ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2205/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розгянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків про стягнення коштів у розмірі 584 283,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, комунальне підприємство "Харківводоканал", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, про стягнення: 409 975,20 грн. боргу за водопостачання, 89 788,67 грн. боргу за водовідведення, 68 815,99 грн. пені (водопостачання) та 15 704,05 грн. пені (водовідведення). Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 серпня 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/2205/18 з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

06 вересня 2018 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 25830) за яким останній просить суд визнати незадовільний майновий стан відповідача та зменшити розмір пені на 50%. Вказаний відзив судом долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

06 жовтня 2006 року між позивачем (КП "Харківводоканал") та відповідачем (споживач) було укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (в редакції додаткової угоди від 05 січня 2015 року). Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору, КП "Харківводоканад" зобов'язується надавати споживачеві послуги з: централізованого водопостачання (оброблення та розподіл води трубопроводами, код за ДК 016-2010-36.00.2.); централізованого водовідведення (послуги каналізаційні, код за ДК 016-2010-37.00.1.), (далі - послуги), згідно з умовами цього договору. Споживач зобов'язується своєчасно та в повному обсязі проводити оплату послуг відповідно до затверджених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення у строки та на умовах, передбачених цим договором. КП "Харківводоканал" відпускає питну воду споживачеві та приймає стічні води від споживача, об'єкти якого визначені в Додатку № 1 "Перелік об'єктів водопостачання та водовідведення". КП "Харківводоканал" відпускає споживачеві воду та приймає від споживача стічні води в обсязі встановлених споживачу технічними умовами на водопостачання договірних обсягів (далі - лімітів) на водокористування та водовідведення централізоване водопостачання - за фактом, разом - за фактом. Кількість скинутих стічних вод дорівнює кількості використаної води. Обсяг спожитої води та скиду стічних вод визначається на підставі показників засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку, самовільного приєднання до систем водопостачання та/або водовідведення або самовільного користування, обсяг послуг розраховується відповідно до "Правил користування" (п.п. 2.1, 2.3, 2.4, 2.6 договору). Оплата надання послуг та інші категорії платежів здійснюється споживачем щомісяця на підставі платіжних документів, рахунків КП "Харківводоканал" тощо і затверджених тарифів за обсяги спожитої води та скинутих стячних вод, що визначені умовами цього договору в 7-денний термін після отримання платіжного документа, рахунку КП "Харківводоканал" тощо. Оплата послуг здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок КП "Харківводоканал". За письмовим узгодженням сторін споживача може роботи розрахунків іншим способом, не забороненим чинним законодавством України. Тарифи на послуги на момент укладання договору складають: з централізованого водопостачання 5,172 грн. за 1 м.к. з ПДВ; з централізованого водовідведення 3,036 грн. за 1 м.к. з ПДВ. Розмір тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення визначається в установленому діючим законодавством України порядку і не потребує додаткового узгодження між сторонами та внесення змін до договору. Платіжні документи, рахунки КП "Харквводоканал" тощо є обов'язковими до приймання споживачем. Порядок отримання цих документів узгоджується сторонами і може здійснюватися в такий спосіб: нарочним споживача; у разі неотримання споживачем у КП "Харківводоканал" вказаних документів у строк, визначений договором, - рекомендованою поштою. У цьому випадку платіжні документи, рахунки КП "Харківводоканал" тощо вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення (п.п. 4.1, 4.1.1, 4.2, 4.4 договору). При невиконанні або при неналежному виконанні зобов'язань, встановлених цим договором, та при вирішенні питань, не обумовлених цим договором, сторони керуються діючим законодавством України. За умови несплати або неповної сплати послуг у строки, встановлені цим договором, споживачеві нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми боргу за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання (п.п. 5.1, 5.2 договору). Відповідно до п.п. 7.1, 7.2 договору, договір набирає сили з дня його підписання сторонами і діє до 05 січня 2018 року. У разі, якщо за один місяць до закінчення строку дії договору від жодної зі сторін не надходило письмових заяв про припинення дії договору, даний договір є пролонгованим на тих же умовах на наступні 12 місяців. Кількість такої пролонгації необмежена.

