СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2018 р. Справа № 922/1180/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Пуль О.А., суддя Шутенко І.А.

при секретарі Кладько А.С.,

за участю представників:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - ФОП Пушкін П.О.(особисто); Шох К.А. - на підставі ордеру Серії ХВ№000072 від 20.08.2018р. ХВ№000075 від 30.10.2018р. , договору про надання правової допомоги від 28.05.2018р. №13/18 та додаткової угоди до договору про надання правової допомоги №1 від 30.10.2018р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", м.Київ (вх.№59Х) на рішення господарського суду Харківської області від 09.07.2018р. у справі №922/1180/18 (суддя Аюпова Р.М., ухвалене в м.Харків о 10:30год., повний текст рішення складено 16.07.2018р.)

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", м. Київ,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Пушкіна Павла Олеговича, м. Харків,

про стягнення 40198,05грн.

ВСТАНОВИЛА:

02.05.2018р. Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з фізичної особи - підприємця Пушкіна Павла Олеговича заборгованість за договором овердрафту №503051 від 10.02.2016р. в сумі 40198,05грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 26999,45грн. та простроченої заборгованості за відсотками в сумі 13198,60грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору овердрафту №503051 від 10.02.2016р. щодо сплати суми основного боргу та процентів у визначений умовами договору строк.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.07.2018р. у справі №922/1180/18 в задоволенні позову відмовлено частково; стягнуто з фізичної особи-підприємця Пушкіна Павла Олеговича на користь Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" заборгованість за кредитом в сумі 26999,45грн., заборгованість за відсотками в сумі 674,99грн. та судовий збір у розмірі 1213,05грн.

Відповідні висновки місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення суми простроченої заборгованості за кредитом в сумі 26999,45грн. з посиланням на положення статей 6,11,16, 525, 598, 612, 627, 629, 1045, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, статей 20, 173, 174, 179, 193, 198, 345, Господарського кодексу України, мотивовані тим, що відповідачем не було надано будь-яких належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували сплату заборгованості по кредиту за договором овердрафту № 503051 від 10.02.2016р. та не надано документів, які б спростовували наявність заборгованості за договором овердрафту.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з відповідача суми простроченої заборгованості за відсотками в сумі 674,99грн., місцевий господарський суд, зокрема, з посиланням на положення статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та статті 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність", виходив з того, що з моменту відкликання банківської ліцензії та початку ліквідації банк фактично втрачає статус банку та фінансової установи в цілому, його банківська діяльність припиняється, у зв'язку з чим банк втрачає і право на надання банківських та будь-яких інших фінансових послуг, зокрема щодо кредитування фізичних/юридичних осіб та нарахування відсотків по кредитам, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Вищого господарського суду України від 03.10.2017р. у справі №916/33/17, у зв'язку із чим, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення суми простроченої заборгованості за відсотками в повному обсязі, оскільки вона була нарахована позивачем з урахуванням періоду, в який вже було відкликано банківську ліцензію.

Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 09.07.2018р. у даній справі в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за період 20.07.2016р. по 02.08.2017р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухвалення судового рішення місцевим господарським судом було порушено норми матеріального права, що призвело до передчасного висновку суду про часткове задоволення позовних вимог. Зокрема, апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що посилання господарського суду Харківської області на положення статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», статті 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність», як на підставу припинення зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитними коштами після відкликання банківської ліцензії, є помилковими, оскільки виконання позичальником (відповідачем у справі) свого договірного обов'язку щодо сплати процентів за користування кредитом сприяє збільшенню ліквідаційної маси та не припиняється внаслідок відкликання банківської ліцензії. Отже, з урахуванням вищевикладеного, позивач наголошував на тому, що зазначені обставини, є безумовною підставою для часткового скасування оскаржуваного рішення та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.08.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на рішення господарського суду Харківської області від 09.07.2018р. у справі №922/1180/18.

27.08.2018р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№6674), в якому просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до фізичної особи - підприємця Пушкіна Павла Олеговича про стягнення коштів у розмірі 40198,05грн.

