ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2018 р. Справа №914/569/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Кравчук Н.М.

ОСОБА_1

Секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 банку України, вих. №12-0007/39416 від 19.07.2018 (вх. №ЗАГС 01-05/150/18 від 16.10.2018)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 (повний текст ухвали виготовлено 02.07.2018)

про призначення судової експертизи

у справі № 914/569/18 (суддя Кітаєва С.Б.)

за позовом: ОСОБА_2 банку України, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Юрок Плюс, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Фінансова Ініціатива, м. Київ

про: звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю представників:

від позивача ОСОБА_3, представник

від відповідача ОСОБА_4, представник

від третьої особи не зявився.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/569/18 розподілено до розгляду колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Данко Л.С., суддів: Матущака О.І., Кордюк Г.Т.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 банку України на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 у справі №914/569/18.

Розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 призначено проведення автоматизованої заміни складу суду у звязку з перебуванням судді члена колегії Матущака О.І. у відпустці.

Замість судді Матущака О.І. введено суддю Малех І.Б., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 16.08.2018.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 справу №914/569/18 призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.09.2018.

Розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду від 04.09.2018 призначено проведення автоматизованої заміни складу суду у звязку з перебуванням суддів членів колегії Кордюк Г.Т. та Малех І.Б. у відпустці.

Замість суддів Кордюк Г.Т. та Малех І.Б. введено суддів Костів Т.С. та Желіка М.Б., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 04.09.2018.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.09.2018 розгляд справи відкладено на 17.09.2018.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 розгляд справи відкладено на 04.10.2018.

Разом з тим, Указом Президента України від 29.12.2017 №454/2017 Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах ліквідовано Львівський апеляційний господарський суд та утворено Західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську та Чернівецьку області, з місцезнаходженням у місті Львові.

Указом Президента України від 28.09.2018 №295/2018 суддів Львівського апеляційного господарського суду переведено на роботу на посади суддів Західного апеляційного господарського суду.

В газеті Голос України №185 (6940) від 03.10.2018, відповідно до вимог статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, опубліковано оголошення голови новоствореного суду про початок роботи Західного апеляційного господарського суду з 03 жовтня 2018 року.

Згідно з ч.6 ст.147 Закону України Про судоустрій та статус суддів у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, повязані зі здійсненням таким судом повноважень, судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

Відповідно до частин 5, 7 ст.31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Справа №914/569/18 передана Львівським апеляційним господарським судом до Західного апеляційного господарського суду та автоматизованим розподілом справу №914/569/18 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Кордюк Г.Т., суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи від 16.10.2018.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.10.2018 справу №914/569/18 прийнято до провадження Західного апеляційного господарського суду, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні в режимі відеоконференції на 05.11.2018.

ОСОБА_2 України звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрок Плюс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства Комерційний банк Фінансова ініціатива про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 у справі №914/569/18 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Юрок Плюс про призначення судової експертизи - задоволено частково. Призначено судову інженерно-технічну експертизу у справі №914/569/18, на вирішення якої поставлено питання визначення ринкової вартості нерухомого майна, що є «Предметом іпотеки» за Іпотечним договором від 11.06.2014 року, укладеним між ОСОБА_2 банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю Юрок Плюс, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованим в реєстрі за №583, станом на дату проведення експертизи. Проведення експертизи доручено Львівському науково-дослідному інституту судової експертизи. На час проведення експертизи провадження у справі №914/569/18 зупинено. Відмовлено у задоволенні клопотання заявника про визначення судовим експертом ринкової вартості предмета іпотеки станом на 17.05.2017 та відмовлено у задоволенні усного клопотання представника позивача про доручення проведення судової експертизи Київському науково-дослідному інституту.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду повинна бути зазначена початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Пунктом 5 іпотечного договору сторони погодили, що вартість предмет іпотеки становить 105 378 153,00 грн. Позивач же у позовній заяві просить суд встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 41 690 900 грн., визначену Звітом про оцінку майна СОД ТзОВ «КК «Увекон».

