рішення господарського суду Київської області від 15.08.2016 у справі №911/1030/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 20.02.2017. Твердження відповідача-1 щодо відсутності у сторін оспорюваного правочину умислу на незаконне володіння коштами Державного бюджету, то дане твердження спростовується доказами по справі, в тому числі і судовими рішеннями, що мають преюдикційне значення для розгляду даної справи. Також, свій відзив на позовну заяву відповідач-1 подав з порушенням ч.5 ст. 165 ГПК України.

Державною фіскальною службою України подано відповідь на відзив, у якій вказує, що є власником нерухомого майна, щодо якого подано позов про визнання недійсним договору оренди. Крім того, згідно рішення господарського суду Київської області від 15.08.2016 у справі №911/1030/16 встановлено, що відчуження Університетом на користь ТОВ "Міжрегіанальна фінансово-юридична академія" (правонаступником якої є, ІФЮА у формі ТОВ) за договором купівлі-продажу від 26.11.2007 прямо суперечить інтересам держави і суспільству.

Відповідачем-2 у справі - Університетом державної фіскальної служби України подано відзив на позовну заяву, яким стверджує, що позов подано не належним позивачем. Крім того, витрати на послугу оренди майна за договором №1017175 від 23.02.2010 здійснювалися за рахунок спеціального фонду, який формувався з самостійно зароблених коштів, якими Університет самостійно розпоряджається у межах бюджетних асигнувань. Зі змісту позовної заяви прокурора вбачає, що має бути позивачем у даній справі, а не відповідачем, оскільки вважає себе потерпілим.

Прокуратура у своєму запереченні щодо заяви про застосування строків позовної давності наголошує, що моментом виникнення підстав для звернення до суду виник за результатами розгляду справи №911/1030/16, у якому встановлені обставини незаконності вибуття з володіння держави належного їй майна та створили правову підставу для стягнення незаконно сплачених бюджетних коштів за користування майном.

Прокуратурою подано відповідь на відзив відповідача-2, де зазначає, що позовні вимоги позивача підтверджені фактами, викладеними у позовній заяві, та містять правове обґрунтування. Прокуратурою подано позов в інтересах належної особи, про що зазначалось у відповіді на відзив відповідача-1. Крім того, наявність спеціального фонду, який формувався за рахунок самостійно зароблених коштів Університетом, не дає права розпоряднику на їх використання в цілях, що суперечать інтересам держави. Відзив на позовну заяву відповідач-2 подав з порушенням вимог частини 5 ст. 165 ГПК України.

У своїй відповіді на відзив відповідача-2 позивачем зазначено, що раніше прийнятим рішенням у справі №911/1030/16 витребувано з незаконного володіння Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю реабілітаційно-оздоровчий комплекс "Сосновий бір" на користь держави в особі уповноваженого органу Державної фіскальної служби України, отже, є власником майна та належним позивачем. Стосовно використання коштів спеціального фонду зазначає, що вони були використанні неправомірно та з порушенням чинного законодавства.

Відповідачем-2 подано заперечення на відповіді на відзив позивача та прокуратури, яким стверджує, що Університет діє в інтересах держави та правомірно розпоряджається доходами на іншими надходженнями, одержаними від надання дозволених законодавством платних послуг у межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом. Зазначає, що в аналогічній справі №911/1023/17 позов подавався в інтересах держави в особі Університету державної фіскальної служби України, тобто вважався позивачем, тому в даній справі позов подано в інтересах неналежної особи.

У судовому засіданні 27.08.2018 судом частково задоволено клопотання відповідача-1 щодо витребування доказів у відповідача-2, а саме: витребувано від Університету державної фіскальної служби України наступні документи (належним чином завірені копії та оригінали для огляду у судовому засіданні): квартальні звіти Національного університету ДПС України (форма 4-1) звіти про надходження і використання коштів отриманих як плата за послуги (спеціальний фонд) за 2010 рік, з пояснювальними записками доданими до звітів; акти перевірок Національного університету ДПС України, що були проведені Державною податковою адміністрацією України (її правонаступниками) за період 2009-2016 роки.