Відповідно до Указу Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" від 29.12.2017р. № 454/2017 постановлено ліквідувати Харківський апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Частиною шостою статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

На підставі Указу Президента України від 28.09.2018р. № 295/2018 "Про переведення суддів" переведено суддів Харківського апеляційного господарського суду на роботу на посадах суддів Східного апеляційного господарського суду.

У відповідності до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в газеті "Голос України" (№ 185 (6940) від 03.10.2018р.) було розміщено повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду з 03.10.2018р.

Згідно з частинами 5 та 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, у разі ліквідації або припинення роботи суду Східного апеляційного господарського суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання розпорядження керівника апарату суду Харківського апеляційного господарського суду від 03.10.2018р. "Про передачу судових справ до Східного та Північного апеляційного господарських судів" відділом документального забезпечення та контролю здійснено передачу судової справи №922/1180/18, що перебувала у провадженні Харківського апеляційного господарського суду, за відповідним актом до Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 10.10.2018р. здійснено розподіл судової справи №922/1180/18 та визначено наступний склад колегії суддів для її розгляду: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Лакіза В.В., суддя Пуль О.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2018р. прийнято справу №922/1180/18 до провадження Східного апеляційного господарського суду та призначено справу до розгляду на 31.10.2018р. об 11:30год.

26.10.2018р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання про участь в судовому засіданні (вх.№377), в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання у справі №922/1180/18 призначеному на 31.10.2018р. об 11:30год., в режимі відеоконференції; забезпечення проведення відеоконференції під час судового засідання доручити Київському апеляційному суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 26.10.2018р. у зв'язку із перебуванням судді Лакізи В.В. на лікарняному, здійснено повторний розподіл судової справи №913/40/13-г та визначено наступний склад колегії судді для її розгляду: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Пуль О.А., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.10.2018р. відмовлено в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" про проведення судового засідання у справі №922/1180/18 в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 31.10.2018р. представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Харківської області від 09.07.2018р. у справі №922/1180/18 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, представник апелянта про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений завчасно належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.196), колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 10.02.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" (надалі - банк) та Фізичною особою - підприємцем Пушкіним Павлом Олеговичем (надалі - позичальник) було укладено договір овердрафту №503051 (надалі - договір (т.1 а.с.14-17), відповідно до умов якого сторони домовилися, що банк зобов'язується надати позичальнику за поточним рахунком останнього овердрафт в межах ліміту овердрафту на умовах договору, а позичальник зобов'язується сплачувати заборгованість за овердрафтом, з урахуванням визначеного договором строку безперервного користування овердрафтом та терміну погашення овердрафту, сплачувати проценти за користування овердрафтом, комісії та інші платежі в розмірі та на умовах, обумовлених договором.

Відповідно до умов договору, ліміт овердрафту - максимально допустима сума коштів понад залишок власних коштів позичальника на поточному рахунку, у межах якої банк може здійснювати платежі з поточного рахунку шляхом оплати розрахункових документів позичальника, та який може бути змінений банком самостійно в порядку, обумовленому цим договором.

Ліміт овердрафту встановлюється у розмірі 18167,80грн. Розмір максимального ліміту овердрафту, який може бути встановлений цим договором складає 50000,00грн. Термін погашення овердрафту до 09.02.2017р.

Проценти за користування овердрафтом встановлюються банком наступним чином:

- за користування овердрафтом з безперервним строком наявності дебетового сальдо по поточному рахунку, що не перевищує 30 календарних днів (включно) нараховується Процентна ставка 1 в розмірі 32% річних (процентна ставка - 1);

- за користування овердрафтом з безперервним строком наявності дебетового сальдо по поточному рахунку, що перевищує 30 календарних днів, та після настання терміну погашення овердрафту нараховується Процентна ставка 2 в розмірі 40% річних (процентна ставка - 2).