Із наявного у матеріалах справи звіту про оцінку (п. 2.1) судом встановлено, що у звязку із неможливістю доступу Виконавця для обстеження Обєкта оцінки, відповідність технічних характеристик обєкту оцінки наявним вихідним даним та інформації про нього, отриманої з наданих замовником документів, не перевірялась, виконавець не мав можливості перевірити фактичну наявність, технічний стан чи параметри оцінюваного майна і не несе відповідальності за точність вихідних даних; фотофіксація обєкту виконана лише зовнішня при ракурсі із загальнодоступної території; виконавець зауважує, що результати оцінки дійсні лише в тому випадку, коли всі вихідні дані, викладені у даному Звіті, відповідають дійсності. Представником позивача не підтверджено наявність звернення до власника майна з вимогою надати доступ до обєкта оцінки, фотографії, надані замовником, не ідентифіковані на дату оцінки та не описані оцінювачами. Крім того, судом вказано на те, що строк дії звіту та висновку про вартість майна становить 12 місяців за умови незмінності економічної і політичної ситуації в Україні.

Враховуючи те, що між сторонами існує спір щодо вартості предмета іпотеки, а питання встановлення дійсної вартості предмету іпотеки виходить за межі компетенції господарського суду та потребує спеціальних знань, суд прийшов до висновку, що для повного, обєктивного розгляду всіх обставин справи необхідним є призначення судової експертизи з питань встановлення ринкової вартості предмета іпотеки.

Відмовляючи в задоволенні клопотання позивача про доручення проведення судової експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено обґрунтованих підстав не доручати проведення експертизи експертній установі за зонами регіонального обслуговування ( за місцезнаходженням майна, що є предметом іпотеки та підлягає експертній оцінці), а саме Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Окрім того, суд відмовив у задоволенні вимоги заявника клопотання про визначення судовим експертом ринкової вартості предмета іпотеки станом на 17.05.2017, оскільки експертиза у даній справі призначається для визначення дійсної ринкової вартості майна (предмета іпотеки), яка, у випадку задоволення позовних вимог, буде зазначатися в рішенні як початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 банк України подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 у справі №914/569/18 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, з підстав неповного зясування місцевим господарським судом обставин справи, неправильного застосуванням норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що оригінали технічної документації зберігаються у кредитних справах ОСОБА_2 банку України, копії яких були надані СОД УВЕКОН для проведення оцінки. Відповідно до умов договору іпотеки, в разі необхідності внесення змін до технічної документації або погіршення стану предмету іпотеки в порівнянні із станом, в якому обєкт передавався в іпотеку відповідач мав повідомити про це ОСОБА_2 банк України. Жодних звернень відповідного характеру до ОСОБА_2 банку України від відповідача не надходило, а тому немає підстав стверджувати, що у ОСОБА_2 банку України та СОД УВЕКОН не було достатньої інформації для ідентифікації предмета іпотеки для проведення оцінки.

При цьому, апелянт зазначає, що відповідно до наказу Фонду державного майна України № 866 від 29.05.2017р. Про затвердження Порядку оцінки права вимоги та зобовязанням, що виникає внаслідок здійснення кредитної операції якщо через відсутність достатнього обсягу вихідних даних чи неможливість особисто обстеження предмета забезпечення (відсутність доступу до нього, у тому числі через неможливість замовника оцінки надати доступ до нього, субєкт оціночної діяльності використовує для проведення оцінки усю наявну у нього та надану замовником інформацію про стан та характеристики предмета забезпечення як достовірну (у тому числі матеріали попередніх оцінок, моніторингу стану предмета забезпечення, якщо такі проводилися і надані йому); використовує для розрахунків статистично опрацьовані ринкові дані про середню ціну (або ринковий діапазон цін) подібного майна, у тому числі дані відповідних аналітичних оглядів компаній, агенцій, асоціацій тощо, які містяться в мережі Інтернет. Відтак, вважає безпідставними покликання відповідача на неправильність визначення ціни предмета іпотеки.

Разом з тим, апелянт зазначає, що у нього є підстави вважати, що вартість предмета іпотеки, визначена в звіті про оцінку ФОП ОСОБА_7, не відповідає дійсності, оскільки жодне з оголошень, інформація з яких використана в розрахунках, на сьогодні не актуальні (видалені з мережі Інтернет), хоча оцінка проводилась станом на 18.05.2018, а оголошення датовані травнем місяцем. Окрім цього номери телефонів продавців, вказані в оголошеннях, або недійсні, або знаходяться поза зоною досяжності.

Окрім того, апелянт звертає увагу суду на позицію ОСОБА_8 Верховного Суду, викладену у постанові від 21.03.2018 у справі №235/3619/15-ц, щодо обовязковості призначення по справі експертизи для визначення правильної початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні.

