УХВАЛА

м. Київ

26.10.2018Справа № 910/14008/18

Суддя Усатенко І.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до 1) Аселон Інвестментс Лімітед

2) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни

3) ОСОБА_4

про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстраційних дій

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Аселон Інвестментс Лімітед; Приватного нотаріуса Змисловської Тетяни Василівни; ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстраційних дій.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, зважаючи на наступне.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За своїм процесуальним призначенням інститут об'єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об'єднання вимог, є об'єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з'ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов'язку.

Позивач просить:

1) визнати недійсним Договір про управління корпоративними правами та здійснення представництва інтересів від 14.04.2017 року, сторонами якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_4;

2) витребувати з чужого незаконного володіння Аселон Інвестментс Лімітед (А СЕLON INVESTMENT LIMITED) частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Український науковий інститут сертифікації» (Код ), яка складає 20 182 грн. 00 (24%) статутного капіталу зазначеного Товариства;

3) визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію № 3071436, яка була здійснена 28.09.2018 року приватним нотаріусом Змисловською Тетяною Василівною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань щодо відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «Український науковий інститут сертифікації» (Код );

4) визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію № 4071436, яка була здійснена 29.09.2018 року приватним нотаріусом Змисловською Тетяною Василівною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань щодо відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «Український науковий інститут сертифікації» (Код ).

Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступними обставинами. Позивач є власником 24% у статутному капіталі ТОВ "Уні-Серт". Однак, 08 жовтня 2018 року Позивачем здійснено запит до ЄДРПОУ з якого вбачається, що його та ОСОБА_6 було виключено зі складу учасників ТОВ «Уні-Серт» та статутний капітал Товариства, за невідомих Позивачу обставин, вже розподілений наступним чином: ОСОБА_7 - 52% статутного капіталу; Аселон Інвестментс Лімітед - 48% статутного капіталу. З матеріалів реєстраційної справи Товариства, вбачається, що 14 квітня 2017 року між Позивачем та ОСОБА_4 начебто було укладено Договір управління корпоративними правами та здійснення представництва інтересів. Крім того, 14.04.2017 між іншим учасником Товариства, який був також власником 24% статутного капіталу - ОСОБА_6, начебто укладено інший Договір управління корпоративними правами та здійснення представництва інтересів. 28.09.2018 року ОСОБА_4, керуючись повноваженнями, які в нього начебто виникли з вищевказаних договору, уклав: Договір купівлі-продажу № 28-09/18/КП/1, яким відчужив належну Позивачу частку в статутному капіталі Товариства на користь ОСОБА_8; Договір купівлі-продажу № 28-09/18/КП/1, яким відчужив належну ОСОБА_6 частку в статутному капіталі Товариства на користь ОСОБА_8 29.09.2019 року ОСОБА_8 уклала Договір купівлі-продажу корпоративних прав Товариства від 29.09.2018 року, яким відчужила належні Позивачу та ОСОБА_6 частки (разом 48%) на користь Аселон Інвестментс Лімітед. При укладанні вищевказаного договору від імені Відповідача-1 на підставі довіреності від 14.09.2018 року діяв ОСОБА_9. Тобто частка позивача у статутному капіталі товариства була відчужена поза його волею.

Обгрунтовуючи першу позовну вимогу про визнання договору недійсним, позивач зазначає, що договір ним не укладався, що свідчить про відсутність його волевиявлення на вчинення відповідного правочину, а тому договір про управління корпоративними правами та здійснення представництва інтересів від 14.04.2017 року має бути визнаний недійсним на підставі ст. 203, 215 ЦК України.

Щодо другої позовної вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння у Аселон Інвестментс Лімітед, то набувач отримав майно, належне позивачу, на підставі договору купівлі-продажу від 29.09.2018 та акту приймання-передачі корпоративних прав до договору купівлі-продажу від 29.09.2018, а не з договору про управління корпоративними правами та здійснення представництва інтересів від 14.04.2017. Позивач обґрунтовує другу вимогу нормами Цивільного кодексу України, що регулюють правовідносини з приводу власності (ст 387, 388, 330, 1037 ЦК України та своїм правом, що виникло з договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства від 17.10.2016. Отже вимога про витребування майна не є похідною від першої вимоги про визнання договору про управління корпоративними правами недійсним і обґрунтовується іншими доказами та підставами.