Відповідно до пункту 4.1. договору, позичальник зобов'язаний здійснювати погашення заборгованості за овердрафтом не пізніше останнього дня строку безперервного користування овердрафтом, але в будь - якому випадку не пізніше терміну погашення овердрафту.

За пунктом 4.2.1 договору, проценти за користування овердрафтом нараховуються в валюті овердрафту за процентною ставкою, обумовленою договором, щоденно на фактичну заборгованість позичальника за овердрафтом (дебетове сальдо за поточним рахунком)/кредитну заборгованість на кінець відповідного дня, виходячи із умови, що до розрахунку приймається календарна кількість днів у місяці (28/29,30,31), та календарна кількість днів у році (365/366). Нарахування процентів за користування овердрафтом починається з першого дня утворення дебетового залишку на поточному рахунку позичальника.

Як зазначав в позовній заяві позивач, у зв'язку із порушенням позичальником умов договору, у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 02.08.2017р., складала 40198,05грн., у тому числі:

- 26999,45грн. - прострочена заборгованість;

- 13198,60 грн. - прострочена заборгованість за відсотками.

У зв'язку із вказаними обставинами, 01.12.2016р. позивачем було направлено на адресу відповідача лист - вимогу про погашення заборгованості б/н -ВРД від 01.12.2016р., в якій вимагав негайно погасити заборгованість за договором овердрафту №503051 від 10.02.2016 року в сумі 32892,46грн. (т.1 а.с.18-19)

Проте, відповіді на вказану вимогу відповідачем надано не було, як і не було погашено в добровільному порядку суму наявної заборгованості, що і стало підставою для звернення 02.05.2018р. Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з фізичної особи - підприємця Пушкіна Павла Олеговича заборгованість за договором овердрафту №503051 від 10.02.2016р. в сумі 40198,05грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 26999,45грн. та простроченої заборгованості за відсотками в сумі 13198,60грн.(т.1 а.с.4-38).

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.07.2018р. у справі №922/1180/18 в задоволенні позову відмовлено частково, з підстав викладених вище (т.1 а.с.157- 164).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочин за приписами статті 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положеннями статей 627 та 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

У відповідності до статті 345 Господарського кодексу України, кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до пункту 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України та статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Наявною в матеріалах справи банківською випискою по особовому рахунку відповідача з 10.02.2016 року по 19.06.2018 року, підтверджується, що позивачем було належним чином виконано умови договору щодо надання грошових коштів в сумі 26999,45грн. (т.1 а.с.77-92).

Відповідно до Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, статті 41 Закону України "Про Національний банк України", частин 1 та 2 статті 68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності у банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 30.12.1998р. №566 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Крім того, в матеріалах справи наявна заява від 25.04.2017р. подана відповідачем до банку, в якій останній зобов'язувався погасити заборгованість в добровільному порядку протягом трьох місяців рівними частинами з 01.03.2017р., що також свідчить про те, що відповідач був обізнаний про наявність у нього заборгованості перед банком за договором овердрафту (т.1 а.с.93.)

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується заборгованість відповідача за договором овердрафту №503051 від 10.02.2016 року в сумі 26999,45грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідачем в порушення умов укладеного між сторонами договору не було своєчасно та в повному обсязі здійснено виплату кредиту (овердрафту), та не надано ані до місцевого господарського суду ані до апеляційного господарського суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували суму простроченої заборгованості за кредитом в сумі 26999,45грн. заявлену позивачем до стягнення.

Враховуючи вищевикладене, що відповідно до приписів статей 526 Цивільного кодексу України, статей 193 та 198 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, враховуючи те, що відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували сплату заборгованості по кредиту за договором овердрафту № 503051 від 10.02.2016р. та не надано документів, які б що спростовували заборгованість за договором овердрафту, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості за кредитом в сумі 26999,45грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості за відсотками в сумі 13198,60грн., судова колегія зазначає наступне.

Так, 18.07.2016р. Правлінням Національного банку України було прийнято рішення "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Фідобанк" №142-рш (т.1 а.с.29).