Апелянт вважає, що очевидне безпідставне призначення судової експертизи є порушенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача, у тому числі права на розгляд справи судом у встановлений законом розумний строк, а тому скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням взаємозвязку правомірності зупинення провадження як наслідку призначення у справі судової експертизи, та її скасування є виправданим, а також таким, що грунтується на засадах верховенства права.

17 серпня 2018 року до суду від ОСОБА_5 акціонерного товариства Комерційний банк Фінансова Ініціатива в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» ОСОБА_9 поступили пояснення на апеляційну скаргу, в яких третя особа зазначає, що відповідно до п. 5 Договору іпотеки, сторони дійшли згоди про ринкову вартість предмету іпотеки, що станом на 06.06.2014 становила 101 378 153,00 грн. Відомості про наявність факторів, що могли б знецінити предмет іпотеки чи наявність надзвичайних подій, що могли б вплинути на вартість предмета іпотеки відсутні. Проте, позивач у позовній заяві зазначає ринкову вартість предмета іпотеки в сумі 41 690 900 грн., що на 59 687 253, 00 грн. менше за ціну, узгоджену сторонами.

Зважаючи на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вартістю, нижчою від дійсної ринкової вартості, призведе до мінімізації погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно, збільшення витрат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа не заперечує проти призначення у справі судової інженерно-технічної експертизи з метою визначення дійсної ринкової вартості предмета іпотеки.

29 серпня 2018 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Юрок Плюс надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 у справі №914/569/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що доданий ОСОБА_2 банком України до позовної заяви звіт про оцінку майна здійснений станом на 17.05.2017, строк дії звіту та Висновку про вартість майна становить 12 місяців за умови незмінності економічної і політичної ситуації в Україні, а сама оцінка проведена без безпосереднього обстеження обєкта оцінки. З рецензії звіту СОД «Увекон» вбачається, що такий не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків. Разом з тим відповідач, зазначає, що у звіті про оцінку майна, складеному ФОП ОСОБА_7, оціночна вартість предмета іпотеки визначена у розмірі 102 000 000, 00 грн.

Враховуючи наведене вище, відповідач вважає заниженою визначену у Звіті про оцінку майна СОД «Увекон» та у позовній заяві ОСОБА_2 банку України вартість іпотечного майна, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення експертизи у справі.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення, аналогічні тим, що викладені ними письмово відповідно в апеляційній скарзі, поясненнях до апеляційної скарги та у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 04.06.2014 між ОСОБА_2 банком України та ОСОБА_5 акціонерним товариством «Комерційний банк "Фінансова ініціатива" було укладено Кредитний договір № 12/09/06 з додатковими договорами, відповідно до п.1.1. якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 2 000 000 000, 00 грн. на строк з 04.06.2014 до 30.12.2016.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним Кредитним договором з додатковими договорами, 11.06.2014 між ОСОБА_2 банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс» було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 583.

Відповідно до п.5.1. Договору іпотеки іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності наступне нерухоме майно:

- будівлю їдальні літ.»А-2», загальною площею 780 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Жовківська, будинок 63, що належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 06.05.2008, видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політки Львівської міської ради та зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як обєкт нерухомого майна - будівля їдальні літ. «А-2», загальною площею 780 кв.м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 1.

Право власності на Предмет іпотеки за Іпотекодавцем зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 333378, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.03.2013 №1186676.

- будівлю літ. «А-2», загальною площею 1363,5 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Жовківська, будинок 63, що належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005, видане Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради, зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як обєкт нерухомого майна - будівля літ. «А-2», загальною площею 1363,5 кв.м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 1.

Право власності на Предмет іпотеки за Іпотекодавцем зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 332352, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.03.2013 №1183079;

- будівлю літ. «А'-2», загальною площею 1610,7 кв.м.,що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Жовківська, будинок 63, що належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005, видане Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, як обєкт нерухомого майна - будівля літ. «А'-2», загальною площею 1610,7 кв.м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 1.

Право власності на Предмет іпотеки за Іпотекодавцем зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 304964, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.03.2013 №1078458;

- будівлю літ. «А-4», загальною площею 7417 кв.м.,що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Жовківська, будинок 63, що належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005, видане Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, як обєкт нерухомого майна - будівля літ. «А-4», загальною площею 7417 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1.

Право власності на Предмет іпотеки за Іпотекодавцем зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 304839, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.03.2013 №1078013.

Зважаючи на те, що Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» зобов'язання за Кредитним договором не виконало, заборгованість за кредитом не повернуло, ОСОБА_2 банк України звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором №12/0963 від 04.06.2014 з додатковими договорами, укладеним між ОСОБА_2 банком України та ОСОБА_5 акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною 41 690 900 грн. на підставі ст.ст. 33, 39, 43 Закону України «Про іпотеку», та зазначаючи розмір початкової ціни предмета іпотеки.

12.06.2018 до Господарського суду Львівської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс» надійшло клопотання про призначення судової експертизи у справі.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 у справі №914/569/18 призначено судову інженерно-технічну експертизу у справі №914/569/18, на вирішення якої поставлено питання щодо визначення ринкової вартості нерухомого майна, що є «Предметом іпотеки» за Іпотечним договором від 11.06.2014 року, укладеним між ОСОБА_2 банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю Юрок Плюс, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованим в реєстрі за №583, станом на дату проведення експертизи. Проведення експертизи доручено Львівському науково-дослідному інституту судової експертизи. На час проведення експертизи провадження у справі №914/569/18 зупинено.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду повинна бути зазначена початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації

Відповідно до ст.43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 5 іпотечного договору сторони погодили, що ринкова вартість предмета іпотеки становить 105 378 153,00 грн.

ОСОБА_2 банк України у позовній заяві просить суд встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 41 690 900 грн.

Вказана ціна, визначена позивачем на підставі звіту про оцінку нежитлової нерухомості комплексу нежитлових будівель, загальною площею 11 171, 2 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Жовківська,63, наданого суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «КК «Увекон» станом на 17.05.2017. Як зазначено у вказаному звіті, строк його дії - 12 місяців.

При цьому, у вказаному звіті ТОВ «КК «Увекон» зазначено, що у звязку із неможливістю доступу Виконавця для обстеження Обєкта оцінки, відповідність технічних характеристик обєкту оцінки наявним вихідним даним та інформації про нього, отриманої з наданих замовником документів, не перевірялась, виконавець не мав можливості перевірити фактичну наявність, технічний стан чи параметри оцінюваного майна і не несе відповідальності за точність вихідних даних; фотофіксація обєкту виконана лише зовнішня при ракурсі із загальнодоступної території. Окрім того, виконавець зауважує, що результати оцінки дійсні лише в тому випадку, коли всі вихідні дані, викладені у даному Звіті, відповідають дійсності, а підсумкова величина вартості обєктів оцінки є дійсною виключно на дату визначення такої вартості дату проведення оцінки і є лише найбільш вірогідною їх ринковою вартістю. Зміна ринкової конюнктури може суттєво вплинути на вартість, визначену у звіті на дату оцінки (п.п.2.1., 2.3. звіту).

Відповідно до рецензії вказаного звіту, здійсненого рецензентом ОСОБА_10 у травні 2018 року, такий в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

Разом з тим, як вбачається з наявної в матеріалах справи рецензії вказаного звіту, здійсненої рецензентом ОСОБА_11 23.06.2018, такий не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків

Окрім того, відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна (групи нежитлових будівель) загальною площею 11 171, 2 кв.м, що знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Жовківська,63, здійсненого ФОП ОСОБА_7 на замовлення відповідача, ринкова вартість предмета іпотеки становить 101 911 135 грн.

Відтак, в матеріалах справи містяться суперечливі докази як відносно достовірності оцінки предмета іпотеки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «КК «Увекон» на замовлення ОСОБА_2 банку України, яка була підставою для визначення початкової ціни реалізації предмета іпотеки при зверненні з позовом, так і відносно дійсної вартості предмета іпотеки, а між сторонами існує спір щодо вартості предмета іпотеки на даний час.

З наведеного вбачається, що питання встановлення дійсної вартості предмету іпотеки, виходить за межі компетенції господарського суду та потребує спеціальних знань.

