ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

24 жовтня 2018 р. Справа № 902/458/18

Господарський суд Вінницької області в складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду матеріали у справі

за заявою: Головного управління Державної Фіскальної Служби у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" (, вул. І. Франка, 26, м. Гайсин, Вінницька область, 23700)

про визнання банкрутом

за участю :

арбітражний керуючий ОСОБА_1

ПАТ "Дельта Банк": ОСОБА_2, за довіреністю

Присутня представник ТОВ "Торговий дім "Вітал Плюс": ОСОБА_3, за довіреністю

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області знаходиться справа за заявою Головного управління ДФС у Вінницькій області до ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" про банкрутство.

Ухвалою суду від 03.09.2018 року відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Гайсинський консервний комбінат"; введено процедуру розпорядження майном боржника на 115 календарних днів, до 27.12.2018 року; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_1 та призначено попереднє судове засідання на 17.12.2018 року.

06.09.2018 року оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі №902/458/18 про банкрутство ТОВ "Гайсинський консервний комбінат", встановлено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

02.10.2018 року до суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" № 23.1/24931 від 28.09.2018 року (вх. № 02.1-36/520/18) про визнання грошових вимог до боржника та включення до реєстру вимог кредиторів у даній справі.

Ухвалою суду від 03.10.2018 року вказану кредиторську заяву призначено до розгляду на 24.10.2018 року.

22.10.2018 року до суду від арбітражного керуючого ОСОБА_1 надійшов звіт № 02-23/597 від 16.10.2018 року про результати розгляду грошових вимог кредиторів до боржника, в якому, окрім іншого, повідомлено про визнання вимог ПАТ "Дельта Банк" в наступній черговості: 23 327 597,55 грн. боргу, забезпечених заставою - перша черга вимог кредиторів, 672 724,31 грн. штрафних санкцій - шоста черга вимог кредиторів; 3 524,00 грн. судового збору - перша черга вимог кредиторів.

В ході судового засідання представник заявника підтримала вимоги, викладені у заяві про визнання грошових вимог до боржника.

Арбітражний керуючий заявлені банком вимоги визнав з віднесенням їх до реєстру кредиторів в черговості, зазначеній у звіті № 02-23/597 від 16.10.2018 року про результати розгляду грошових вимог кредиторів.

В свою чергу, представник заявника заперечила щодо віднесення кредиторських вимог до реєстру кредиторів в черговості, вказаній арбітражним керуючим та посилаючись на п. 4.1. іпотечного договору від 21.06.2017 року зазначила, що усі вимоги банку, в тому рахунку і штрафні санкції, мають бути віднесені до першої черги задоволення, як такі що забезпечені заставою майна боржника.

Суд, заслухавши пояснення арбітражного керуючого та представника заявника, розглянувши подану заяву та наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне та дійшов такого висновку.

За змістом заяви та наданих письмових доказів вбачається, 20.06.2007 року між ПАТ "Кредитпромбанк" (банк) та ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" (позичальник) укладено кредитний договір № 22/46/07-КЛТ (далі - кредитний договір).

Пунктом 1.1 кредитного договору встановлено, що банк надає позичальнику кредитні кошти в межах загальної суми в розмірі 10 000 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору, зобов'язання банку щодо надання кредитів та зобов'язання позичальника щодо повернення кредитів, сплати процентів, а також інші права та зобов'язання сторін, передбачені цим договором, виникають з моменту укладання сторонами додаткових угод про надання кредитів, які є невід'ємними частинами кредитного договору, в сумах, зазначених в таких додаткових угодах. Строк користування кожним окремим кредитом в межах загальної суми, встановленої пунктом 1.1 кредитного договору та термін його кінцевого повернення, визначається додатковими угодами, але не пізніше строку, встановленого пунктом 3.4.5 цього договору.

Відповідно до п. 3.4.5 кредитного договору, позичальник зобов'язаний повністю погасити заборгованість за кредитами не пізніше 18.06.2010 року.

Процентні ставки встановлюються в додаткових угодах за кожним кредитом (пункт 2.7 кредитного договору).

Позичальник зобов'язаний сплачувати банку нараховані проценти за кожним кредитом, наданим згідно з додатковими угодами (пункт 3.4.3 кредитного договору).

Згідно пункту 3.4.9 кредитного договору, позичальник зобов'язаний у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та/або процентами, та/або комісіями, сплатити банку пеню за кожний день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період наявності простроченої заборгованості за кредитами та/або процентами, та/або комісіями.

