УХВАЛА

м. Київ

01.11.2018Справа № 910/28483/14

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши при секретарі судового засідання Мазур В.М. у відкритому судовому засіданні

скаргу державного підприємства готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України

на рішення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

у справі № 910/28483/14

за позовом державного підприємства готельний комплекс "Національний" Управління

справами Верховної Ради України

до публічного акціонерного товариства "Златобанк"

про зобов'язання виконати умови договору та стягнення 51 622,12 грн., -

За участю представників сторін:

від скаржника: Юрченко О.І.., ордер серії КС №373470 від 01.11.2018р.;

від відповідача: Пугач С.В., довіреність №39 від 10.09.2018р.;

від ВДВС: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Златобанк" про зобов'язання виконати умови договору та стягнення 51 622,12 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Головатюк Л.Д.) від 12.02.2015р. у справі № 910/28483/14 припинено провадження в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача виконати платіжне доручення від 06.01.2015р. про перерахування 1200000,00 грн. та стягнення з відповідача пені в сумі 4800,00 грн.; зобов'язано публічне акціонерне товариство "Златобанк" переказати кошти за платіжними дорученнями державного підприємства готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України № 1498 від 17.11.2014, № 1530 від 17.12.2014, № 1515, від 21.11.2014, № 1516 від 21.11.2014, № 1518 від 28.11.2014, № 1523 від 10.12.2014, № 1524 від 10.12.2014, № 1530 від 17.12.2014, № 1 та № 2 від 06.01.2015; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Златобанк" на користь державного підприємства готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України пеню в сумі 46822,12 грн. та судовий збір в сумі 3045,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/28483/14 від 20.05.2015р. рішення господарського суду міста Києва від 12.02.2015 у справі № 910/28483/14 залишено без змін.

27.05.201р.5 на виконання судового рішення у даній справі Господарським судом міста Києва видано накази.

Постановою Вищого господарського суду України № 910/28483/14 від 05.08.2015р. рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2015р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 змінено та зобов'язано публічне акціонерне товариство "Златобанк" переказати кошти за платіжними дорученнями державного підприємства готельного комплексу "Національний" Управління справами Верховної Ради України № 1498 від 17.11.2014, № 1515 від 21.11.2014, № 1516 від 21.11.2014, № 1518 від 28.11.2014, № 1523 від 10.12.2014, № 1524 від 10.12.2014, № 1530 від 17.12.2014, № 1 та № 2 від 06.01.2015. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 у справі № 910/28483/14 залишено без змін.

14.09.2015р. Господарським судом міста Києва на виконання постанови Вищого господарського суду України від 05.08.2015р. видано наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/28483/14 від 22.03.2018р. визнано поважною причину пропуску державним підприємством готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України строку для пред'явлення до виконання наказів Господарського суду міста Києва від у справі № 910/28483/14 та поновлено його.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.03.2018р. залишено без змін.

26.09.2018р. до суду надійшла скарга державного підприємства готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України на рішення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якій скаржник просить суд скасувати постанову від 06.09.2018р. ВП № 56155946 старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л. про закінчення виконавчого провадження. Крім того, скаржник просить суд поновити строк на звернення до суду з даною скаргою.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2018 року, у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя суддею Головатюком Л.Д., вказану скаргу передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2018р. поновлено державному підприємству готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України строк на подання скарги на рішення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Розгляд скарги призначено на 01.11.2018р.

31.10.2018р. через загальний відділ господарського суду від представника скаржника надійшли додаткові пояснення.

Присутній у судовому засіданні 01.11.2018р. представник скаржника подану скаргу підтримав повністю та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення скарги та подав копію ухвали Верховного Суду від 05.07.2018р. у справі №826/2184/17 для долучення до матеріалів справи.

Представник ВДВС у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 341 Господарського процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з частиною 1 статті 342 Господарського процесуального кодексу України. скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши матеріали скарги та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно із ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Подана скарга мотивована тим, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017р. у справі №826/2184/17, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017р., було визнано протиправним рішення Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення з ринку ПАТ "Златобанк" і ці рішення на сьогодні чинні.

А тому, на думку скаржника, рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №56155946 від 06.09.2018р. є помилковим.

В поясненнях до скарги скаржник зазначив, що 10 жовтня 2018 року ним було з'ясовано, що в матеріалах виконавчого провадження знаходиться ухвала Верховного Суду, якою було зупинена дія рішень судів, а саме постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017р. у справі №826/2184/17 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017р., якими було визнано протиправним рішення Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення з ринку ПАТ "Златобанк"

На підставі зазначеного старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л. ухвалила постанову про закінчення виконавчого провадження №56155946 від 06.09.2018р. на підставі п. 4 ст.39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, скаржник вважає, що за викладених обставин виконавче провадження №56155946 підлягало зупиненню на підставі ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», а не закінченню на підставі п. 4 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебувало виконавче провадження № 56155946 з виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/28483/14 від 27.05.2015р.

06.09.2018р. старшим державним виконавецем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56155946.

Як слідує з оскаржуваної постанови, підставою для закінчення виконавчого провадження №56155946 стали обставини, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

В той же час, скаржник вважає, що виконавче провадження №56155946 підлягало зупиненню на підставі ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 13.02.2015р. №105 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 13.02.2015р. №30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "ЗЛАТОБАНК", згідно з яким з 14.02.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "ЗЛАТОБАНК" (далі - АТ "ЗЛАТОБАНК").

13.02.2015р. винесено рішення Фонду гарантуваннях вкладів фізичних осіб №930 «Про запровадження тимчасово адміністрації в АТ «ЗЛАТОБАНК».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 12 травня 2015р. № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 13 травня 2015 р. № 99, "Про початок процедури ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "ЗЛАТОБАНК".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.04.2018р. №1135 продовжено строки ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК" по 13.05.2020р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017р. у справі №826/2184/17, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017р.:

- визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 13.02.2015р. №105 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних»;

- визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантуваннях вкладів фізичних осіб від 13.02.2015р. №930 «Про запровадження тимчасово адміністрації в АТ «ЗЛАТОБАНК».

Ухвалою Верховного Суду від 05.07.2018р. зупинена дія рішень постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017р. у справі №826/2184/17 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017р.

Отже, станом на момент винесення оскаржуваної постанови старшого державного виконавця публічне акціонерне товариство "Златобанк" перебувало у ліквідації.

Таким чином, у старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л. існували беззаперечні підстави для закінчення виконавчого провадження, встановлені п.4 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, твердження скаржника про необхідність зупинення виконавчого провадження на підставі ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» є помилковим, з огляду на наступне.

Так, ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду.

В даному ж випадку, відкрито касаційне провадження на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017р. у справі № 826/2184/17, а не на рішення у справі №910/28483/14, за яким видано виконавчий документ.

Таким чином, дослідивши надані скаржником матеріали та докази, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість постанови від 06.09.2018р. ВП № 56155946 старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л. про закінчення виконавчого провадження.

За приписами ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скаржником не доведено належними і допустимими доказами обґрунтованості своїх вимог щодо скасування постанови від 06.09.2018р. ВП № 56155946 старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л. про закінчення виконавчого провадження, а тому подана скарга є безпідставною та необґрунтованою, у зв'язку з чим суд відмовляє в її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні скарги державного підприємства готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України на рішення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

2. Згідно ч. 1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 06.11.2018р.

Суддя А.І. Привалов