ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2018 м. Київ

Справа № 904/3097/18

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛІ-ЕКО ІНВЕСТМЕНТ";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІТФЛОР";

про: стягнення 90.486,75 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛІ-ЕКО ІНВЕСТМЕНТ" (далі – позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІТФЛОР" (далі – відповідач) про стягнення 90.486,75 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов'язання за укладеним між сторонами спору договором купівлі-продажу з відстроченням платежу від 01.07.2014 № б/н, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 90.486,75 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2018 № 904/3097/18 вказану позовну заяву передано на розгляд до господарського суду м. Києва з підстав місцезнаходження відповідача у м. Києві.

В результаті повторного автоматичного розподілу позовну заяву № 904/3097/18 передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 904/3097/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв’язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу з відстроченням платежу від 01.07.2014 № б/н (далі – Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов’язується продати, а відповідач прийняти та сплатити будівельно-оздоблювальні матеріали в об’ємах та на умовах, передбачених цим Договором (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору визначено, що кількість, асортимент та вартість товару (партій товару) зазначається в рахунках-фактурах та видаткових накладних, що є невід’ємною частиною Договору.

Положеннями п. 3.1 Договору передбачено, що відповідач зобов’язується оплатити позивачу повну вартість товару (партії товару), яка вказана в рахунках-фактурах або накладних, в термін не пізніше тридцяти календарних днів від дати кожного відвантаження, яка визначається датою виписки товарної накладної.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, між сторонами спору підписаний та скріплений печатками останніх акт звіряння взаєморозрахунків в період з 01.07.2014 по 31.12.2017, який наявний в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії, відповідно до якого станом на 31.12.2017 у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в сумі 90.486,75 грн.

Із вказаного акту вбачається, що станом на 31.12.2016 у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в сумі 107.370,21 грн., а також здійснено продаж товару на суму 40.486,75 грн., відповідно до вказаних в акті видаткових накладних.

Проте, оплата товару здійснена відповідачем частково в сумі 57.370,21 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 90.486,75 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 90.486,75 грн.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІТФЛОР" (02660, м.Київ, ВУЛ. ПОПУДРЕНКА, будинок 52, офіс 903-А, ідентифікаційний код 38371314) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛІ-ЕКО ІНВЕСТМЕНТ" (49034, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ БІЛОСТОЦЬКОГО, будинок 98, ідентифікаційний код 37443581) заборгованість в сумі 90.486 (дев’яносто тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 75 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац