РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018Справа № 910/7478/18

За позовом Комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради Луганської області

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Києва

треті особи 1. Акціонерне товариство "Укртрансгаз" м. Києва,

2. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" Луганської області

про зобов'язання вчинити дії,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Хахуда О.В.

Представники:

від позивача: Клокол В.І.,

від відповідача: Пронюк В.Я.,

від третіх осіб: 1. Декайло С.М., Печерний С.Л., 2. не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

у червні 2018 року Комунальне підприємство "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним та відповідачем укладені договори постачання природного газу №№ 1679/1617-ТЕ-20 від 4 жовтня 2016 р., 1797/1617-БО-20 від 27 жовтня 2016 р., 5147/1718-КП-20, 5148/1718-ТЕ-20, 5149/1718-БО-20 від 18 вересня 2017 р., на підставі яких відповідач зобов'язався постачати йому природний газ для виробництва теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання для різних категорій споживачів.

З жовтня 2016 до березня 2018 років для виробництва теплової енергії ним було фактично спожито природний газ, після чого у визначені договорами строки ним були складені та передані відповідачу акти приймання-передачі природного газу, зокрема, за договорами:

- № 1679/1617-ТЕ-20 від 4 жовтня 2016 р. чотири акти за грудень 2016, січень-березень 2017 років в обсязі 2165,832 тис. м3;

- № 1797/1617-БО-20 від 27 жовтня 2016 р. чотири акти за грудень 2016, січень-березень 2017 років в обсязі 487,714 тис. м3;

- № 5147/1718-КП-20 від 18 вересня 2017 р. п'ять актів за жовтень-грудень 2017, січень та лютий 2018 років в обсязі 9,513 тис. м3;

- № 5148/1718-ТЕ-20 від 18 вересня 2017 р. п'ять актів за жовтень-грудень 2017, січень та лютий 2018 років в обсязі 2018,157 тис. м3;

- № 5149/1718-БО від 18 вересня 2017 р. п'ять актів за жовтень-грудень 2017, січень та лютий 2018 років в обсязі 168,12 тис. м3.

Всупереч умов договору останній прострочив підписання цих актів та листами січня-березня 2018 років повернув їх без підпису з мотивів нездійснення постачання природного газу у ці періоди часу.

Посилаючись на те, що такі дії відповідача є неправомірними, та порушують його права, оскільки призводять до від'ємного балансу між заявленими та підтвердженими обсягами природного газу, що зумовлює необхідність надання послуг балансування, вартість яких не відшкодовується встановленими тарифами на виробництво теплової енергії, позивач на підставі п.п. 3.5, 3.7 указаних договорів, ст.ст. 20, 193 ГК України, ст.ст. 16, 526, 530 655, 712 ЦК України, ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" позивач просив задовольнити позов, зобов'язати відповідача підтвердити обсяги поставленого відповідно до умов договорів постачання природного газу шляхом підписання актів приймання-передачі природного газу в загальному обсязі 4849,336 тис. м3.

Також просив покласти на відповідача понесені ним по справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог.

Вказував, що у зв'язку із невиконанням позивачем вимог п.п. 12, 17 Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 758 від 1 жовтня 2015 р. (далі-Положення), наявною заборгованістю у позивача за спожитий у минулі періоди природний газ, низьким рівнем розрахунків, а також невиконанням графіку погашення заборгованості ним не були підтверджені планові обсяги природного газу для позивача на грудень 2016 р., січень-березень 2017 років за договорами №№ 1679/1617-ТЕ-20 від 4 жовтня 2016 р., 1797/1617-БО-20 від 27 жовтня 2016 р., та жовтень-грудень 2017, січень, лютий 2018 років за договорами №№ 5147/1718-КП-20, 5148/1718-ТЕ-20, 5149/1718-БО від 18 вересня 2017 р. Відповідно, ним не здійснювалось постачання природного газу споживачу у цей період.

Крім того, зазначив, що заявлені вимоги не відповідають визначеним ст. 16 ЦК України способам захисту порушеного права.

У процесі розгляду до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі-третя особа 1.), Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (далі-третя особа 2.).

Третя особа 1. у письмових поясненнях на позовну заяву, її представник у судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на безпідставність заявлених вимог.

Зазначала, що Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30 вересня 2015 р. на АТ "Укртрансгаз", як оператора ГТС покладено обов'язок здійснення фізичного балансування, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки виходу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу.

Під час опрацювання ним алокацій (звітів) ПАТ "Луганськгаз" (оператор газорозподільної системи) були виявлені випадки недостовірного надання останнім даних, передбачених Кодексом ГТС в частині безпідставного відображення в таких даних ПАТ "НАК "Нафтогаз України" як постачальника природного газу, у т.ч. для позивача.

Також зазначав, у спірний період відповідач не постачав позивачу природний газ у заявлених обсягах, які не замовлялися для транспортування.

Третя особа 2. у письмових поясненнях на позовну заяву підтримала заявлений позивачем позов. Пояснила, що ПАТ "Луганськгаз" здійснює на території Луганської області розподіл природного газу. Вказувала, що відмова відповідача у наданні номінації, не узгоджується з нормами чинного законодавства та умовами укладених між позивачем з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" договорів постачання природного газу. Тому постачальником цих обсягів газу фактично був останній.

Представник третьої особи 2. у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 202 ГПК України у відсутності представника третьої особи 2. за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи 1., розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладені договори постачання природного газу №№ 1679/1617-ТЕ-20 від 4 жовтня 2016 р., 1797/1617-БО-20 від 27 жовтня 2016 р., 5147/1718-КП-20, 5148/1718-ТЕ-20, 5149/1718-БО-20 від 18 вересня 2017 р.

За умовами указаних договорів відповідач зобов'язався передати позивачу у жовтні 2016-березні 2017 років до 3749,693 тис. м3, у жовтні 2017-березні 2018 років до 3872,303 тис. м3 природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, бюджетними установами та організаціями, іншими споживачами, а позивач - прийняти та оплатити одержаний газ.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, наявними у матеріалах справи копіями зазначених договорів.

Спірні відносини, що виникли у зв'язку з виконанням договорів поставки, врегульовані положеннями гл. 54 ЦК України, гл. 30 ГК України.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставки) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Права покупця під час виконання договору поставки визначені вищевказаними положеннями ЦК та ГК та встановлюють, зокрема, право покупця вимагати передачі товару, приналежностей та документів, що його стосуються, забезпечення його кількості, асортименту, якості тощо.

Посилаючись на порушення відповідачем обов'язків постачальника природного газу, позивач не заявляє вимог з приводу невиконання тим обов'язку передати товар, приналежностей або документів, що його стосуються.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Чинним законодавством, у т.ч. що регулює відносини на ринку природного газу, не передбачено підстав для захисту прав та інтересів покупця шляхом зобов'язання постачальника за договором поставки до підтвердження обсягів поставленого газу та оформлення товарно-супровідних документів, зокрема, актів прийому-передачі.

У разі, якщо позивач вважає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язання за спірним договором, порушені його права, він не позбавлений можливості звернутися в установленому порядку за їх захистом права з вимогами про застосування передбачених гл. 54 ЦК України правових наслідків порушення договору поставки або передбачених гл. 51 ЦК України загальних правових наслідків порушення зобов'язання.

За таких обставин у задоволенні позову відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради Луганської області відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 24 жовтня 2018 року.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар