ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2018 Справа № 917/879/18

За позовною заявою Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління, 37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Метеорологічна, 22

до відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Лубнигаз, 37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Л. Толстого, 87

Про визнання припиненим з 31.12.2017р. Договору на експлуатацію складових газорозподільної системи, що визнаний рішенням ГСПО від 07.09.2017р. по справі №917/865/17 та постановою ХАГС від 21.05.2018р. укладеним між ПАБ Лубнигаз () та Лубенським комунальним житлово-експлуатаційним управлінням (),

Суддя Бунякіна Ганна Іванівна

Секретар судового засідання Мацко Оксана Василівна

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (див. протокол);

від відповідача ОСОБА_3 (див. протокол);

18.10.2018 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, долучено їх до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління, м. Лубни, до ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Лубнигаз, м. Лубни, про визнання припиненим з 31.12.2017р. Договору на експлуатацію складових газорозподільної системи, що визнаний рішенням ГСПО від 07.09.2017р. по справі №917/865/17 та постановою ХАГС від 21.05.2018р. укладеним між ПАБ Лубнигаз () та Лубенським комунальним житлово-експлуатаційним управлінням ().

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що продовження укладеного між сторонами за рішенням суду договору на експлуатацію складових газорозподільної системи на новий строк в порядку, визначеному останнім, не могло бути здійснене, оскільки відповідні умови договору не набрали чинності на момент закінчення строку дії договору.

Відповідач проти вимог ОСОБА_4 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України заперечує за мотивами відзиву № 1366 від 15.08.2018 р. (вх. № 7656 від 16.08.2018 р.), стверджуючи, що укладення спірного договору є обовязковим для сторін, а його припинення суперечить суспільним інтересам, оскільки може призвести до припинення газопостачання до багатоквартирних будинків в м. Лубни, балансоутримувачем яких є позивач.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази, суд

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.09.2017 р. у справі № 917/865/17 визнано укладеним договір на експлуатацію складових газорозподільної системи між Лубенським комунальним житлово-експлуатаційним управлінням та ОСОБА_4 акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз".

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 р. вказане рішення господарського суду Полтавської області змінено, а саме виключено із резолютивної частини рішення (додатку 1 до договору на експлуатацію складових газорозподільної системи «Інформація про об'єкти газопостачання, надані ЛК ЖЕУ «Замовником) для експлуатації ПАТ «Лубнигаз» (Виконавцю)») окремі об'єкти.

В іншій частині резолютивну частину рішення господарського суду Полтавської області від 07.09.2017 року у справі № 917/865/17 залишено без змін.

Також, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.09.2018 р. залишено без змін постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 у справі № 917/865/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 187 Господарського кодексу України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Частиною 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, з урахуванням зазначених нормативних положень, днем укладення договору на експлуатацію складових газорозподільної системи між Лубенським комунальним житлово-експлуатаційним управлінням та ОСОБА_4 акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" є 21.05.2018 р.

За умовами вказаного договору Замовник передає Виконавцю в експлуатацію складові газорозподільної системи, які безпосередньо підключені (приєднані) до газових мереж Виконавця, який є Оператором газорозподільної системи (Оператором ГРМ), та використовуються для забезпечення розподілу природного газу споживачам, підключеним (приєднаним) до складових газорозподільної системи Замовника (пункт 1 Розділу I договору).

Відповідно до пункту 1 Розділу VI договору останній діє до 31 грудня 2017 року.

Крім того, абз. 2 п. 1 Р. VI спірного договору встановлено, що якщо протягом 1 місяця до закінчення строку дії цього Договору жодна зі Сторін не заявляє про припинення його дії, цей Договір вважається укладеним на такий самий новий строк та на тих самих умовах.

25.05.2018 року позивач звернувся до ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Лубнигаз із заявою № 01-02/363 від 25.05.2018 р. (а.с. 9) про припинення вищезазначеного договору на експлуатацію складових газорозподільної системи.

У відповідь на вказану заяву відповідач листом № 1096 від 20.06.2018 р. (а.с. 36) повідомив Лубенське комунальне житлово-експлуатаційне управління про те, що ПАТ Лубнигаз вважає припинення договору на експлуатацію складових газорозподільної системи, укладеного між сторонами, таким, що суперечить вимогам Кодексу газорозподільних систем та наполягає на належному його виконанні.

Вважаючи, що Лубенське комунальне житлово-експлуатаційне управління не мало можливості направити до ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Лубнигаз заяву про припинення договору на експлуатацію складових газорозподільної системи у строк, встановлений абз. 2 п. 1 Р. VI останнього, з огляду на те, що зазначене положення договору не набрало чинності на момент закінчення строку його дії, позивач звернувся з даним позовом про визнання договору на експлуатацію складових газорозподільної системи, що визнаний укладеним рішенням ГСПО від 07.09.2017 р. та постановою ХАГС від 21.05.2018 р. у справі № 917/865/17, припиненим з 31.12.2017 р.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Положенням частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Вирішуючи спір, господарський суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорення відповідного права чи охоронюваного законом інтересу.

Відсутність порушеного права чи факту порушення або оспорення його відповідачем, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Даної правової позиції дотримується Верховний суд (Постанова від 28.02.2018 року у справі № 910/21160/16), що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Таким чином, під час вирішення даного спору по суті поряд з наявністю чи відсутністю підстав припинення договірних зобовязань сторін судом має бути також зясовано факт існування конкретного права чи охоронюваного законом інтересу у позивача та його порушення відповідачем.

При цьому, докази такого конкретного, обєктивного порушення повинні бути наведені позивачем у позовній заяві, оскільки, у відповідності до ст.ст. 13, 74 ГПК України, саме на нього покладений процесуальний обовязок доказування в цій частині.

Натомість, звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував про наявність формальних підстав для припинення укладеного між сторонами договору на експлуатацію складових газорозподільної системи. Наявність факту порушення або оспорення відповідного права чи охоронюваного законом інтересу Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління позивачем не доведено. ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Лубнигаз № 1018 від 14.06.2018 р., на який посилається позивач, як доказ порушення прав Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління судом не приймається, оскільки стосується підписання актів виконаних робіт за 2018 рік, що може мати місце, зокрема, при виконанні сторонами зобовязань без існування між ними письмового договору.

Враховуючи, що правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути тільки порушено у майбутньому і щодо якого не відомо, буде воно порушено чи ні. За таких обставин, підстави для задоволення позову в даній справі відсутні.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі виникнення вищевикладених обставин позивач не позбавлений права звернутися з відповідним позовом до суду за захистом свого порушеного права у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Крім того, доводи, приведені в обґрунтування вимог за даним позовом, більше стосуються розяснення рішення суду у справі № 917/865/17, в тому числі і його резолютивної частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене, судовий збір за подачу позову в даній справі покладається на позивача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Повний текст рішення складено 24.10.2018 р.

Суддя Г.І. Бунякіна

Примітка:

1. Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 241 ГПК України.

2. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 256 ГПК України.