ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 рокуСправа № 912/1602/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В., за участю секретаря судових засідань Кравченко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №912/1602/18

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти", код ЄДР 31792885, 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 19-21

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, код ЄДР НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

про внесення змін до договору

Представники сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - Лягуша С.М. , довіреність № 1 від 02.01.18 ;

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про внесення змін до Договору від 03.04.2012 № 2/12-ФС оренди повітряного судна Мі-8МТ № 94614.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач незаконно та неправомірно відмовився від підписання Додаткової угоди № 3 до Договору від 03.04.2012 №2/12-ФС оренди повітряного судна Мі-8МТ № 94614, без врахування вимог Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", пунктом 9 Прикінцевих положень якого передбачено зупинення на 2016 рік дії норми ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в частині індексації орендної плати.

Ухвалою від 02.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №912/1602/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.07.2018 на 14:30 год.

В підготовчому засіданні 27.07.2018 оголошено перерву до 21.08.2018 до 12:40 год.

Враховуючи те, що суддя Коваленко Н.М., в провадженні якої перебуває справа №912/1602/18, в період з 13.08.2018 по 24.09.2018 включно перебуває у відпустці згідно наказу голови суду № 195 від 27.07.2018, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду № 218 від 13.08.2018 призначено повторний автоматизований розподіл справи №912/1602/18, за результатами якого справу призначено судді Макаренко Т.В.

Ухвалою від 13.08.2018 справу прийнято до свого провадження суддею Макаренко Т.В., підготовче засідання призначено на 11.09.2018 о 15:00 год.

Господарський суд враховує, що 23.07.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву від 19.07.2018, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, зокрема, таке.

У постанові Вищого господарського суду України від 20.11.17 у справі № 911/747/17 зазначено, що Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" не могло бути зупинено дію ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки згідно з п. 5.4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 закон про Держбюджет через своє спеціальне призначення не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя тощо. Аналогічної позиції дотримався Верховний Суд при розгляді справи № 910/9805/17, у якій Позивач був учасником справи у якості відповідача.

Також відповідач зауважує, що відповідно до п. 4.3 Договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Договір між сторонами укладено у 2012 році. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у 2012 році індексація такої орендної плати була істотною умовою договору. А п. 9 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" лише зупинив на 2016 рік дію ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та індексація орендної плати перестала бути істотною умовою Договорів, що укладаються у 2016 році.

Також відповідач зазначає про принцип свободи договору, звертає увагу, що позивач за період з січня по жовтень (включно) 2016 року добровільно сплачував орендну плату за Договором з урахуванням індексу інфляції.

Щодо офіційних листів та роз`яснень, на які посилається позивач, то на думку відповідача, державні органи, які їх видавали, не можуть здійснювати офіційного тлумачення норм права, а мають лише інформаційних характер, крім того, у даних документах зазначено, що п. 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" стосується лише договорів, укладених з січня по грудень 2016 року.

До відзиву додано докази направлення відзиву на адресу Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти", а саме: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 19-12.

Проте, як вбачається з позовної заяви, місцезнаходженням Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" є - 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 19-21.

Враховуючи вищезазначене, господарський суд ухвалою від 11.09.18 зобов`язав відповідача у строк до 24.09.2018р. направити відзив на позовну заяву та додані до нього докази на адресу реєстрації позивача: м. Київ, 04080, вул. Кирилівська, 19-21, а докази такого направлення надати суду.

Крім того, вказаною ухвалою господарський суд продовжив строк підготовчого провадження у справі № 912/1602/18 на 30 днів та відклав підготовче засідання у справі до 11:00 год 10.10.18.

У підготовчому засіданні 10.10.18 приймали участь представники обох сторін. Представник відповідача вручив присутньому у підготовчому засіданні представнику позивача копію відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 10.10.18 встановлено позивачу строк для надання відповіді на відзив відповідача, що має відповідати вимогам частин 3 - 6 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України - до 17.10.2018; встановлено відповідачу строк для надання заперечення на відповідь на відзив, що має відповідати вимогам частин 3 - 6 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України - до 22.10.2018; закрито підготовче провадження у справі №912/1602/18, справу № 912/1602/18 призначено до судового розгляду по суті на 25.10.2018 о 16:00 год.

У судовому засіданні 25.10.18 приймав участь представник відповідача, який заперечив проти задоволення позовних вимог та на підтвердження своїх заперечень подав до матеріалів справи витяг з ЄРДСР рішення Господарського суду м. Києва у справі № 910/8192/18 від 17.09.18, у справі № 910/8187/18 від 24.09.18, постанови Верховного Суду у справі №911/747/17 від 11.09.18.

Позивач правом на участь свого представника в засіданні суду 25.10.18 не скористався, хоча є належним чином повідомленим про час та місце його проведення, що підтверджується підписом його повноважного представника Мога М.В., у повідомленні про наступне засідання від 10.10.18, а також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 17.10.18.

В той же час, позивачем подано відповідь на відзив від 16.10.18, в якій наголошено, що за змістом Договору (з урахуванням п. 15.7 Договору та положень п. 3.5 Типового договору) розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін у порядку, визначеному законодавством, а також переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від Сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Законодавчим актом, що передбачає зміну розміру орендної плати за оренду державного та комунального майна у 2016 році за рахунок відмови держави від індексування орендних платежів є Закон України, пункт 9 Прикінцевих положень якого зупиняє на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в частині індексації орендної плати. Правова норма, визначена п. 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", на думку позивача, наділяє його правом на зупинення індексації у 2016 році орендних платежів, що сплачуються відповідачу за Договором. При цьому, за приписами ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, безпосередньо закон визначено як одну з підстав для виникнення господарських зобов`язань, тобто, для виникнення права однієї сторони (позивача) вимагати від іншої сторони (відповідача) виконання його обов`язку вчинити певну дію або утриматися від певних дій. Позивач також стверджує, що в порушення приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 6 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, Відповідачем не наведено жодних законодавчо визначених підстав для незастосування до правовідносин сторін п. 9 Прикінцевих положень Закону України, не здійснено посилань на можливу суперечність такої правової норми Конституції України, як на підставу для її незастосування. Відтак, доводи Відповідача про безпідставність та необґрунтованість позовної заяви є помилковими, а висновки Відповідача, на яких базуються його заперечення суперечать положенням законодавства України та спростовуються фактичними обставинами справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2012 року між військовою частиною НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (орендодавець) та приватним акціонерним товариством "Авіакомпанія "Українські вертольоти" (орендар) укладено договір №2/12-ФС оренди повітряного судна Мі-8МТ №94614, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - вертоліт Мі-8МТ, заводський номер 94614.

Розділом 4 Договору визначено орендну плату. Орендна плата визначена визначена за результатами конкурсу на право оренди ПС і становить суму 213 100,00 грн. без ПДВ, за базовий місяць розрахунку - лютий 2012 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 14.1 договору оренди, цей договір укладено строком на вісім років, і діє з 03.04.2012 року до 03.04.2020 року включно.

На виконання умов договору оренди орендодавцем передано, а орендарем прийнято в строкове платне користування вертоліт Мі-8МТ № 94614, що підтверджується актом прийому-передачі вертольота від 03.05.2012 року.

20.01.14 сторонами укладено Додаткову угоду до Договору оренди повітряного судна, якою викладено у новій редакції умову Договору щодо орендної плати в період капітального ремонту Повітряного судна.

02.06.15 сторонами підписано Додаткову угоду № 2 до Договору оренди повітряного судна, якою змінено реквізити сторін.

З метою внесення до Договору змін, направлених на звільнення від індексації сум орендних платежів за Договором у 2016 році, 30.05.18 Позивачем складено та 01.06.18 листом за вих. № 34/18-юр направлено на розгляд та підписання відповідачу Додаткову угоду № 3 до Договору, якою доповнено п. 4.3 Договору новим абзацом наступної редакції: "Індексація орендної плати у 2016 році не здійснюється".

Листом відповідача за вих. № 69/14-2045 від 25.06.18 відмовлено у внесенні запропонованих змін до Договору. Відмова відповідача від підписання Додаткової угоди № 3 до Договору ґрунтується на твердженнях про безпідставність, на думку відповідача, застосування пункту 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" до правовідносин сторін та що згідно частини 4 статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" умови Договору оренди є чинними на весь строк дії Договору і у випадку, коли після його укладення законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

Позивач вважає вказану відмову Відповідача від підписання Додаткової угоди № 3 до Договору такою, що не відповідає вимогам Законів України "Про оренду державного та комунального майна", "Про державний бюджет України на 2016 рік", положенням Договору і сформованій державою політиці.

Розглядаючи вказаний спір господарський суд виходить з наступного.

Згідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до вимог ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Право на подання позову про розірвання договору або внесення змін до договору на підставі ст. 188 Господарського кодексу України виникає у сторони в разі, коли у відповідь на пропозицію змінити чи розірвати договір надійшла відповідь із відмовою або не надійшло відповіді у 20-денний строк.

Пунктом 4.5 Договору визначено, що розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін у випадках, передбачених чинним законодавством.

