ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2018

м. Дніпро

Справа № 910/7126/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404 м. Лиман, вул. Привокзальна, 22)

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400 Дніпропетровська обл. м. Павлоград вул. Соборна, б. 76)

про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача: Лисаченко Є.М. -представник дов. від. 12.06.2018р.

від відповідача: Носенко Т.Г -представник дов. від 11.12.2018р. №ББУ/ПУ248/ВП/17

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення 14 135грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправильне зазначення ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" у перевізних документах даних про масу вантажу, у зв'язку з чим до відповідача на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України застосовано штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати.

Відповідач у відзиві (вх.№38030/18 від 03.09.2018р.) на позовну заяву просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що: - чинне законодавство у сфері перевезень залізничним транспортом забороняє станції відправлення позивача приймати до перевезення вагон, завантажений вантажовідправником з перевищенням його вантажопідйомності; - станцією відправлення - Ароматна Придніпровської залізниці всупереч встановленої у пункті 26 Правил приймання вантажів до перевезення та у пункті 15.26 Правил технічної експлуатації залізниць України заборони прийнято до перевезення та поставлено у поїзд вагон №56275902 - завантажено понад його вантажопідйомність; - зі змісту комерційного акта неможливо достеменно встановити чи правильно визначалась вага вантажу, оскільки у ньому не зазначено спосіб проведення перевірки маси вантажу; - акт загальної форми (ф.ГУ-23) від 19.03.2018р. став підставою для оформлення комерційного акту та запис у Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах не може бути належними доказами проведення вірного зважування спірного вагону, оскільки перевірки маси вантажу здійснювалась комісією не в повному складі; - станцією Покровськ Донецької області була оформлена досильна накладна №48823496 на вагон №56275902; - в графі 49 основної накладної №47014097 відсутня інформація про комерційний акт та не зазначені причини його складання, що є порушенням п. 4.2, 4.3 розділу 4. Правил оформлення перевізних документів; - відомостей про факт відчеплення вагона, складання акту загальної форми та оформлення досильного перевізного документу основна накладна №47014097 не містить; - станцією призначення - роя Донецької залізниці не оформлювався комерційний акт про відсутність відчеплювального вагона, накладна №47014097 не містить відмітку про видачу вантажу, що прибув на станцію призначення за досильною накладною №48823496.

Крім того, відповідач у заяві про зменшення розміру штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі просить суд у разі встановлення факту неправильного зазначення відповідачем у накладній №47014097 маси вантажу за спірним перевезенням та задоволення позову застосувати частину 3 статті 559 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України та зменшити суму штрафу з 14 135 грн. до 2 827 грн., посилаючись на те, що: - сума штрафу, яка заявлена позивачем до стягнення є завищеною та необґрунтованою; - штраф не має компенсаторний характер, проте є додатковим засобом отримання прибутку для позивача; - залізниця фактично отримала надлишкову плату залізничного тарифу, оскільки відповідач здійснив оплату провізної плати та додаткових зборів за надлишкову масу вантажу; - залізниці заборонено приймати до перевезення вантажі у вагонах завантажених з перевищенням їх вантажопідйомності.

Позивач у відповіді (вх.№39521/18 від 11.09.2018р.) на відзив просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі посилаючись на те, що: - відповідач не оскаржив в установленому порядку складання комерційного акту, який він вказує у відзиві на позов, не має доказової сили; - при невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу складається новий комерційний акт; - електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу; - вагон №56275902 прибув по груповій накладній був відчеплений на зважування та виключений з накладної; - на момент відчеплення вагону з підозрою на надлишок вантажу, без перевірки маси вантажу на статистичних вагах станції, неможливо скласти комерційний акт та зробити відмітку в основній груповій накладній з зазначенням номеру та дати акту; - відповідно до положень нового Господарського процесуального кодексу у суду відсутні повноваження на зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідач у запереченнях (вх.№39827/18 від 13.09.2018р.) проти відповіді на відзив на позовну заяву просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що: - не зазначено спосіб зважування вантажу; - зважування проводилось комісією не в повному складі; - в основному перевізному документі відсутня інформація, яка підтверджує факт складення комерційного акту внаслідок виявлення невідповідності маси вантажу при контрольному зважуванні.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.03.2018р. відповідно до накладної №47014097 зі станції Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці на станцію Роя Донецької залізниці відправлено вагон №56275902 з вантажем - вугілля.

Відповідно до вказаної накладної відправник вантажу Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля".

На проміжній станції Покровськ на підставі статті 52 Статуту залізниць проведено перевірку маси вантажу у вагоні №56275902 та здійснено комісійне перевантаження зазначеного вагону за допомогою статистичних вагах станції, про що складено акти загальної форми від 18.03.2018р. №22351, 344 в/ст від 19.03.2018р.

Згідно складеного комерційного акту від 19.03.2018р №482004/99 залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вагоні №56275902 не відповідає масі вантажу, зазначеній у накладній №47014097, а саме фактично виявлено, що: - маса вантажу у вагоні №56275902 не відповідає масі вантажу, зазначеній у накладній, а саме: фактично виявилося - вага брутто – 92 450 кг, тара по документу – 22 200 кг, нетто – 70 250 кг., що більше ваги, вказаної в документі понад вантажопідйомність вагону на 1 550 кг. та понад вантажопідйомність 1 250 кг; - поверхня вантажу на рівні бортів - маркування поздовжніми борознами порушено, вантаж потоптано; - з обох сторін над 1 люками скоси до бортів 150см х 70см х 40см.; - вагон бездвірний; - двері люка закриті; - течі вантажу не має; - вагон прибував в технічному стані справний.

