ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"02" листопада 2018 р. Справа№ 910/5896/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Власова Ю.Л.

Михальської Ю.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Управління охорони здоров'я Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2018

у справі № 910/5896/18 (суддя Якименко М. М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармастор"

до Управління охорони здоров'я Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації

про стягнення 353 720,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармастор" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Управління охорони здоров'я Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення 353 720,12 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2018 у справі № 910/5896/18 позов задоволено частково.

Стягнуто з Управління охорони здоров'я Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармастор" 298 841 грн. 85 коп. - суми основного боргу, 100 грн. 00 коп. - пені, 3 242 грн. 03 коп. - 3% річних, 16 735 грн. 14 коп. - інфляційних втрат, 4 783 грн. 79 коп. - судового збору.

В решті задоволення позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2018 та ухвалитии нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/5896/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Власов Ю. Л., Михальська Ю. Б. Перевіривши матеріали апеляційної скарги Управління охорони здоров'я Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, колегією суддів встановлено, що до скарги не додано доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір", встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При поданні даної позовної заяви, враховуючи ціну позову, обґрунтованим розміром судового збору було 5 305,80 грн.

Отже, апелянт оскаржуючи судове рішення в повному обсязі в апеляційному порядку має сплатити 150 відсотків вказаної суми, тобто 7 958,70 грн.

В свою чергу, апелянтом доказів сплати судового збору до суду не надано.

Разом з тим, апелянтом заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання, дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено вичерпний перелік підстав, коли позивачі звільняються від сплати судового збору у всіх інстанціях.

Проте, така підстава, як стадія припинення, у вищевказаній статті не міститься.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за наявності перелічених умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Розглядаючи клопотання заявника, суд не вбачає існування вищевказаних підстав та умов, передбачених ст.ст. 6, 8 Закону України "Про судовий збір", для звільнення останнього від сплати судового збору.

Отже, клопотання про звільнення Управління охорони здоров'я Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена.

Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов'язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір.

Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати скаргу скаржнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу підлягає залишенню без руху.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до положень статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаного недоліку.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління охорони здоров'я Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2018 у справі № 910/5896/18 - залишити без руху.

2. Управлінню охорони здоров'я Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом сплати судового збору у розмірі 7 958,70 грн. протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз'яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений вище строк, апеляційна скарга вважається неподаною та буде повернута апелянту.

4. Копію ухвали надіслати учасникам апеляційного провадження до відома.

5. Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Ю.Л. Власов

Ю.Б.Михальська