19.07.2016р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Фідобанк" та делегування повноважень ліквідатора банку" №1265 та розпочато ліквідацію ПАТ "Фідобанк" з 20.07.2016р. по 19.07.2018р. включно (т.1 а.с.28).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність", банківська ліцензія - це документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність.

Статтею 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

До банківських послуг, зокрема належать розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також: інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ, зокрема, належать банки; фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Згідно з статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та м умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім того, норми статей 525, 526, 629 цього ж Кодексу передбачають обов'язковість виконання сторонами умов укладеного договору.

Сплата процентів за користування чужими грошовими коштами передбачена статтею 536 Цивільного кодексу України.

Водночас, припинення зобов'язання передбачено лише у випадках, встановлених статтями 598,599 цього ж Кодексу, на вимогу однієї із сторін і на підставах, встановлених договором або законом, а також виконанням, проведеним належним чином.

Зі змісту приписів вказаних норм вбачається про обов'язок банку надати банківські послуги (кредитні кошти) та, відповідно, зобов'язання боржника сплатити передбачені кредитним договором проценти.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальними і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" банки є учасниками Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Участь банків у Фонді є обов'язковою. Банк набуває статусу учасника Фонду в день отримання ним банківської ліцензії. Фонд виключає банк з числа учасників Фонду в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Так, в силу приписів частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту);

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку ;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Тобто, відповідно до положень статті 46 цього закону, в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду з позовною заявою, уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього закону та з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Отже, посилання господарського суду Харківської області на положення статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", статті 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність", як на підставу припинення зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитними коштами після відкликання банківської ліцензії, є помилковими, та суперечать чинному законодавству з посиланням на приписи статей 17, 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки виконання позичальником (відповідачем у справі) свого договірного обов'язку щодо сплати процентів за користування кредитом сприяє збільшенню ліквідаційної маси та не припиняється внаслідок відкликання банківської ліцензії.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що господарським судом першої інстанції було помилково застосовано дану норму закону при вирішенні питання правильності нарахування спірних сум та, як наслідок, господарський суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про припинення нарахування процентів за договором овердрафту у період з 18.07.2016р.

Судова колегія також враховує правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 21.03.2018р. у справі №916/1475/17, відповідно до якої, зобов'язання у відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Зі змісту наведених норм випливає висновок, що зобов'язання з кредитного договору передбачає єдиний обов'язок боржника повернути кредит у повному розмірі та сплатити проценти за користування кредитом.

При цьому однією з істотних умов укладення кредитного договору, яка повинна бути узгоджена в договорі, є сплата процентів на грошову суму, отриману в кредит.

Згідно зі статтями 610 та 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при винесенні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом було порушено норми матеріального права, а також, що висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, у зв'язку із чим, судова колегія вважає, що вказане рішення підлягає частковому скасуванню щодо відмови в позові про стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості за відсотками в сумі 12523,61грн.

Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок простроченої заборгованості за відсотками, з урахуванням процентної ставки у розмірі 32% річних (за користування овердрафтом з безперервним строком наявності дебетового сальдо по поточному рахунку, що не перевищує 30 календарних днів (включно), колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості за відсотками в повному обсязі в сумі 13198,60грн.

Оскільки місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, враховуючи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Харківської області від 09.07.2018р. у справі №922/1180/18 частковій зміні, з підстав викладених вище.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керується положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п.3 ч.1 ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 09.07.2018р. у справі №922/1180/18 скасувати частково, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення простроченої заборгованості за відсотками в сумі 12523,61грн. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Пушкіна Павла Олеговича (61001, АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 10, ) заборгованість за кредитом в сумі 26999,45грн., заборгованість за відсотками в сумі 12523,61грн.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Пушкіна Павла Олеговича (61001, АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 10, ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1762,00грн. та за подання апеляційної скарги в сумі 2643,00грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідні судові накази.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2018р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя О.А. Пуль

Суддя І.А. Шутенко