У п. 14.3 Договору сторони погодили, що будь-які зміни та/або доповнення умов (положень) цього Договору допускаються виключно на підставі взаємної згоди сторін, що підлягає оформленню письмово у вигляді додаткових угод (додатків) до даного Договору. Пропозиції про зміни та/або доповнення умов (положень) цього Договору розглядаються стороною протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Згідно з ч. 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Можливість та підстави зміни договору у зв`язку з істотною зміною обставин встановлені нормою статті 652 Цивільного кодексу України. Зокрема, згідно з частиною 1 цієї статті у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона;

Таким чином, звертаючись з позовом про внесення змін до договору у зв`язку з істотною зміною обставин, позивач повинен за допомогою належних та допустимих доказів довести наявність усіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд звертає увагу, що сторони при укладенні спірного договору були вільні у виборі контрагентів та визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши Договір №2/12-РС від 03.04.12 про оренду повітряного судна Мі-8МТ № 94614, а тому всі умови спірного Договору з моменту його укладення стають однаково обов`язковими для виконання сторонами.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивач зазначає, що частиною 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що істотною умовою договору оренди, зокрема, є орендна плата з урахуванням її індексації. Однак, на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в частині індексації орендної плати зупинено (п. 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік").

З метою внесення до Договору змін, направлених на звільнення від індексації сум орендних платежів за Договором у 2016 році, 30.05.18 Позивачем складено та 01.06.18 листом за вих. № 34/18-юр направлено на розгляд та підписання відповідачу Додаткову угоду № 3 до Договору, якою доповнено п. 4.3 Договору новим абзацом наступної редакції: "Індексація орендної плати у 2016 році не здійснюється".

Листом відповідача за вих. № 69/14-2045 від 25.06.18 відмовлено у внесенні запропонованих змін до Договору. Відмова відповідача від підписання Додаткової угоди № 3 до Договору ґрунтується на твердженнях про безпідставність, на думку відповідача, застосування пункту 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" до правовідносин сторін та що згідно частини 4 статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" умови Договору оренди є чинними на весь строк дії Договору і у випадку, коли після його укладення законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

Орендодавець також зазначає, що право сторін не зазначати про індексацію орендної плати розповсюджується на договори, які укладаються у 2016 році.

За змістом положень статей 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з приписами статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу (частина 1 статті 284 Господарського кодексу України).

Разом із тим передача в оренду майна, яке є державною власністю, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання такого майна, регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до цього Закону однією із істотних умов договору оренди державного майна є орендна плата з урахуванням її індексації (стаття 10).

У статті 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" зазначено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати також може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

За змістом частини першої статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини третьої статті 762 Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру орендної плати за користування майном.

Враховуючи наведене, розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін, а в разі законодавчої зміни її розміру нормами чинного законодавства передбачено можливість внесення відповідних змін до умов договору.

Водночас, передбачені статтею 284 Господарського кодексу України і статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотні умови договору оренди, зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації, є обов`язковими для суб`єктів права державної власності, майно яких є об`єктом оренди.

За змістом частини 2 статті 284 Господарського кодексу України та частини 4 статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами Договору №2/12-РС від 03.04.12 про оренду повітряного судна Мі-8МТ № 94614 Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Українські вертольоти» як орендар прийняло на себе зобов`язання протягом строку дії договору сплачувати орендодавцю орендну плату з урахуванням її індексації (пункт 4.3 Договору) і такий обов`язок Позивача умовами договору не поставлено в залежність від будь-яких обставин.

Укладений між сторонами договір є дійсним і обов`язковим для виконання сторонами, а отже в силу приписів статті 179 ГК , статей 204, 629 ЦК породжує для його сторін відповідні права та обов`язки, зокрема, право Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України отримати орендну плату з урахуванням її індексації, та обов`язок Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Українські вертольоти» як орендаря сплатити цю плату у визначені договором розмірі та строки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року по справі №910/9805/17.

Крім того, слід зазначити, що у рішеннях Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007, від 22.05.2008 № 10-рп/2008 викладено висновок про те, що закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

Суд звертає увагу, що листи Фонду державного майна України №10-16-2392 від 10.02.2016 р., №10-16-3331 від 26.02.2016 р., №10-16-6583 від 11.04.2016 р., №10-16-8324 від 04.05.2016 р., №10-16-9559 від 15.05.2017 р., №10-16-15948 від 15.08.2017 р., листи Міністерства юстиції України №12619/387-0-2-16/8.1 від 13.04.2016 р., №15514/475-0-2-16/8.1 від 04.05.2016 р., №2050/К-13549/7.3 від 09.06.2017 р. не є обов`язковими до застосування, оскільки мають лише інформаційний характер та не мають юридичної сили.

При цьому, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007, від 22.05.2008 № 10-рп/2008, Суд звертає увагу, що жодних законів, якими б зупинялась дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати уповноваженим на це органом державної влади прийнято не було.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду № 911/747/17 від 11.09.18.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених в частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, відповідно до яких укладений між сторонами договір може бути змінений за рішенням суду.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Українські вертольоти» до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про внесення змін до договору задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення вручити або направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення Приватному акціонерному товариству "Авіакомпанія "Українські вертольоти" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 19-21) та Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 02.11.2018.

Суддя Т. В. Макаренко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.