У судовому засіданні 10.09.2018 Відповідачем-2 частково надано документи згідно вимог суду, а саме: копія сторінок фінансового звіту Національного університету ДПС України за 2010 рік; копія акту документальної перевірки Національного університету ДПС України складеного Державною податковою адміністрацією України від 08.04.2009 №4/14-5020; копія сторінок акту про результати тематичної перевірки Національного університету ДПС України, складеного Державною податковою адміністрацією України від 22.08.2016 №1437/99-99-06. Щодо інших документів відповідач зазначив про їх відсутність.

Прокуратурою подано додаткові пояснення щодо спливу строку позовної давності з документами на підтвердження моменту встановлення обізнаності ДФС України, як позивача у вказаній справі, з фактом укладення спірного договору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.09.2018 закрито підготовче судове засідання; розгляд справи призначено на 08.10.2018.

У судове засідання 08.10.2018 представник відповідача-1 не з'явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Дані відомості містяться в матеріалах справи.

08.10.2018 представником відповідача-2 подано клопотання про долучення документів.

08.10.2018 відповідач-1 на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.10.2018 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради 20.09.2007 згідно рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 143 від 31.07.2007, за Національним університетом державної податкової служби України, Комунальним підприємством Київської обласної ради "Ірпінське бюро технічної інвентаризації" в книзі: 1-29, номер запису: 160, реєстраційний номер: 20350050 було зареєстровано право власності на нерухоме майно - Реабілітаційно-оздоровчий комплекс "Сосновий бір", який розташований за адресою: Київська область, смт. Ворзель, по вулиці Кірова, 3.

26.11.2007 між Національним університетом державної податкової служби України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна фінансово-юридична академія" (правонаступником якого є Ірпінська фінансово-юридична академія у формі ТОВ) укладено договір купівлі-продажу об'єкта нерухомого майна - реабілітаційно-оздоровчого комплексу "Сосновий бір", що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Ворзель, по вулиці Кірова, 3. Продаж об'єкта нерухомості відбувся на відкритих торгах (аукціоні), що проводився Товарною біржею "Центральна універсальна біржа" 16.10.2007.

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2016 у справі №911/1030/16 за позовом заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України, Регіонального відділення Фонду державного майна України в Київської області до Національного університету державної податкової служби України, Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю, виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про визнання незаконним та скасування рішення та повернення майна у державну власність, позов задоволено повністю, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради №143 від 31.07.2007 року "Про оформлення правовстановлюючої документації на будівлі і споруди реабілітаційного оздоровчого комплексу "Сосновий бір", розташованого в смт. Ворзель, вул. Кірова, 3 за Національним університетом ДПС України"; витребувано з незаконного чужого володіння Ірпінської фінансово-юридично академії у формі ТОВ на користь держави в особі уповноваженого органу - Державної фіскальної служби України об'єкт нерухомого майна - реабілітаційно-оздоровчий комплекс "Сосновий бір", що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Ворзель, по вул. Кірова, 3, загальною вартістю 1 665 384,25 грн.; стягнуто з Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі ТОВ на користь прокуратури Київської області 8786,25 грн. судового збору; стягнуто з Національного університету державної податкової служби України на користь прокуратури Київської області 8 786,25 грн. судового збору; стягнуто з Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області на користь прокуратури Київської області 8 786,25 грн. судового збору.

Рішення господарського суду Київської області від 15.08.2016 у справі № 911/1030/16 залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 20.02.2017.

Відповідно до ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

23.02.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна фінансово-юридична академія» (правонаступник якого є Ірпінська фінансово-юридична академія у формі товариства з обмеженою відповідальністю) (далі - орендодавець) та Національним університетом ДПС України (правонаступником якого є Університет державної фіскальної служби України) (далі - орендар)було укладено договір №1017175 про надання послуг оренди нерухомого майна (далі - договорі оренди) (а.с. 40-41 т.1).

Згідно з п. 1.1 договору, підставою для укладення даного договору є результат здійснення процедури відкритих торгів проведених відповідно до чинного законодавства (Звіт №2 від 23.02.2010).