Як вказує позивач у позовній заяві, він свої зобов'язання за договором про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 06 жовтня 2006 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачу: 1) послуги з водопостачання (в період березень, травень, вересень, жовтень, грудень 2017 року та квітень, травень 2018 року), що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками № 1600143 від 31 березня 2017 року за березень 2017 року на суму 88 135,15 грн.; № 1627319 від 31 травня 2017 року за травень 2017 року на суму 77 690,46 грн.; № 1682373 від 30 вересня 2017 року за вересень 2017 року на суму 98 353,70 грн.; № 1696316 від 31 жовтня 2017 року за жовтень 2017 року на суму 87 760,51 грн.; № 1723901 від 31 грудня 2017 року за грудень 2017 року на суму 104 909,28 грн.; № 1779866 від 30 квітня 2018 року за квітень 2018 року; № 1793781 від 31 травня 2018 року за травень 2018 року на суму 87 878,46 грн.; 2) послуги з водовідведення (в період грудень 2017 року; лютий, березень, квітень, травень 2018 року), що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками: № 1730936 від 31 грудня 2017 року за грудень 2017 року на суму 60 085,75 грн.; № 1758759 від 28 лютого 2018 року за лютий 2018 року на суму 38 505,73 грн.; № 1772423 від 31 березня 2018 року за березень 2018 року на суму 35 987,64 грн.; № 1786854 від 30 квітня 2018 року за квітень 2018 року на суму 46 792,72 грн.; № 1800774 від 31 травня 2018 року за травень 2018 року на суму 49 281,45 грн. Втім, відповідач лише частково та з простроченням строку, встановленого п. 4.1 договору сплачено вартість послуг з водопостачання у розмірі 215 670,39 грн. та послуги з водовідведення у розмірі 140 864,62 грн., що й стало для позивача підставою для звернення з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію спору у даній справі, з врахуванням встановлених обставин та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи визнання відповідачем позову в частині стягнення основної заборгованості (відзив за вх. № 25830 від 06 вересня 2018 року), суд дійшов висновку обґрунтованості позовних вимог позивача в частині стягнення 409 975,20 грн. боргу за послуги з водопостачання та 89 788,67 грн. боргу за послуги з водовідведення, який (борг) підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення платежів з водопостачання у розмірі 68 815,99 грн. та за прострочення платежів з водовідведення у розмірі 15 704,05 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В силу ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пунктом 5.2 договору № ІІІ-10095/01-Б-2 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 06 жовтня 2006 року передбачено відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми боргу за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем пені та виходячи з п. 5.2 договору, приписів ст. 232 ГК України, судом встановлено проведення нарахування позивачем пені за іншим терміном, ніж визначений законом; а саме останнім частково проведено нарахування пені поза межами шестимісячного строку. З огляду на що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення спали послуг з водопостачання у розмірі 36 739,99 грн. (за період: з 01 лютого 2018 року по 17 квітня 2018 року; з 01 лютого 2018 року по 17 травня 2018 року; з 01 лютого 2018 року по 18 липня 2018 року; з 27 травня 2018 року по 13 червня 2018 року; з 14 червня 2018 року по 10 липня 2018 року; з 25 червня 2018 року по 10 липня 2018 року; з 11 липня 2018 року по 01 серпня 2018 року) та про стягнення з відповідача пені за прострочення оплати послуг з водовідведення у розмірі 15 139,96 грн. (за період з 01 лютого 2018 року по 19 березня 2018 року; з 20 березня 2018 року по 27 березня 2018 року; з 28 березня 2018 року по 18 липня 2018 року; з 29 березня 2018 року по 29 березня 2018 року; з 30 березня 2018 року по 13 травня 2018 року; з 14 травня 2018 року по 10 липня 2018 року; з 27 квітня 2018 року по 10 липня 2018 року; з 27 травня 2018 року по 13 червня 2018 року; з 14 червня 2018 року по 10 липня 2018 року; з 25 червня 2018 року по 10 липня 2018 року; з 11 липня 2018 року по 01 серпня 2018 року). В решті позову в частині стягнення з відповідача пені за прострочення оплати послуг з водопостачання у розмірі 32 076,00 грн. та в частині стягнення пені за прострочення оплати послуг з водовідведення у розмірі 564,09 грн. суд відмовляє як в необґрунтованій та безпідставно заявленій.

Більш того, суд зауважує про те, що позивачем при здійсненні розрахунку пені взагалі не було враховано період виникнення зобов'язання з оплати вартості вказаних вище послуг, виходячи з умов п. 4.1 договору № ІІІ-10005/01-Б-2 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 06 жовтня 2006 року та наявних в матеріалах справи повідомленнях про вручення рахунків, як наслідок й можливість застосування ст. 232 ГК України, а було просто проведено нарахування на останні 6 місяці, що передували зверненню позивача з даним позовом до суду.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50%, зазначене у відзиві на позовну заяву (вх. № 25830 від 06 вересня 2018 року), проти задоволення якого позивачем не надано заперечень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Таким чином, кожен суб'єкт господарювання здійснює свою господарську діяльність на власний ризик. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Згідно з ч. 2 ст. 226 ГК України сторона, яка порушила своє зобов'язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача з приводу неможливості своєчасного виконання своїх договірних зобов'язань та з пропозицією врегулювання такої ситуації. Відповідно до ст. 627 ЦК України тастатті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписуючи договір № ІІІ-10095/01-Б-2 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 06 жовтня 2006 року, який містить умови щодо стягнення пені за порушення зобов'язань та беручи на себе зобов'язання за договором, відповідач, діючи вільно і на власний розсуд, мав усвідомлювати наслідки порушення зобов'язань за договором. Однак, відповідач, як суб'єкт господарювання, свідомо порушив вимоги ст. ст. 193, 226 ГК України в частині вжиття усіх заходів, необхідних для належного виконання своїх зобов'язань за договором.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем не доведено виключних обставин для зменшення розміру штрафних санкцій, а тому суд вважає клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Більш того, суд зазначає, що судом при здійсненні перевірки розрахунку нарахування пені було встановленого його (розрахунку) не відповідність нормам чинного законодавства України, що стало наслідком часткової відмови в задоволені позовних вимог позивача в частині стягнення пені. Водночас, відповідачем при заявлені клопотання про зменшення розміру пені на 50% не здійсненого його (рахунку) перевірку та не надано до суду свого контр розрахунку, а лише подано клопотання про зменшення розміру пені.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 8 274,66 грн.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Згідно частини 5 статті 240 ГПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 91, 123, п. 2 ч. 1 ст. 129, ст.ст. 233, 236-241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, в тому числі з р/р 5404, 15404 в ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, ) на користь комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченко, 2, ) борг за послуги водопостачання у розмірі 409975,20 грн., борг за послуги з водовідведення у розмірі 89 788,67 грн., пеню за водопостачання у розмірі 36 739,99 грн., пені за водовідведення у розмірі 15 139,96 грн. та 8 274,66 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено 25.10.2018 р.

Суддя ОСОБА_1

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Справа № 922/2205/18