Суд відзначає, що по кожній із заявлених двох вимог суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру із визначенням та дослідженням різного кола доказів щодо встановлення обставин справи, зокрема щодо встановлення факту укладення чи не укладення позивачем спірного договору про управління корпоративними правами та здійснення представництва інтересів від 14.04.2017 року та наявності його вільного волевиявлення на його укладення; щодо підстав набуття позивачем права власності та правомірності набуття на частку у статутному капіталі товариства у розмірі 24%, з приводу укладення та виконання всіх договорів купівлі-продажу, що стали підставою для набуття (незаконного володіння тощо) Аселон Інвестментс Лімітед права власності на частку у статутному капіталі товариства, що перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи у строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України.

Таким чином, позивач жодним чином не позбавлений права звернутись з двома окремими позовами до відповідачів по кожній із вимог, які у встановленому порядку мають бути розглянуті компетентними судами.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об'єднаних позивачем вимог значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті, так як подані в обґрунтування позовних вимог документи, є окремими по кожній вимозі.

Крім того, відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб'єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об'єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності.

Відповідно до частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Отже, внесення нотаріусом до реєстру запису про зміну учасників товариства та зміну розміру їх часток є офіційним підтвердженням існування юридичного факту набуття особою статусу учасники товариства та відповідної частки у статутному капіталі товариства відповідно до підстав, передбачених положеннями чинного законодавства, але такий факт не створюється реєстраційною дією нотаріуса. Існування спірного запису в реєстрі не позбавляє попереднього учасника та власника частки у статутному капіталі товариства права доводити дані обставини в суді.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: 1) документів, що подаються заявником для державної реєстрації; 2) судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов'язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію; 3) рішень, прийнятих за результатами оскарження в адміністративному порядку відповідно до статті 34 цього Закону.

Отже підставою для вчинення нотаріусом спірних реєстраційних дій згідно ст. 25 Закону є договір купівлі-продажу № 28-09/18/КП/1 від 28.09.2018 та акт приймання передачі до нього та договір купівлі-продажу від 29.09.2018 та акт приймання передачі до вказаного договору, а не договір про управління корпоративними правами та здійснення представництва інтересів від 14.04.2017.

Тобто вимоги позивача про визнання недійсним договору про управління корпоративними правами та здійснення представництва інтересів від 14.04.2017 та про витребування майна з чужого незаконного володіння не є згідно приписів ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" підставою для вчинення оспорених реєстраційних дій нотаріуса і відповідно не є підставою для визнання їх протиправними та скасування.

Позивач звернувся з 3 та 4 вимогами про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій. Проте, як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування реєстраційної дії № 3071436, яка була здійснена 28.09.2018 року та реєстраційної дії № 4071436, яка була здійснена 29.09.2018 року, приватним нотаріусом Змисловською Тетяною Василівною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань щодо відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «Український науковий інститут сертифікації» (Код ) не є похідними вимогами від вимог про визнання недійсним договору про управління корпоративними правами та здійснення представництва інтересів від 14.04.2017 року та витребування майна з чужого незаконного володіння, які заявлені позивачем у даному спорі, а є самостійними вимогами.

Отже вимога про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій нотаріуса не є похідною від вимог про визнання недійсним договору та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Отже в позовній заяві об'єднано чотири позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства та з порушенням вимог щодо об'єднання позовних вимог, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 173 ГПК України не допускається об"єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо: порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Суд вбачає підстави для повернення позовної заяви позивачу.

За змістом ч. 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1, 2 ч. 5 ст. 174, ст.ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 з позовом до Аселон Інвестментс Лімітед; Приватного нотаріуса Змисловської Тетяни Василівни; ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстраційних дій і додані до неї документи повернути без розгляду.

2. Звернути увагу позивача, що згідно ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

3. Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В.Усатенко