ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

05 листопада 2018 року Справа № 9/679/07-НР

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.,

при секретарі Говоріній А.Е.

без виклику представників сторін,

приватний державний виконавець Куліченко Д.О. в судове засідання з розгляду його подання не з'явився,

розглянувши в судовому засіданні матеріали

подання Приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

у виконавчому провадженні ВП № 56075815

з примусового виконання наказу від 30.08.2010р., виданого на підставі рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.06.2010р. та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 10.08.2010р. у справі № 9/679/07-нр,

за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Лама-Т",

57220, вул. Леніна, 150, с. Пересадівка, Жовтневий район, Миколаївська область,

до фізичної особи-підприємця Жуковського Олега Анатолійовича,

АДРЕСА_4,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - відкрите акціонерне товариство по виробництву продовольчих товарів "Нектар" в особі ліквідатора Дуднікової Н.Г.,

АДРЕСА_7,

про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22.01.2002 та зобов'язання передати нежитлові приміщення;

за позовом третьої особи з самостійними вимогами на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна",

54017, вул. Московська, 69, кв. 20, м. Миколаїв,

до відповідачів:

1) фізичної особи-підприємця Жуковського Олега Анатолійовича,

2) відкритого акціонерного товариства по виробництву продовольчих товарів "Нектар" в особі ліквідатора Дуднікової Н.Г.,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Лама-Т",

про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22.01.2002 та витребування майна з чужого незаконного володіння;

та зустрічним позовом: фізичної особи-підприємця Жуковського Олега Анатолійовича

до товариства з обмеженою відповідальністю "Лама-Т",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - відкрите акціонерне товариство по виробництву продовольчих товарів "Нектар" в особі ліквідатора Дуднікової Н.Г.,

про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.07.2007, -

встановив:

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 22.06.2010, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.08.2010, було витребувано у фізичної особи-підприємця Жуковського Олега Анатолійовича (АДРЕСА_4, ідент. код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівна» (м. Миколаїв, вул. Московська, 69, кв. 20 ), 523/1000 нежитлових будівель за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, буд. 40/1, які складаються з: старої контори літ. Б-1; виробничо-ремонтної майстерні літ. В-1; гаражу літ. В З, В 4; гарячого цеху літ. Г 1; цеху ЗБВ літ. Д-1; центрального складу літ. Є-1; прохідної літ. Ж-1; складу ПММ літ. 3-1; гаражу літ. И-1; огорожі та споруди № 9, 10, 11, 13, 14, I.

30.08.2010 на виконання вказаного рішення судом був виданий відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2011 було роз'яснено рішення, викладене в наказі Господарського суду Миколаївської області від 30.08.2010 у справі № 9/679/07-НР, не змінюючи його змісту: Витребувати у фізичної особи-підприємця Жуковського Олега Анатолійовича (АДРЕСА_4, ідент. код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівна» (м. Миколаїв, вул. Московська, 69, кв. 29, ), 523/1000 нежитлових будівель за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, буд. 40/1, які складаються з: старої контори літ. Б-1; виробничо-ремонтної майстерні літ. В-1; гаражу літ. В З, В 4; гарячого цеху літ. Г 1; цеху ЗБВ літ. Д-1; центрального складу літ. Є-1; прохідної літ. Ж-1; складу ПММ літ. 3-1; гаражу літ. И-1; огорожі та споруди № 9,10,11,13,14,1, означає вилучення у фізичної особи-підприємця Жуковського Олега Анатолійовича (АДРЕСА_4, ідент. код НОМЕР_1) 523/1000 нежитлових будівель за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, буд. 40/1, які складаються з: старої контори літ. Б-1; виробничо-ремонтної майстерні літ. В-1; гаражу літ. В З, В 4; гарячого цеху літ. Г 1; цеху ЗБВ літ. Д-1; центрального складу літ. Є-1; прохідної літ. Ж-1; складу ПММ літ. 3-1; гаражу літ. И-1; огорожі та споруди № 9,10,11,13,14,1, та подальшу передачу їх стягувачеві (ТОВ «Петрівна» м. Миколаїв, вул. Московська, 69, кв. 29, ) шляхом складання відповідного акту прийому-передачі.

На підставі ухвали Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2013 було видано дублікат наказу по справі № 9/679/07-НР.

18.09.2018 від приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. до суду надійшло подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Жуковського Олега Анатолійовича без вилучення паспортного документа.

Ухвалою суду від 18.09.2018р. було відкладено вирішення питання про прийняття даного подання до повернення матеріалів справи №9/679/07-нр з вищих інстанцій.

30.10.2018р. справа повернулась в провадження Господарського суду Миколаївської області.

В період з 29.10.2018р. по 02.11.2018р. суддя Давченко Т.М. перебувала у відрядженні, тому питання щодо прийняття та розгляду даного подання приватного виконавця судом вирішено невідкладно, в одному судовому засіданні - 05.11.2018.

Приватний виконавець Куліченко Д.О. повідомлений про дату, час та місце розгляду його подання, однак не скористався своїм процесуальним правом участі в судовому засіданні.

Розглянувши вказане подання, господарський суд встановив наступне.

В обґрунтування подання приватний виконавець вказує на те, що відповідно до статей 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.03.2018р. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Боржник отримав вказану постанову 04.04.2018р., про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення. Приватний виконавець тричі направляв вимоги боржнику щодо забезпечення безперешкодного доступу на територію нежитлових будівель за адресою: м.Миколаїв, вул. Маршала Василевського, 40/1 з метою складання акту передачі зазначених у виконавчому документі нежитлових приміщень. Однак станом на дату звернення до суду із відповідним поданням рішення суду залишається невиконаним. Вимоги приватного виконавця боржником ігноруються, будь яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини 5 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, подання нормативно обґрунтоване статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження", щодо права виконавця під час здійснення виконавчого провадження, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виконавець посилається на статтю 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" згідно якої громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладеного на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Своє подання державний виконавець процесуально унормовує статтею 337 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку обмеження виїзду з підстав невиконання зобов'язань за судовими рішеннями та рішеннями інших органів.

Статтею 338 ГПК України встановлено, що процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до ч. 4 ст. 337 ГПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Розглянувши подання державного виконавця, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

З 15.12.2017 вступив в силу Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147 - VIII.

Чинна з 15.12.2017 редакція Господарського процесуального кодексу України містить статтю 337, яка визначає застосування тимчасового обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України, як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в країну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Право державного (приватного) виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Приватний виконавець надав суду докази ухиленні боржника від виконання рішення суду, однак не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина для виїзду за кордон і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже, виходячи з вищевикладеного, у даному випадку задоволення подання з підстав, викладених приватним виконавцем, могло призвести до безпідставного обмеження права фізичної особи на свободу пересування, яке передбачено Конституцією України.

За змістом ч. 1 ст. 337 ГПК України, вжиття заходу, з яким звертається заявник, вчиняється як виключний захід забезпечення виконання конкретного судового рішення, а отже звернення з відповідним поданням має здійснюватися в межах відповідного судового рішення. Тому розгляд даного подання здійснено судом в межах справи №9/679/07-нр.

Керуючись статтями 232 - 235, 337, 338 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти подання приватного виконавця Куліченко Д.О. від 18.09.2018р. №455 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу до розгляду.

2. У задоволенні подання приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа по справі №9/679/07-нр - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 05 листопада 2018 року.

Суддя Т.М. Давченко