ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/628/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шіляк М.А., секретар судового засідання Феденько Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Терас"

вул. Підлівче, 63, м. Долина, Івано-Франківська область, 77503

ОСОБА_1 - представник позивача

вул. Добролюбова, 27, м. Івано-Франківськ, 77300

вул. Г.Мазепи, 11-А, офіс № 6, м. Івано-Франківськ, 76018

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, 01001

про визнання договору іпотеки недійсним.

За участю:

від позивача: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Івано-Франківської області подано позов Товариством з обмеженою відповідальністю "Терас" до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання недійсним Договору іпотеки від 03.09.2017 укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Терас" посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 Долинського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі № 3482, право вимоги за яким перейшло до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на підставі Договору купівлі-продажу за кредитами від 08.12.2011, укладеного між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк".

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 02.08.2018.

В судовому засіданні 02.08.2018 судом оголошено перерву до 16.08.2018, про що представників сторін повідомлено під розписку.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.08.2018 підготовче засідання відкладено на 29.08.2018.

В судовому засіданні 29.08.2018 судом оголошено перерву до 17.09.2018, про що представників сторін повідомлено під розписку.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 17.09.2018 підготовче провадження закрито та розгляд справи по суті призначено на 11.10.2018.

В судовому засіданні 11.10.2018 судом оголошено перерву до 17.10.2018, про що представника позивача повідомлено в судовому засіданні та представника відповідача ухвалою повідомлення про судове засідання від 11.10.2018.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Як вбачається з рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.12.2014 у справі № 909/1073/14 судом встановлено відсутність первинних документів в підтвердження видачі спірних коштів за основним зобов'язанням (Договором про надання споживчого кредиту від 03.09.2007) позичальнику на забезпечення виконання якого укладався оспорюваний договір. Тобто, іпотечний договір є не укладеним, оскільки позикодавець не виконав свого обов'язку та не передав позичальнику грошових коштів. Не виконання свого обов'язку та не передання позичальнику грошових коштів за Договором про надання споживчого кредиту від 03.09.2007 вказує на порушення порядку укладення Договору іпотеки від 03.09.2007, як способу забезпечення основного зобов'язання.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи ухвалою повідомлення про судове засідання від 11.10.2018. У відзиві на позовну заяву виклав свої заперечення та просив суд у задоволенні позову відмовити та зазначив, що позивач посилається на наявність рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.12.2014 по справі № 909/1073/14, як на підставу для визнання недійсним іпотечного договору. Проте, даним судовий рішенням не визнавався недійсним кредитний договір. Висновки суду у вказаному судовому рішенні стосуються дослідження прав вимог АТ "Дельта Банк" по Договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами, що кладений між ПАТ "УкрСиббанк" та АТ "Дельта Банк". Позивачем не наведено жодних підстав для визнання недійсним іпотечного договору щоб існували на момент укладення цього договору, а посилання на недоведеність вимог АТ "Дельта Банк" по Договору купівлі-продаж прав вимог за кредитами, що укладений значно пізніше від дати укладення іпотечного договору є безпідставним. Не подання в попередній судовій справі доказів на підтвердження прав вимог по Договору про купівлі-продаж прав вимог за кредитами не означає, що такі докази відсутні у АТ "Дельта Банк" чи ПАТ "УкрСиббанк". Це жодним чином не може бути підставою для визнання недійсним іпотечного договору. Станом на 31.07.2018 ОСОБА_4 не погашено заборгованість по Кредитному договору, яка станом на 25.07.2018 становить 5 623 682,91 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.

До суду від відповідача також надійшли заява про застосування судом наслідків недійсності правочину, в якій просив у разі прийняття судом рішення про задоволення позову накласти арешт на предмет іпотеки (вх. № 11716/18 від 02.08.2018) та заява про відмову в позові в зв'язку з спливом позовної давності (вх. № 11717/18 від 02.08.2018). Також до суду від позивача надійшли заперечення на заяву про відмову в позові в зв'язку з спливом позовної давності (вх. № 13083/18 від 29.08.2018) та заперечення на заяву про застосування судом наслідків недійсності правочину (вх. № 13084/18 від 29.08.2018).