Відповідно до ч. 1, 3 та 4 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків (ч.5 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальністю за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Отже, якщо господарський суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в силу приписів статті 38, частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" у резолютивній частині рішення суду має бути встановлено та зазначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки. З урахуванням положення частини шостої статті 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Водночас господарський суд за необхідності може згідно із статтею 41 ГПК вирішити питання про призначення у справі відповідної судової експертизи. У випадку застосування процедури продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, навіть за наявності згоди сторін щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, початкова ціна такого продажу повинна бути встановлена на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності про оцінку майна, оскільки відповідно до частини другої статті 43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу не може бути нижчою за 90 відсотків вартості майна, визначеної шляхом його оцінки (п. 4.4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014р. № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів»).

Відтак, оцінка предмета іпотеки є обов'язковою передумовою прийняття рішення у даній справі, з огляду на предмет спору та викладені позивачем позовні вимоги.

Наявний у справі висновок суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «КК «Увекон» на даний момент та за станом на момент прийняття оскаржуваної ухвали, не може слугувати належним та допустимим доказом у даній справі для визначення вартості майна, яке є предметом звернення стягнення, оскільки: не визнається відповідачем, строк його дії закінчився, а вартість обєктів оцінки є дійсною виключно на дату визначення такої вартості, тобто станом на 17.05.2017. Окрім того, вказаний звіт складений особою, яка не була попереджена про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

При цьому, в матеріалах справи містяться суперечливі докази як відносно достовірності оцінки предмета іпотеки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «КК «Увекон» на замовлення ОСОБА_2 банку України, яка була підставою для визначення початкової ціни реалізації предмета іпотеки при зверненні з позовом, так і відносно дійсної вартості предмета іпотеки ( зокрема, суперечливі рецензії на звіт та звіт про оцінку, наданий ФОП ОСОБА_7А.), а між сторонами існує спір щодо вартості предмета іпотеки на даний час.

З огляду на викладене, колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про необхідність призначення судової експертизи, оскільки матеріали справи містять суперечливі докази щодо реальної вартості іпотечного майна та для з'ясування таких питань необхідні спеціальні знання.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи позивача про можливість корегування чинної оцінки спірного іпотечного майна, яка буде визначена за результатами його оцінки в момент виконання судового рішення, оскільки визначення судом вартості майна, на яке має бути звернуто стягнення у даному спорі на підставі судового рішення - є обов'язковим в силу прямого законодавчого припису (ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку").

Окрім того, колегія суддів не погоджується з покликанням скаржника на відсутність підстав для призначення експертизи з огляду на позицію ОСОБА_8 Верховного Суду, викладену у постанові від 21.03.2018 у справі №235/3619/15-ц, з огляду на наступне.

Як вбачається з вказаної постанови ОСОБА_8 Верховного Суду, у справі, яка розглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши наявність заборгованості за кредитним договором, порушення обов'язків іпотекодавцем, прийняв рішення про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом продажу вищевказаного нерухомого майна ПАТ "Укрсоцбанк" від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку" за ціною, встановленою за згодою сторін або на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

При цьому суд не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 Закону України "Про іпотеку".

Виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України "Про іпотеку" можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Разом з тим відповідно до статей 19 (Закон N 1404-VIII), 57 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон N 1404-VIII) сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_8 Верхового Суду дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Отже, у вказаній справі, суд прийняв рішення про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку" за ціною, встановленою за згодою сторін або на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Разом з тим, у справі №914/569/18 ОСОБА_2 банк України просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки встановивши спосіб реалізації предметів іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за чітко встановленою початковою ціною - 41 690 900, 00 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на наведені вище положення ГПК України та Закону України «Про іпотеку»,, приймаючи рішення у даній справі, у випадку задоволення позовних вимог, суд повинен зазначити початкову ціну продажу предмета іпотеки і така ціна повинна підтверджуватись наявними в матеріалах справи доказами. Проте, як вже вище зазначалось, наявні в матеріалах справи докази щодо дійсної вартості предмета іпотеки є суперечливими.

Отже, призначення господарським судом першої інстанції судової експертизи у даній справі є цілком обґрунтованим, а зупинення провадження у справі до завершення експертних досліджень є необхідною процесуальною дією, яка виправдовує тривалий розгляд цієї справи з метою повного та всебічного з'ясування суттєвих обставин спору, та не може вважатися порушенням прав сторін на розгляд даної справи судом впродовж розумного строку, які визначені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, доводи скаржника про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 у справі №914/569/18 колегія суддів не вбачає.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 у справі №914/569/18 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 банку України без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню до суду касаційної інстанції відповідно до ст. 287 ГПК України не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 06.11.2018.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.