Усі вимоги банку до позичальника, що виникнуть у майбутньому за цим договором та додатковими угодами, укладеними в рамках цього договору, забезпечуються заставою майна та майнових прав, що належать позичальнику та третім особам, за укладеними договорами застави (п. 4.1. договору).

Основним забезпеченням повернення кредитів, сплати процентів, комісії та пені є застава згідно з договорами застави №22/46/301/07-ЗЛТ від 20.06.2007, №22/46/302/07-ЗЛТ від 20.06.2007, №22/46/303/07-ЗЛТ від 20.06.2007 (п. 4.2. договору).

В подальшому, між банком та позичальником було укладено ряд додаткових угод:

20.06.2007 року укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору (далі - додаткова угода 1), відповідно до пункту 1 якої позичальнику надано кредит в сумі 10 000 000,00 грн., зі строком повернення кредиту не пізніше 20.06.2008 року, процентна ставка встановлена в розмірі 18,5 % річних.

04.06.2008 року укладено угоду про внесення змін до додаткової угоди 1, відповідно до п. 1 якої з моменту укладання кредитного договору по 01.06.2008 року включно процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 18,5 % річних. Починаючи з 02.06.2008 року процентна ставка встановлюється в розмірі 25 % річних.

20.06.2008 року укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до пункту 1 якої позичальнику надано кредит в сумі 10 000 000,00 грн., зі строком повернення кредиту не пізніше 19.06.2009 року, процентна ставка встановлена в розмірі 25 % річних.

19.06.2009 року укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору, відповідно до пункту 1 якої позичальнику надано кредит в сумі 10 000 000,00 грн., зі строком повернення кредиту не пізніше 17.07.2009 року, процентна ставка встановлена в розмірі 25 % річних.

17.07.2009 року укладено додаткову угоду № 4 до кредитного договору (далі - додаткова угода 4), відповідно до пункту 1 якої позичальнику надано кредит в сумі 10 000 000,00 грн., зі строком повернення кредиту не пізніше 17.08.2009 року, процентна ставка встановлена в розмірі 25 % річних.

18.08.2009 року між банком та позичальником було укладено угоду про внесення змін до додаткової угоди 4, відповідно до п. 1 якої позичальник зобов'язується повернути кредит, отриманий за цією додатковою угодою 4, не пізніше 18.06.2010 року.

10.06.2010 року між банком та позичальником було укладено угоду про внесення змін до додаткової угоди 4, відповідно до п. 1 якої позичальник зобов'язується повернути кредит, отриманий за цією додатковою угодою 4, не пізніше 17.06.2011 року.

17.06.2011 року між банком та позичальником було укладено угоду про внесення змін до додаткової угоди 4, відповідно до п. 1 якої позичальник зобов'язується повернути кредит, отриманий за цією додатковою угодою 4, не пізніше 30.06.2011 року.

30.06.2011 року між банком та позичальником було укладено угоду про внесення змін до додаткової угоди 4, відповідно до п. 1 якої позичальник зобов'язується повернути кредит, отриманий за цією додатковою угодою 4, не пізніше 30.08.2011 року.

30.08.2011 року між банком та позичальником було укладено угоду про внесення змін до додаткової угоди 4, відповідно до п. 1 якої позичальник зобов'язується повернути кредит, отриманий за цією додатковою угодою 4, не пізніше 30.09.2011 року.

29.09.2011 року між банком та позичальником було укладено угоду про внесення змін до додаткової угоди 4, відповідно до п. 1 якої позичальник зобов'язується повернути кредит, отриманий за цією додатковою угодою 4, не пізніше 31.10.2011 року.

31.10.2011 року між банком та позичальником було укладено угоду про внесення змін до додаткової угоди 4, відповідно до п. 1 якої позичальник зобов'язується повернути кредит, отриманий за цією додатковою угодою 4, не пізніше 31.10.2012 року.

01.11.2012 року між банком та позичальником було укладено договір про внесення змін до додаткової угоди 4 (договір про внесення змін до додаткової угоди 4) та до кредитного договору відповідно, згідно до якого додаткова угода 4 викладена в новій редакції. Пунктом 1 договору про внесення змін до додаткової угоди 4 встановлено, що банк надав позичальнику кредит в сумі 9 750 000,00 грн., зі строком повернення кредиту не пізніше 31.10.2013 року, процентна ставка встановлена в розмірі 25 % річних.

26.06.2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" (первісний кредитор) та ПАТ "Дельта Банк" (новий кредитор) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого первісним кредитором здійснено на користь нового кредитора відступлення своїх прав вимоги за кредитним договором № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат", а також пов'язаних з ним договором(ами) іпотеки, договором(ами) застави та/або договором(ами) поруки (далі разом - кредитні документи).

Так, в результаті відступлення новий кредитор з 26.06.2013 року є єдиним власником всіх прав вимоги за кредитними документами (включаючи, без обмеження, права на всі платежі за кредитним(и) договором(ами), всі права іпотекодержателя за договором(ами) іпотеки, та всі права заставодержателя за договором(ами) застави, та всі права кредитора за договором(ами) поруки).

Відступлення не призводить до будь-яких змін обсягу та обов'язків за кредитними документами. Зокрема, незмінними залишаються суми, що підлягають сплаті, та строки їх сплати відповідно до умов кредитного договору № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007 року.

13.09.2013 року між АТ "Дельта Банк" та позичальником було укладено договір про внесення змін до кредитного договору (далі - договір про внесення змін), відповідно до якого умови кредитного договору були викладені в новій редакції. Пунктом 1.1.1 договору про внесення змін визначено, що надання кредиту позичальнику здійснюється окремими частинами в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 9 750 000,00 грн. зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 25 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 31.10.2013 року.

Відповідно до пункту 3.3 договору про внесення змін, позичальник зобов'язаний дотримуватись положень кредитного договору, протягом строку використання кредиту сплачувати проценти, повернути кредитору у повному обсязі кредит зі сплатою процентів та комісій кредитора та можливих штрафних санкцій, у терміни, вказані в кредитному договорі.

Пунктом 4.1 договору про внесення змін визначено, що у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. У випадку порушення позичальником вимог пункту 3.3 договору про внесення змін, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1 % від суми кредиту за кожний випадок порушення (п. 4.2 договору про внесення змін).

У випадку невиконання позичальником зобов'язань, визначених пунктом 3.3 договору

про внесення змін, протягом більше 10 календарних днів від дня закінчення строку, встановленого для їх виконання, на одинадцятий календарний день строк користування кредитом вважається таким, що закінчився та, відповідно, позичальник зобов'язаний погасити наявну заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії та штрафні санкції. Після повного погашення заборгованості позичальника за кредитним договором дія кредитного договору припиняється. Виконання позичальником даного обов'язку не потребує від кредитора надіслання жодних попередніх письмових повідомлень та/або вимог до позичальника (п. 4.3 договору про внесення змін).

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено наступні договори.

Іпотечний договір від 21.06.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області та внесено запис у реєстр під номером 2361, за яким в іпотеку банку було передано: комплекс будівель та споруд загальною площею 8638,75 кв. м.; комплекс будівель та споруд загальною площею 9814,45 кв.м.; нежитлова будівля загальною площею 129,9 кв.м.; нежиле приміщення загальною площею 173,05 кв.м.; комплекс будівель та споруд загальною площею 124,3 кв.м.

Відповідно до п.1.4. іпотечного договору, заставна вартість майна за згодою сторін складає 19 420 268,00 грн.

Договір застави № 22/46/301/07-ЗЛТ від 20.06.2007 року, за яким в заставу банку було передано технологічне обладнання, заставною вартістю 1 656 840,00 грн. (п.1.4. договору застави).

Договір застави № 22/46/303/07-ЗЛТ від 20.06.2007 року, за яким в заставу банку було передано товари в обороті 9 617 726,09 грн. (п.1.4. договору застави).

ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" не виконало свої зобов'язання за кредитним договором № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007 року, в зв'язку з чим банк звернувся з позовом до Господарського суду Вінницької області. За наслідками розгляду, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.11.2014 року по справі № 902/392/14 з ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" на користь АТ "Дельта Банк" стягнуто заборгованість за кредитним договором № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007 року в загальному розмірі 12 479 262,73 грн.

Зазначеною постановою суду встановлено факт видачі кредитних коштів за кредитним договором № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007 року, факт безспірної заборгованості за цим договором та заборгованості боржника за договором поруки.

Крім іншого, вказаною постановою суду встановлено факт відступлення прав вимоги за кредитним договором № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007 року до АТ "Дельта Банк" відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 року.

На виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 26.11.2014 року по справі № 902/392/14 видано відповідний наказ від 18.12.2014 року, на підставі якого 06.02.2015 року було відкрито виконавче провадження.

Крім того, 07.05.2015 року у бюлетені державної реєстрації опубліковано оголошення, в якому містилася інформація про прийняття рішення про припинення юридичної особи ТОВ "Гайсинський консервний комбінат"; в оголошенні вказано строк для заявлення кредиторами своїх вимог - до 08.07.2015 року.

29.05.2015 року АТ "Дельта Банк" звернувся на адресу боржника в особі голови ліквідаційної комісії ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" з претензією щодо задоволення кредиторських вимог в розмірі 15 220 733,98 грн., з подальшим повідомленням банку про результати розгляду претензії.

Вказана вимога банку була залишена без належного реагування, в зв'язку з чим банк звернувся з позов до ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" в особі ліквідаційної комісії про зобов'язання визнати грошові вимоги на суму 15 220 733,98 грн. та зобов'язання включити дану суму до ліквідаційного балансу.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 10.09.2015 року у справі №902/1009/15 позов задоволено частково; зобов'язано ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" в особі ліквідаційної комісії визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу грошові вимоги публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" у розмірі 179 366,91 грн., як вимоги першої черги, які забезпечені заставою; відмовлено в задоволенні позову в частинні визнання та включення до ліквідаційного балансу грошових вимог в сумі 15 041 367,07 грн., оскільки як було встановлено судом, що сума вимог (12 479 262,73 грн.) ліквідатором була включена до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" в першу чергу, про що, відповідачем надано до суду відповідний наказ ліквідатора та витяг з реєстру вимог кредиторів.

Відтак, станом на дату відкриття провадження у справі № 902/458/18 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" залишається не погашеною заборгованість ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" перед АТ "Дельта Банк" за кредитним договором № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007 року в загальному розмірі 24 000 321,86 грн., з яких: 9 700 000,00 грн. заборгованість за простроченим кредитом, 13 602 606,71 грн. заборгованість за простроченими процентами, 185 224,31 грн. пеня за несвоєчасне повернення процентів, 24 990,84 грн. 3% річних від суми прострочених процентів, 487 500,00 грн. штрафу.

Посилаючись на наведені обставини, АТ "Дельта Банк" просить визнати грошові вимоги до боржника в сумі 24 000 321,86 грн. та окремо внести їх до реєстру вимог кредиторів як такі, що забезпечені заставою.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошень про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав (ч. 8 ст. 23 Закону про банкрутство).

Згідно ч. 9 ст. 45 Закону про банкрутство, погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

З урахуванням наведеного, за наслідками судового засідання, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" підтверджені належними письмовими доказами, а тому підлягають визнанню та окремому включенню до реєстру вимог кредиторів боржника, як вимоги, що забезпечені заставою в сумі 24 000 321,86 грн.

Також, підлягають визнанню вимоги кредитора у розмірі 3 524,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1, 2, 23, 25, 45 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 2, 3, 12 (ч. 6), 13, 18, 232, 234, 235 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" №23.1/24931 від 28.09.2018 року (вх. № 02.1-36/520/18) про визнання грошових вимог до боржника та включення до реєстру вимог кредиторів у справі № 902/458/18, повністю.

2. Визнати грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (; вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133; бульвар Дружби Народів, 38, м. Київ, 01014) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" (; вул. І.Франка, 26, м. Гайсин, Вінницька обл., 23700) в розмірі 24 000 321,86 грн. як такі, що забезпечені заставою (позачергово) та 3 524, 00 грн. витрат на сплату судового збору (перша черга задоволення вимог кредиторів).

3. Арбітражному керуючому (розпоряднику майна) ОСОБА_1 здійснити заходи, передбачені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо внесення відповідних кредиторських вимог до реєстру вимог кредиторів ТОВ " Гайсинський консервний комбінат".

4. Копію ухвали направити рекомендованим листом згідно переліку.

Згідно ч.1 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-256, пп. 17.5 п. 17 ч. 1 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ГУ ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028);

3 - ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" (вул. І. Франка, 26, м. Гайсин, Вінницька область, 23700);

4 - Арбітражному керуючому ОСОБА_1 (вул. Надпільна, 55, м.Черкаси, 18031);

5, 6 - ПАТ "Дельта Банк" - вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133; бульвар Дружби Народів, 38, м. Київ, 01014.