Зважаючи на те, що строк розгляду справи, передбачений ст. 195 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завершився, суд вважає за можливе та доцільне розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у відповідності до ст. 86 ГПК України, суд встановив наступне.

03.09.2007 між Акціонерним комерційним банком "УкрСиббанк", який в подальшому змінив назву на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - Кредитний договір).

На виконання п. 2.1. Кредитного договору, з метою забезпечення виконання грошового зобов'язання за вказаним Кредитним договором, Товариство з обмеженою відповідальністю "Терас" (далі - ТОВ "Терас") передало в іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлі, що знаходяться за адресою Івано-Франківська область, Долинський район, м. Долина, вул. Підлівче 63 та є власністю ОСОБА_4, про що укладено Договір іпотеки від 03.09.2007. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 3482 (далі - Іпотечний договір).

Отже, ОСОБА_4 є позичальником за Кредитним договором, а ТОВ "Терас" є іпотекодавцем за Іпотечним договором.

08.12.2011 між ПАТ "УкрСиббанк" та АТ "Дельта Банк" укладено Договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами на користь АТ "Дельта Банк", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 2949 та № 2950 відповідно до якого ПАТ "УкрСиббанк" відступив, а АТ "Дельта Банк" набув права вимоги до боржників по Кредитних договорах, в тому числі за Кредитним договором № 0 від 03.09.2007 укладеним між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 та Договором іпотеки від 03.09.2007 укладеним між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Терас".

Суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судом встановлено, що оспорюваний договір за своєю правовою природою є договором іпотеки. Таким чином, між сторонами виникли відносини з забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, які врегульовані нормами ЦК України (глава 49), Законом України "Про іпотеку", який є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері застави нерухомого майна іпотеки.

Частиною 1 статті 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Судовий захист майнових інтересів осіб, названих у ст. 4 ГПК України, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України та ч. 2 ст. 20 ГК України здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання правочину недійсним.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу припису ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним (ст. 228 ЦК України).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Стосовно посилань позивача на встановлені у справі № 909/1073/14 обставини суд зазначає наступне.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 04.12.2014 у справі № 909/1073/14 в позові АТ "Дельта Банк" до ТОВ "Терас" про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовної якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказаною нормою встановлено, що факти, які містяться у прийнятих раніше судових рішеннях мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Суд зазначає, що вищезазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили, враховуючи приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України не встановлено недійсність Кредитного договору. Висновки суду у вказаному судовому рішенні стосуються дослідження прав вимог АТ "Дельта Банк" по Договору про купівлю-продаж прав вимог за кредитами, що укладений між ПАТ "УкрСиббанк" та АТ "Дельта Банк".

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Пунктом 6.2. Договору іпотеки визначено, що договір підлягає нотаріальному посвідченню і діє з моменту такого посвідчення до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Матеріалами справи, а саме розрахунком заборгованості по Кредитному договору № 0 від 09.09.2007 підтверджено, що заборгованість по Кредитному договорі позичальником ОСОБА_4 не погашено та станом на 25.07.2018 становить 5 623 682,91 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено наявності підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи відмову в позові у суду відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про застосування судом наслідків недійсності правочину.

Стосовно заяви про відмову в позові в зв'язку з спливом позовної давності, суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Посилання відповідача на сплив позовної давності не підлягає застосуванню, оскільки судом не встановлено порушення прав позивача.

За правилами, встановленими п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі слід покласти на позивача у разі відмови в позові.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 202-204, 215, 216, 228, 509, 575, 626, 629 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 4, 86, 129, 195, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Терас" до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання недійсним Договору іпотеки від 03.09.2017 укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Терас" посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 Долинського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі № 3482, право вимоги за яким перейшло до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на підставі Договору купівлі-продажу за кредитами від 08.12.2011, укладеного між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до п.п 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.10.2018

Суддя М.А. Шіляк