Після дозування надлишок вантажу із вагону №56275902 в кількості 2 600 кг перевантажено в вагон №68477900.

Вагон №56275902 за досильною накладною №48823496, у графі 49 якої зроблено відмітку про складання комерційного акту №480044/99, відправлено на адресу вантажоотримувача, як і вагон з перевантаженим вугіллям №68477900.

При видачі вагону №56275902 з вантажем Вантажоотримувачу на станції призначення Роя в розділі Є комерційного акту №482004/99/15 від 19.03.18р. зроблено відмітку: "Груз выдан согласно комакта".

Відповідно до накладної №47014097 відправником вантажу є ПрАТ Павлоградвугілля". Маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці, що підтверджується графою 24 перевізних документів), завантаження проводилося вантажовідправником. Зазначені відмітки є в перевізних документах.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 5 статті 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення вантажів, а також особливості умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457, який визначає обов’язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна – основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони – одержувача.

Відповідно до статті 23 Статуту залізниць відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 (надалі – Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001р. №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001р. за №798/5989).

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (частина 1 пункту 1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з положенням статті 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. №863/5084.

Згідно з пунктом 2.1 вказаних Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

За даними залізничної накладної №47014097 навантаження було здійснено засобами вантажовідправника – відповідача, а правильність внесених у накладну відомостей підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача.

В силу приписів частин 1 і 2 статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно частини 1 статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційним актом від 19.03.2018р №482004/99 засвідчено факт розбіжності маси вантажу у спірних вагонах, зазначеної у перевізному документі, з фактичною на 1 550 кг.

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до частини 1 статті 118 Статуту залізниць України, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як вбачається з накладної №47014097 провізна плата одного вагону №56275902 становить 2 827 грн. 00 коп. (14 135 грн./5).

На момент розгляду справи доказів добровільної сплати зазначеного штрафу перед позивачем відповідачем не надано.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем були порушенні вищевказані вимоги Статуту залізниць України, позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача - штрафу за невірно зазначену масу вантажу в вагоні №56275902 по відправці зі станції Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці на станцію Роя Донецької залізниці є обґрунтованими.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

В ході вирішення спору відповідачем не надано доказів, які б спростовували доводи позивача та встановлені судом фактичні обставини щодо неправильного зазначення відповідачем у накладній маси вантажу за спірним перевезенням.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу суд зазначає наступне.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що штраф, який заявлено позивачем до стягнення, не має компенсаторний характер, проте є додатковим засобом отримання прибутку для позивача. Так, відповідачем за накладною №47014097 за перевезення вантажу було сплачено провізну плату та додаткові збори за всю відстань перевезення вантажу, за повну вагу вказану в перевізному документі, що підтверджується даними графи 34 накладної №47014097. Таким чином, залізниця фактично отримала надлишкову плату (переплату) залізничного тарифу, оскільки відповідач здійснив оплату провізної плати за додаткових зборів за надлишкову масу вантажу. Позивачем не зазначено які збитки були понесені залізницею внаслідок неправильного зазначення маси вантажу у перевізному документі. Будь-яких збитків внаслідок того, що відповідачем було зазначено не вірна маса вантажу у залізничній накладній, позивач не зазнав.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до приписів ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, слід визнати право судів при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір, на який зменшується стягуваний штраф, повинні бути в рішенні суду мотивовані та обґрунтовані.

Пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Наведеної правової позиці дотримується й Вищий господарський суд України в постановах від 30.11.2016р. у справі № 927/309/16, від 29.11.2016р. у справі №910/2224/16, від 08.11.2016р. у справі №927/310/16, від 16.06.2016р. у справі №905/2626/15, від 13.06.2016р. у справі №905/3638/15. Крім того, Вищий господарський суд України звертає увагу на те, що приписами законодавства не встановлено заборону суду зменшувати розмір неустойки (штрафу), який підлягає стягненню і на підставі закону, оскільки зменшуючи суму, яка підлягає стягненню, суд не змінює сам розмір неустойки, встановлений Статутом залізниць України.

Крім того, вказане підтверджується також і позицією Верховного Суду України викладеній у постанові від 25.06.2018р. у справі №906/754/17.

З огляду на викладене вище, беручи до уваги співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій з наявними наслідками порушення зобов'язання, відсутність негативних наслідків від неправильного зазначення маси вантажу в накладній, неспіврозмірність нарахованого штрафу заподіяному правопорушенню в частині оформлення перевізного документу щодо неправильного зазначення маси вантажу, а також положення ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу та стягнути з відповідача штраф у розмірі трьохкратної провізної плати за всю відстань перевезення у розмірі 8 481,00 грн. ((2 827,00 х 3), де 2 827,00 грн. - перевізна плата за вищевказаною накладною).

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна,76, ) на користь Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22, ) 8 481,00 грн. - штрафу за невірно вказану масу вантажу у перевізному документі, 1 057,20 грн. - судового збору, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено 01.11.2018

Суддя           С.П. Панна