ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"06" листопада 2018 р. Справа№ 910/23161/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

розглянувши апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

на рішення Господарського суду міста Києва, ухваленого 21.02.2018, повний текст якого складений 26.02.2018,

у справі № 910/23161/17 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»

про зобов'язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про зобов'язання відповідача укласти з позивачем додаткову угоду № 3 до договору купівлі-продажу природного газу № 14/2363/17 від 13.04.2017 в редакції, викладеній в позовній заяві.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2018, повний текст якого складений та підписаний 26.02.2018, у справі № 910/23161/17 позов задоволено повністю, відповідача зобов'язано укласти з позивачем Додаткову угоду № 3 до Договору купівлі-продажу природного газу № 14/23693/17 від 13.04.2017 у наступній редакції:

Додаткова угода № 3

до Договору купівлі-продажу природного газу

від 13.04.17 №14/2363/17

м. Київ «_» ______ 2017 року

Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», далі - Продавець, який має статус платника податку на загальних умовах передбачених Податковим кодексом України, в особі Голови Правління Нєжнової Світлани Володимирівни, яка діє на підставі Статуту, з однієї сторони, і

Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», далі - Покупець, який має статус платника податків на загальних умовах, передбачених Податковим кодексом України, в особі Першого заступника голови правління Переломи С.В., який діє на підставі довіреності від 22.12.16 №14-184, з другої сторони, далі разом іменовані Сторони, окремо - Сторона,

прийшли згоди внести такі зміни та доповнення до Договору від 13.04.17 №14/2363/17:

1. Пункт 2.1. розділу 2 цього Договору викласти у наступній редакції:

« 2.1. Продавець передає Покупцю з 01 квітня 2017 по 31 березня 2018 газ в обсязі 18 101 600 (вісімнадцять мільйонів сто одна тисяча шістсот) куб. м. з наступним розподілом по кварталах:

ВсьогоІІ кв. 2017р.ІІІ кв. 2017р.IV кв. 2017р.І кв. 2018р.
18 101,61 024,0900,611 827,04 350,0

2. Пункт 4.3. розділу 4 цього Договору викласти у наступній редакції:

« 4.3. Загальна розрахункова сума цього Договору складає 87 774 658 грн. 40 коп. (вісімдесят сім мільйонів сімсот сімдесят чотири тисячі шістсот п'ятдесят вісім грн.. 40коп.) без ПДВ, крім того ПДВ 17 554 931 грн. 68 коп. (сімнадцять мільйонів п'ятсот п'ятдесят чотири тисячі дев'ятсот тридцять одна грн. 68 коп.), разом 105 329 590 грн. 08 коп. (сто п'ять мільйонів триста двадцять дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто грн. 08 коп.).».

3. Інші умови цього Договору залишаються незмінними та обов'язковими до виконання Сторонами.

4. Ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками. Сторони домовились, що умови цієї додаткової угоди до Договору застосовуються до відносин між ними, що виникли з 1 квітня 2017 року та діють протягом дії цього Договору.

5. Ця додаткова угода складена у двох примірниках, по одному примірнику для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу і є невід'ємною частиною Договору.

6. Підписи Сторін:

від Продавця від Покупця

____________________ С.В. Нєжнова _______________ С.В. Перелома»

Не погоджуючись з рішенням, 24.09.2018 Заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17 та прийняти нове - про відмову в позові.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

25.06.2018 на виконання Указу Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 20.09.2018 № 475, актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу № 910/23161/17 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2018 справа № 910/23161/17 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вказаних правових норм, апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018, повний текст якого складений та підписаний 26.02.2018, заявник мав подати в строк по 19.03.2018 включно, проте подав її 24.09.2018.

Частиною 1 статті 119 ГПК України в редакції, на дату винесення цієї ухвали встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В апеляційній скарзі заявник просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження з посиланням на те, що а ні Генеральна прокуратура України, а ні Кабінет Міністрів України не брали участі в розгляді справи № 910/23161/17, а про оспорюване рішення прокуратурі стало відомо з моменту ознайомлення з матеріалами справи - 14.09.2018.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що наведені позивачем у відповідній заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними.