За цим договором орендодавець зобов'язується передати орендарю в строкове платне користування приміщення реабілітаційно-оздоровчого комплексу «Сосновий бір» для проживання та обслуговування студентів і співробітників Національного університету ДПС України, що знаходиться в смт. Ворзель, Київської області по вулиці Кірова,3 площею 3461 кв.м. (далі - майно), а орендар зобов'язується прийняти це майно та після припинення цього договору повернути майно орендодавцю в належному стані (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору, майно, що надається в користування, належить орендодавцю за правом власності на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.2007 №4031 (Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Запісочний О.В.), зареєстрованого в комунальному підприємстві Київської обласної ради «Ірпінське міське державне бюро технічної інвентаризації» 29.12.2007 за №17260560.

У відповідності до п. 2.1 договору, орендодавець протягом тижня з дня набрання чинності цим договором передає, а орендар приймає у користування майно, що оформлюється відповідним актом, який підписується сторонами.

Орендар за користування орендованим майном сплачує орендну плату за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань на оренду житлових приміщень, що є предметом даного договору. Розмір орендної плати з урахуванням індексації становить: 259560,00грн за 1 місяць з урахуванням ПДВ. Загальна сума договору складає 2595600,00грн з урахуванням ПДВ (п. 4.1 договору).

Згідно з п. 6.1 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з 01.03.2010 і діє до 31.12.2010.

На виконання умов договору орендодавцем передане, а орендарем прийняте у тимчасове платне користування майно, що є предметом вищевказаного договору, а саме - приміщення реабілітаційно-оздоровчого комплексу «Сосновий бір», що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Ворзель, вул. Кірова, 3, що підтверджується актом передання-приймання майна від 01.03.2010 підписаного та скріпленого печатками сторін, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 42 т.1).

Університетом Державної фіскальної служби України перераховано на рахунок Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі ТОВ грошові коти в загальній сумі 2595600,00грн., що підтверджується Платіжними дорученнями: №235 від 30.03.2010 на суму 259 560,00грн; №490 від 28.05.2010 на суму 259560,00грн; №385 від 29.04.2010 на суму 259 560,00грн; №1009 від 29.10.2010 на суму 259560,00грн; №1224 від 24.12.2010 на суму 259560,00грн; №763 від 30.08.2010 на суму 259560,00грн; №866 від 28.09.2010 на суму 259560,00грн; №609 від 29.06.2010 на суму 259560,00грн; №692 від 28.07.2010 на суму 259560,00грн; №1129 від 14.12.2010 на суму 259560,00грн (а.с.44-53 т. 1).

Прокурор зазначає, що договір оренди нерухомого майна №1017175 від 23.02.2010 укладений всупереч інтересам держави і суспільства його моральним засадам у зв'язку з чим, договір підлягає визнанню недійсним.

В силу ч. 1-5 ст. 203 ГПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У відповідності до ч. 1 ст . 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Оскільки, укладений договір купівлі-продажу об'єкта нерухомого майна - реабілітаційно-оздоровчого комплексу "Сосновий бір" укладений між відповідачами, визнано недійсним рішенням суду від 15.08.2016 у справі №911/1030/16, відповідач 2 не мав права надати в оренду відповідачу 1 вказаний вище комплекс, оскільки не являвся його законним власником або титульним володільцем.

Отже, суд вважає вимогу прокурора про визнання договору оренди №1017175 від 23.02.2010 недійсним обґрунтованою, а договір оренди №1017175 від 23.02.2010 укладений між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю підлягає визнанню недійсним, як таким, що завідома суперечить інтересам держави і суспільства

Відповідно до ч.3 ст. 228 ЦК України якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Оскільки, укладення оспорюваного договору оренди мало своїм наслідком втрату державних коштів, які безпідставно сплачувались відповідачем 2 відповідачу 1 у вигляді орендних платежів за користування реабілітаційно-оздоровчим комплексом "Сосновий Бір", яким Університет державної фіскальної служби України мав право користуватись безоплатно як балансоутримувач, вимога прокурора про стягнення з відповідача 1 в дохід держави грошових коштів у сумі 2595600,00 грн, отриманих від відповідача 2 в якості орендних платежів за оспорюваним договором, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Посилання Університету державної фіскальної служби України на те, що прокурором не вірно визначено позивача у справі, оскільки позивачем має виступати саме Університет, а не Державна фіскальна служба України, суд не може прийняти до уваги та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

В силу положень ст. 4 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" Державна фіскальна служба України, як центральний орган виконавчої влади (уповноважений орган управління) відноситься до суб'єктів управління об'єктами державної власності у зв'язку наявністю відповідних повноважень.

Відповідно до п.п.11, 38 ч.1 ст.6 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" Державна фіскальна служба України як уповноважений орган управління має повноваження щодо ведення обліку об'єктів державної власності, що перебувають в її управлінні, здійснення контролю за ефективним використанням та збереженням таких об'єктів та виконання інших передбачених законодавством функцій з управління об'єктами державної власності.

Відповідно до підпунктів 83 та 85 п.4 Положення про Державну фіскальну службу України, затверджене постановою КМУ від 21.05.2014 №236, ДФС відповідно до покладених на не завдань здійснює внутрішній аудит та контроль за дотриманням вимог законодавства і виконанням службових, посадових обов'язків у ДФС, її територіальних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери її управління та здійснює управління об'єктами державної власності.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Університет Державної фіскальної служби України за організаційно-правовою формою є державним закладом, засновником якого є Державна фіскальна служба України, що підтверджує факт наявності у Державної фіскальної служби України повноважень щодо здійснення контролю за ефективним використанням нерухомого майна - реабілітаційно-оздоровчого комплексу "Сосновий Бір", що розташований за адресою: смт. Ворзель, вул. Кірова, 3 та перебуває на балансі Університету Державної фіскальної служби України.

Таким чином, прокурором визначено вірно належного позивача у справі.

Щодо твердження відповідач 2 про те, що грошові кошти сплачені Університетом за договором №1017175 від 23.02.2010 мають бути стягнені з Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на користь Університету державної фіскальної служби України, який є державною установою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 208 ГК України якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Університет державної фіскальної служби України, мав можливість безоплатно користуватися вказаним майном, яке знаходилося у його власності, проте за власною волею відчужив майно і у подальшому це ж саме майно на підставі оспорюваного договору взяв в оренду.

Тобто, такі дії вчинені за наявності наміру обох сторін з метою, яка завідома суперечила інтересам держави і суспільства.

Враховуючи приписи ч.3 ст. 228 ЦК України та частини 1 ст. 208 ГК України, суд вважає, що підстави щодо стягнення заявлених до стягнення коштів на користь університету відсутні.

Відповідачем 1 заявлено про застосування у справі наслідків спливу позовної давності.

Розглянувши, відповідну заяву відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В силу ст. 257 ЦК України загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

У ч. 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до якої перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що Державна фіскальна служба України довідалась про факт укладення оспорюваного договору оренди під час звернення у 2016 році заступником керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах Державної фіскальної служби України до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення та повернення майна у державну власність (справа №911/1030/16), а відтак позовна давність позивачем не пропущена.

Крім того, суд зазначає, що відносини за спірним договором мали подовжений характер.

Суд зазначає, що за звернення керівником Києво-Святошинської місцевої прокуратури до суду з даним позовом, прокуратурою сплачено всього 40696,00грн. судового збору, а саме 1762,00 грн. за вимогу немайнового характеру про визнання недійсним договору оренди, яка заявлена до обох відповідачів як сторін договору та 38934,00грн. за вимогу майнового характеру про стягнення 2595600,00грн, яка заявлена до першого відповідача Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача 1 у розмірі 38934,00грн за майнову вимогу та солідарно за рахунок відповідачів у розмірі 1762,00грн за немайнову вимогу.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір оренди №1017175 від 23.02.2010 укладений між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та Ірпінської фінансово-юридичної академією у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

3. Стягнути з Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю (08201, Київська обл, м. Ірпінь, вул. Тургенівська, буд. 50; ідентифікаційний код 32240252) в дохід держави 2595600,00грн.

4. Стягнути з Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю (08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Тургенівська, буд. 50; ідентифікаційний код 32240252) на користь Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 27/2; ідентифікаційний код 02909996) 38934,00грн судового збору.

5. Стягнути солідарно з Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю (08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Тургенівська, буд. 50; ідентифікаційний код 32240252) та Університету державної фіскальної служби України (08201, Київська області, м. Ірпінь, вул. Університетська, 31; ідентифікаційний код 40233365) на користь Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 27/2, ідентифікаційний код 02909996) 1762,00грн судового збору.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 07.11.2018

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова