ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/2870/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.

секретар судового засідання Овчарик В. М.,

за участю представників:

позивача Кучерявого І. А. (представник за дов. від 04.01.2018 № 03-06/19);

відповідача не з'явилися;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1 не з'явилися;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 2 не з'явилися;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 3 не з'явилися;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 4 не з'явилися;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 5 не з'явилися;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 6 не з'явилися;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 7 не з'явилися;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 8 не з'явилися;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача не з'явилися;

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 (Корсакова Г. В. головуючий, Коротун О. М., Тарасенко К. В.)

за позовом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ватутіна,

2) ОСОБА_8,

3) ОСОБА_9,

4) ОСОБА_10,

5) ОСОБА_11,

6) ОСОБА_12,

7) ОСОБА_13,

8) ОСОБА_14,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Приватного підприємства Фірма Каріна,

про визнання недійсними та скасування наказів,

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У лютому 2017 року Новопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області (далі сільрада) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі Держгеокадастр) про визнання недійсними та скасування наказів Головного управління Держземагентства у Київській області (далі Держземагентство) від 12.08.2013:

- № КИ/:03:165/00004370 "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_8 на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області та надано в приватну власність гр. ОСОБА_8 земельну ділянку площею 1,5022 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності (далі наказ № КИ/:03:165/00004370).

- № КИ/:03:165/00004361 "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_9 на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області та надано в приватну власність гр. ОСОБА_9 земельну ділянку площею 1,4841 га (кадастровий номер НОМЕР_2) для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності (далі наказ № КИ/:03:165/00004361);

- № КИ/:03:165/00004364 "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_11 на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області та надано в приватну власність гр. ОСОБА_11 земельну ділянку площею 1,4841 га (кадастровий номер НОМЕР_3) для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності (далі наказ № КИ/:03:165/00004364);

- № КИ/:03:165/00004375 "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_12 на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області та надано в приватну власність гр. ОСОБА_12 земельну ділянку площею 1,5933 га (кадастровий номер НОМЕР_4) для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності (далі наказ № КИ/:03:165/00004375);

- № КИ/:03:165/00004366 "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_10 на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області та надано в приватну, власність гр. ОСОБА_10 земельну ділянку площею 0,7421 га (кадастровий номер НОМЕР_5) для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності (далі наказ № КИ/:03:165/00004366).

2. Позовна заява, з посиланнями на положення частини 3 статті 83, частини 5 статті 116, частини 7 статті 118 Земельного кодексу України (далі ЗК України) мотивована тим, що спірні земельні ділянки розташовані на території Новопетрівської сільської ради за межами населеного пункту та входять до складу земельної ділянки НОМЕР_7 (загальною площею 878,8 га), яка відповідно до акта на право постійного користування серії НОМЕР_6, виданого 19.08.1998 сільрадою перебуває у постійному користуванні Колективного сільськогосподарського підприємства імені Ватутіна (далі - КСП ім. Ватутіна), а тому Держземагентство не мало права передавати у власність спірні земельні ділянки без їх попереднього вилучення у землекористувача КСП ім. Ватутіна.

3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2017 у справі № 910/2870/17, зокрема залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача КСП ім. Ватутіна, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12.

4. У подальшому, ухвалою Господарського суду місті Києва від 24.04.2017 у справі № 910/2870/17, зокрема залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватне підприємство "Фірма "Каріна".

5. Ухвалами Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 та від 24.10.2017 у справі № 910/2870/17, зокрема залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_13 і ОСОБА_14.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

6. Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 (Демидов В. О. головуючий, Спичак О. М., Грєхова А. О.) позов задоволено повністю, визнано недійсним та скасовано накази Держземагентства від 12.08.2013 № КИ/:03:165/00004370, № КИ/:03:165/00004361, № КИ/:03:165/00004364, № КИ/:03:165/00004375, № КИ/:03:165/00004366.

7. Рішення місцевого господарського суд аргументовано тим, що Держгеокадастр не мав права передавати у власність громадянам, які зазначені у спірних наказах, земельні ділянки сільськогосподарського призначення без їх попереднього вилучення у законного землекористувача КСП ім. Ватутіна. Крім цього, місцевий господарський суд встановив невідповідність місця розташування спірних земельних ділянок Генеральному плану села Нові Петрівці, їх взаємний перетин (накладення), а також те, що спірні земельні ділянки було передано Держземагентству особою, яка не мала на це законних повноважень.

8. Здійснюючи перегляд зазначеного судового рішення, Київський апеляційний господарський суд оскаржуваною постановою від 26.02.2018 у справі № 910/2870/17 скасував рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 та прийняв нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

9. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована недоведеністю сільрадою порушення її прав та охоронюваних законів інтересів внаслідок прийняття оскаржуваних наказів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. Не погодившись із постановою, сільрада звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 у справі № 910/2870/17, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

11. Підставами для скасування постанови скаржник вважає порушення та неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального права, зокрема статей 13, 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статей 78, 83, 116, 118, 122, 173 ЗК України.

12. Заявник наголошує, що оскаржувані накази прийняті всупереч положенням частини 3 статті 83 і частини 7 статті 118 ЗК України, адже Держземагентство не мало права на розпорядження спірними земельними ділянками, адже вони розташовані на території Новопетрівської сільської ради за межами населеного пункту та входять до складу земельної ділянки НОМЕР_7 (загальною площею 878,8 га), яка відповідно до акта на право постійного користування серії НОМЕР_6, виданого 19.08.1998 сільрадою перебуває у постійному користуванні КСП ім. Ватутіна. Крім цього, спірні земельні ділянки передбачалися для містобудівних потреб та мали бути передані до комунальної власності, у зв'язку чим їх передача у власність громадянам відповідно спірних наказів, порушила право комунальної власності територіальної громади с. Нові Петрівці на землю.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

13. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_13 просить у задоволенні касаційної скарги відмовити посилаючись на те, що твердження скаржника не підтверджуються належними доказами, а спір у цій справі належить до юрисдикції адміністративних судів та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

14. ОСОБА_14 у відзиві на касаційну скаргу просить у задоволенні касаційної скарги відмовити повністю з посиланням на те, що спір у цій справі належить до юрисдикції адміністративних судів та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

15. Інші учасники справи не скористалися правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

16. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, спірними наказами Держземагентства від 12.08.2013 № КИ/:03:165/00004370, № КИ/:03:165/00004361 № КИ/:03:165/00004364, № КИ/:03:165/00004375, № КИ/:03:165/00004366, зокрема земельні ділянки площею 1,5022 га (кадастровий номер НОМЕР_1), площею 1,4841 га (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 1,4841 га (кадастровий номер НОМЕР_3), площею 1,5933 га (кадастровий номер НОМЕР_4) та площею 0,7421 га (кадастровий номер НОМЕР_5) надано у власність фізичним особам, які є третіми особами у цій справі (частина яких у подальшому була продана іншим третім особам у цій справі) для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

17. Як зазначалося предметом спору у цій справі є вимоги про визнання недійсними та скасування зазначених наказів.

Позиція Верховного Суду

18. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях, перевіривши матеріали справи та прийняті у ній судові рішення, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

19. Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

20. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів (абзац 2 частини 1 статті 2 ГПК України у згаданій редакції).

21. Підвідомчість господарських справ установлено статтею 12 ГПК України (у вказаній редакції), за змістом пункту 6 частини 1 якої господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

22. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким ГПК України викладено в новій редакції.

23. ГПК України у редакції, чинній на час розгляду цієї справи Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду, також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб'єктами господарювання (пункти 6, 10, 15 частини 1 статті 20 цього Кодексу).

24. Натомість відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом), положення якої кореспондуються із частиною 1 статті 19 цього Кодексу в редакції, чинній на час розгляду справи Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

25. Разом з тим згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Аналогічну норму закріплено в частині першій статті 19 цього Кодексу в редакції, чинній на час розгляду справи Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду.

26. Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб'єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

27. При цьому визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

28. Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.

29. Згідно із частинами 1 та 4 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

30. Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини 2 статті 16 ЦК України).

31. Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

32. Згідно із частинами 2 та 3 статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно із частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною статтею та статтями 118, 122 ЗК України.

33. Рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред'являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті рішення суб'єкта владних повноважень.

34. Таким чином, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов'язків фізичних осіб, та такий спір не має господарського характеру, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

35. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 15.05.2018 у справі № 911/4144/16 та від 16.05.2018 № 911/4111/16.

36. Як убачається з матеріалів справи власниками спірних земельних ділянок є фізичні особи.

37. Ураховуючи, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсними та скасування наказів Держземагентства від 12.08.2013 № КИ/:03:165/00004370, № КИ/:03:165/00004361, № КИ/:03:165/00004364, № КИ/:03:165/00004375, № КИ/:03:165/00004366, якими надано у власність фізичним особам, які є третіми особами у цій справі земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, такий спір є приватноправовим і за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов'язки фізичних осіб (власників земельних ділянок).

38. Отже, зважаючи на характер правовідносин у цій справі, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкових висновків про необхідність розгляду цієї справи в порядку господарського судочинства.

39. За змістом пункту 1 частини 1 статті 175 і пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

40. Таким чином, перевіривши застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених ними фактичних обставин справи та в межах доводів касаційних скарг, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про наявність підстав для їх скасування та закриття провадження в цій справі.

41. Судова колегія не надає оцінку доводам сторін викладеним у касаційній скарзі та відзивах на касаційну скаргу, оскільки згідно із частиною 2 статті 313 ГПК України порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20 - 23 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

43. Ураховуючи викладене, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області підлягає частковому задоволенню, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Щодо судових витрат

44. Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 313, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 у справі № 910/2870/17 скасувати.

Провадження у справі Господарського суду міста Києва № 910/2870/17 закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

К. М. Пільков