Крім того колегією суддів встановлено, що подана заявником апеляційна скарга не відповідає вимогами ст. 258 ГПК України, яка встановлює вимоги до форми і змісту апеляційної скарги, оскільки апелянтом не направлено позивачу, відповідачу та Кабінету Міністрів України копій платіжного доручення № 3674 від 19.09.2018.

З огляду на вказані обставини, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2018:

- апеляційну скаргу залишено без руху;

- заявнику роз'яснено, що:

1. протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали Заступник Генерального прокурора має право усунути недоліки, а саме, подати до Північного апеляційного господарського суду докази направлення позивачу, відповідачу та Кабінету Міністрів України листом з описом вкладення копій платіжного доручення № 3674 від 19.09.2018, а також відповідну заяву із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

2. в разі невиконання в строк, визначений п. 2 її резолютивної частини, ухвали суду: в частині надання доказів направлення позивачу, відповідачу та Кабінету Міністрів України листом з описом вкладення копій платіжного доручення № 3674 від 19.09.2018, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту, а в частині подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 ГПК України.

Порядок вручення судових рішень встановлений ст. 242 ГПК України в редакції на дату винесення цієї ухвали, згідно з якою днем вручення судового рішення, зокрема, є день вручення судового рішення під розписку.

З матеріалів справи слідує, що ухвалу від 16.10.2018 апелянту направлено 16.10.2018 за вказаною ним в апеляційній скарзі адресою (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) (штрихкодовий ідентифікатор 745) та вручено 17.10.2018.

З огляду на вказані обставини, датою вручення апелянту ухвали суду від 16.10.2018 є 17.10.2018, а відтак, апелянт мав подати до Київського апеляційного господарського суду відповідну заяву, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, в строк до 29.10.2018 включно (з врахуванням того, що десятий день припадає на суботу - 27.10.2018, а відтак, останнім днем виправлення недоліків є наступний за вихідним робочий день, тобто 29.10.2018 - примітка суду).

30.10.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали від 16.10.2018 від апелянта надійшла заява про поновлення строків на апеляційне оскарження та докази направлення позивачу, відповідачу та Кабінету Міністрів України листом з описом вкладення копій платіжного доручення № 3674 від 19.09.2018 (вказаний лист направлений поштою 26.10.2018 - примітка суду).

У заяві про поновлення строків на апеляційне оскарження апелянт зазначає про таке:

- прокурор не був учасником справи № 910/23161/17 та йому не було відомо про порушення інтересів держави у правовідносинах між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз»;

- інтереси держави в особі Кабінету Міністрів України оскаржуваним рішенням порушено, оскільки в результаті застосування у справі № 911/3493/17 наслідків недійсності правочину, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України, природний газ в обсязі 5 809,413 тис. куб.м. повинен безкоштовно перейти у власність держави, а він, усупереч встановленому законодавством механізму стягнення, викуплений ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за пільговою ціною у товариства, яке не мало права його продавати;

- про ці порушення прокурор не міг дізнатися із копії рішення суду у справі № 910/23161/17 (надійшла до Генеральної прокуратури України разом із запереченнями ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 17.04.2018 № 461/18 у справі № 911/3493/17), оскільки із самого тексту рішення не вбачається, що продажу підлягало 5 809,413 тис. куб.м. природного газу, які є предметом позову заступника Генерального прокурора у справі № 911/3493/17;

- рішенням Господарського суду міста Києва у цій справі задоволено позов та зобов'язано сторін укласти додаткову угоду № 3 до договору купівлі-продажу природного газу від 13.04.2017 № 14/2363/17 у такій редакції: «Продавець передає Покупцю з 01 квітня 2017 по 31 березня 2018 газ в обсязі 18 101 600 куб. м.»;

- лише після ознайомлення прокурором з матеріалами справи № 910/23161/17 встановлено, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до позовної заяви додано лист ПАТ «Укртрансгаз» № 1001вих-17-6142 від 27.11.2017 із додатками з яких убачається, що станом на 01.04.2017 за ПрАТ «Пласт» як оператором спільної діяльності згідно з договором № 272-14 від 05.03.2014 обліковується 7 466,170 тис. куб.м. природного газу, в тому числі 5 809,413 тис. куб.м. видобутого в результаті спільної діяльності у період з жовтня 2016 року по січень 2017 року;

- вказані документи у прокурора були відсутні, у зв'язку з чим неможливо було встановити період та обсяг природного газу, видобутого у результаті договору про спільну діяльність, який у судовому порядку визнаний недійсним;

- отже, станом на 20.04.2018 прокурору не було відомо, що оскаржуване рішення суду позбавило державу можливості отримати 5 809,413 тис. куб.м. безкоштовно внаслідок застосування передбаченої законодавством відповідальності за протиправні дії, спрямовані на незаконне заволодіння державним майном.

31.10.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача надійшли заперечення проти заяви Заступника Генерального прокурора про поновлення строків на апеляційне оскарження, в яких відповідач просить визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними та відмовити апелянту у поновленні строку та у відкритті апеляційного провадження з посиланням на те, що:

- відповідну заяву Заступником Генерального прокурора подано з порушенням встановлених строків адже останнім днем подачі відповідної заяви (з врахуванням вихідних днів) є 29.10.2018, проте вказану заяву подано до суду 30.10.2018;

- рішенням Господарського суду Київської області від 17.10.1018 у справі № 911/3493/17 відмовлено Заступнику Генерального прокурора в задоволенні його вимоги щодо стягнення природного газу на користь держави, в тому числі 5 809,413тис. куб.м., а отже, виходячи з логіки прокурора, інтереси держави не порушені;

- твердження прокурора про те, що про порушенні інтересів держави у справі № 910/23161/17 він не міг дізнатися з копії рішення суду у справі № 910/23161/17 (надійшла до Генеральної прокуратури України разом із запереченнями ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 17.04.2018 № 461/18 у справі № 911/3493/17), оскільки із самого тексту рішення не вбачається, що продажу підлягало 5 809,413 тис. куб.м. природного газу, які є предметом позову заступника Генерального прокурора у справі № 911/3493/17, не відповідають дійсності, адже ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» в своїх запереченнях від 17.04.2018 № 461/18 у справі № 911/3493/17 (які були отримані Генеральною прокуратурою України 20.04.2018) чітко зазначило про те, що «Господарським судом у справі № 910/23161/17 зобов'язано ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» продати НАК «Нафтогаз України» природний газ власного видобутку в обсязі 7 477,170 тис. куб.м., який був видобутий та Стрілковому газовому родовищі в період з 01.10.2017 по 28.02.2017 та закачаний в підземне сховище газу ПАТ «Укртрансгаз», до того, як договір про спільну діяльність був визнаний судом недійсним. Зберігання цього газу як газу спільної діяльності оформлював ПрАТ «Пласт» як оператор спільної діяльності.

Вищезазначений обсяг природного газу включає в себе 5 809,413 тис. куб.м., про які зазначає Заступник Генерального прокурора в своєму позові у справі № 911/3493/17 (абз. 7, 8 стор. 6 заперечень);

- не відповідають дійсності твердження Заступника Генерального прокурора про те, що «лише після ознайомлення прокурором з матеріалами справи № 910/23161/17 встановлено, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до позовної заяви додано лист ПАТ «Укртрансгаз» № 1001вих-17-6142 від 27.11.2017 із додатками, з яких убачається, що станом на 01.04.2017 за ПрАТ «Пласт» як оператором спільної діяльності згідно з договором № 272-14 від 05.03.2014 обліковується 7 466,170 тис. куб.м. природного газу, в тому числі 5 809,413 тис. куб.м., видобутого в результаті спільної діяльності у період з жовтня 2016 року по січень 2017 року», адже:

- по-перше, Господарський суд в своєму рішення від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17 вказував про наявність зазначеного листа ПАТ «Укртрансгаз» від 27.11.2017 № 1001вих-17-6142 та про об'єми природного газу і період його видобутку (абз. 3 стор. 4 рішення);

- по-друге, Заступник Генерального прокурора також вводить суд в оману, стверджуючи те, що йому не було відомо про обсяги закачаного природного газу в підземне сховище газу ПАТ «Укртрансгаз» ПрАТ «Пласт» як оператором спільної діяльності у період з 01.03.2014 по 01.04.2017, оскільки дана інформація та докази наводились у справах № 911/639/17, № 911/3493/17 (генпрокуратура приймала участь у цих справах) в тому числі й у вищезгаданих запереченнях ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 17.04.2018 № 461/18 у справі № 911/3493/17.

Щодо зазначених Заступником Генерального прокурора в обґрунтування наявності поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження обставин колегія суддів зазначає таке.

Зі змісту поданої апелянтом заяви слідує, що як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження він фактично посилається на те, що про те, що оспорюване рішення порушує інтереси держави він дізнався оскільки, в силу приписів ч. 3 ст. 228 ЦК України, природний газ в обсязі 5 809,413 тис. куб.м. повинен безкоштовно перейти у власність держави, проте з копії оскаржуваного рішення у справі № 910/23161/17 не слідує, що той обсяг газу, щодо якого за наслідками розгляду у справі № 910/23161/17 укладено угоду, входить до того обсягу природного газу, якій є предметом позову заступника Генерального прокурора у справі № 911/3493/17.

Однак, колегія суддів вважає вказані твердження Заступника Генерального прокурора такими, що не відповідають наявним в матеріалах справи доказам, з огляду на таке.

Як було встановлено судом і зазначене в ухвалі від 16.10.2018, про оспорюване рішення та, відповідно, його зміст Генеральній прокуратурі України та Кабінету Міністрів України стало відомо що найменш 20.04.2018 та 18.04.2018 відповідно при отриманні поданих Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» у справі № 911/3493/17 заперечень № 461/18 від 17.04.2018, у яких згадувалося про рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17 і до яких було додано копію вказаного рішення.

Вказаний факт у заяві про поновлення строків на апеляційне оскарження, яка надійшла до суду 30.10.2018, апелянтом не заперечується.

Водночас зі змісту рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17 слідує, що при розгляді справи судом встановлено, що:

«Листом №1001вих-17-6142 від 27.11.2017 року Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» повідомило Позивача, що у нього знаходиться 7466,170 тис.куб.м. природного газу ПрАТ «Пласт» як оператора спільної діяльності згідно з договором між Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та ПрАТ «Пласт» №272-14 від 05.03.2014 р. (а.с.23-24).

Рішенням господарського суду Київської області від 14.06.2017 року по справі №911/639/17 визнано недійсним Договір про спільну діяльність №272-14 від 05.03.2014 р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та Приватним акціонерним товариством «Пласт». (а.с.91-104).

28.11.2017 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» листом №6-9709/1.2-17 звернулось до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» з пропозицією укласти додаткову угоду №3 до договору купівлі - продажу природного газу №14/2363/17 від 13.04.2017 року у зв'язку з тим, що рішенням господарського суду Київської області від 14.06.2017 р. визнано недійсним договір про спільну діяльність №272-14 від 05.03.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та ПрАТ «Пласт», додавши до листа проект додаткової угоди у 2 екз. (а.с.25-27)

Листом №1167/17 від 01.12.2017 року Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» повідомило, що газ був видобутий у період з 01.10.2016 р. по 28.02.2017 р., постанова набрала законної сили 22.03.2017 року, а тому повернуло проект угоди без підписання. Вказаний лист був отриманий Позивачем за вх. №9328/14-17 від 04.12.2017 року (а.с.28)».

Отже, зі змісту рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17 слідує, що природний газ, купівля-продаж якого є предметом спірної додаткової угоди, входить до обсягу газу, видобутого за договором про спільну діяльність №272-14 від 05.03.2014 у період з 01.10.2016 по 28.02.2017.

Слід зазначити і про те, що про вказані обставини зазначено й у запереченнях ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 17.04.2018 № 461/18 у справі № 911/3493/17 (які були отримані Генеральною прокуратурою України 20.04.2018, а Кабінетом Міністрів України - 18.04.2018).

Так, на сторінці 6 в абзацах 7 та 8 вказано про те, що:

«Також, Господарським судом у справі № 910/23161/17 зобов'язано ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» продати НАК «Нафтогаз України» природний газ власного видобутку в обсязі 7 477,170 тис. куб.м., який був видобутий на Стрілковому газовому родовищі в період з 01.10.2017 по 28.02.2017 та закачаний в підземне сховище газу ПАТ «Укртрансгаз» до того, як договір про спільну діяльність був визнаний судом недійсним. Зберігання цього газу, як газу спільної діяльності оформлював ПрАТ «Пласт» як оператор спільної діяльності за недійсним Договором про спільну діяльність (рішення від 21.02.2018, копія додається).

Вищезазначений обсяг природного газу включає в себе 5 809,413 тис. куб.м., про які зазначає Заступник Генерального прокурора в своєму позову у справі № 911/3493/17.».

Отже, вказаними обставинами спростовуються посилання прокурора на те, що станом на 20.04.2018 прокурору не було відомо, що оскаржуване рішення суду позбавило державу можливості отримати 5 809,413 тис. куб.м. безкоштовно внаслідок застосування передбаченої законодавством відповідальності за протиправні дії, спрямовані на незаконне заволодіння державним майном та, відповідно, на те, що про порушення інтересів держави у справі № 910/23161/17 він дізнався лише з моменту ознайомлення з матеріалами справи № 910/23161/17, тобто 14.09.2018.

Те ж саме стосується й Кабінету міністрів України, адже вказане вище документи були ним отримані 18.04.2018.

Викладені вище обставини свідчать, що апелянт мав можливість подання апеляційної скарги з 20.04.2018, проте жодних причин неможливості її подання з 20.04.2018 по 24.09.2018 апелянтом не наведено.

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

За змістом положень ГПК України, сторона наділена правом оскарження судового рішення, що є однією з необхідних умов реалізації встановленого законом права на судовий захист.

Однак наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

У ч. 8 п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 зазначено, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах). При цьому своєчасне (у межах встановленого строку) подання первісної апеляційної скарги і невідкладне (одразу після одержання відповідної ухвали) усунення скаржником недоліків, які стали причиною повернення останньої, враховуються апеляційним господарським судом у вирішенні питання про відновлення строку подання апеляційної скарги разом з іншими обставинами, на які посилається скаржник у зазначеному клопотанні.

Відповідно до чинного законодавства, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Отже, клопотання (заява) про відновлення процесуального строку повинне містити пояснення щодо причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен в сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строків на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання не може бути задоволене. Таких висновків щодо поновлення строків оскарження дійшов Верховний Суд України в постанові від 17.01.2006 у справі №39/62-12/140.

Частиною 1 статті 119 ГПК України в редакції на дату винесення цієї ухвали встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Стаття 13 ГПК України встановлює, що:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;

- учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом;

- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом;

- кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.»

Викладені вище обставини свідчать, що апелянт мав можливість подання апеляційної скарги з 20.04.2018, а неподання її в період з 20.04.2018 по 24.09.2018 (тобто майже протягом 5 місяців - примітка суду) залежала виключно від волевиявлення та дій самого апелянта, оскільки він був обізнаний про результат ухвалення судом рішення з 20.04.2018 і при всій турботливості та обачності, які від нього вимагалися, мав можливість подати апеляційну скаргу у 20-ти денний строк з дня коли йому стало відомо про вказане рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення поданого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ті підстави, які зазначені ним в апеляційній скарзі та у відповідному клопотанні, не підтверджені належними доказами і не можуть бути визнані судом поважними.

Водночас колегія суддів зауважує відповідачу на тому, що відповідну заяву Заступником Генерального прокурора подано без порушення встановлених строків, адже останнім днем подачі відповідної заяви (з врахуванням вихідних днів) є 29.10.2018, в той час як заяву було направлено до суду 26.10.2018, а згідно з ч. 7 ст. 116 ГПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п'яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 3 ст. 261 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заяви Заступника Генерального прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва у від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17.

З огляду на відмову у задоволенні заяви про поновлення строку на подання апеляційної скарги, суд відмовляє у прийнятті апеляційної скарги Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 261 ГПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 258, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Заступника Генерального прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва у від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17.

3. Повернути Заступнику Генерального прокурора оригінал апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи № 910/23161/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк