РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2018 м. Київ Справа № 910/11267/18

За позовом: публічного акціонерного товариства "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОР-СЕРВІС";

про: зобов'язання повернути документи.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОР-СЕРВІС" (далі - відповідач) про зобов'язання повернути документи.

Позовні вимоги мотивовані наявністю підстав для зобов'язання відповідача повернути документи за укладеним між сторонами спору договором відступлення права вимоги від 29.01.2015 № 122-14/15-Ф, враховуючи порушення відповідачем умов вказаного договору в частині грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11267/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю, враховуючи відсутність функціонування зазначеного в договорі відступлення права вимоги від 29.01.2015 № 122-14/15-Ф рахунку внаслідок початку процедури ліквідації позивача та відсутність оригіналів документів внаслідок проведення обшуку.

До господарського суду надійшло клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі гр. ОСОБА_1 в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

Вказане клопотання судом відхилене, оскільки рішення суду у даній справі жодним чином не вплине на права та обов'язки гр. ОСОБА_1

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про відсутність в матеріалах справи доказів неможливості перерахування грошових коштів за Договором на користь позивача, а також відсутності доказів вилучення, внаслідок проведення обшуку, документів саме за договором відступлення права вимоги від 29.01.2015 № 122-14/15-Ф.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як первісним кредитором, та відповідачем, як новим кредитором, укладено договір відступлення права вимоги від 29.01.2015 № 122-14/15-Ф (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач передає відповідачу належне позивачу право вимоги за договором, укладеним між позивачем та ОСОБА_1, як боржником, а саме: кредитний договір від 30.05.2014 № 122-14 з лімітом кредитування в розмірі 3.400.000,00 грн. (п. 1.2 Договору).

Пунктом 1.4 Договору визначено, що загальна сума відшкодування за відступлення права вимоги за Договором складає 3.362.600,00 грн.

Положеннями п. 2.1.1 Договору передбачено, що відповідач зобов'язаний переказати позивачу, після набрання чинності цього Договору, в строк до 30.12.2015 відшкодування за відступлення права вимоги за договором в сумі 3.362.600,00 грн. на рахунок позивача № 373958006.

Відповідно до п. 4.2 Договору, у випадку, якщо відповідач не здійснить переказ грошових коштів в порядку, на умовах і у строки, передбачені п. 2.1.1 Договору, право вимоги за Кредитним договором, що було відступлено за цим Договором, до відповідача не переходить та безумовно залишається у позивача. В такому випадку цей Договір припиняється в день, наступний за датою, визначеною в п. 2.1.1, коли відповідач повинен був здійснити остаточний розрахунок з позивачем.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами спору Договір є договором про відступлення права вимоги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Так, між сторонами спору підписаний та скріплений відбитками печаток акт приймання передачі документації від 29.01.2015, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав оригінали: кредитного договору від 30.05.2014 № 122-14, додаткових угод до кредитного договору № 1 - 8 та балансову виписку по рахунку № 02.

У зв'язку із невиконанням відповідачем грошового зобов'язання за укладеним між сторонами спору Договором, позивач 27.03.2018 направив на адресу відповідача вимогу від 23.03.2018 № 03/225 про повернення на протязі семи днів оригіналів документів, зокрема, за актом приймання передачі документації від 29.01.2015 за Договором.

Проте, вказана вимога позивача залишена відповідачем без виконання.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, жодного підтвердження факту виконання відповідачем грошового зобов'язання за Договором сторонами судового процесу до суду не подано.

Приписами частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Приймаючи до уваги невиконання відповідачем грошового зобов'язання у строк, встановлений Договором та враховуючи п. 4.2 Договору, останній є припиненим з 31.12.2015, а право вимоги за кредитним договором від 30.05.2014 № 122-14 належить позивачу.

Таким чином, оригінали документів, які передані відповідачу за актом приймання передачі документації від 29.01.2015 підлягають поверненню позивачу.

Заперечення відповідача, викладені в поданому до суду відзиві на позов судом відхилені, оскільки відповідачем не подано до суду жодного доказу неможливості перерахування грошових коштів за Договором на користь позивача, а з поданого до суду протоколу обшуку від 25.12.2015 не вбачається вилучення документів, саме, за актом приймання передачі документації від 29.01.2015, який є додатком № 1 до укладеного між сторонами спору Договору.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОР-СЕРВІС" (04116, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10, ідентифікаційний код: 39321683) повернути на користь публічного акціонерного товариства "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 54, ідентифікаційний код: 20017340) оригінали документів, отриманих за актом приймання передачі документації від 29.01.2015, який є додатком № 1 до договору відступлення права вимоги від 29.01.2015 № 122-14/15-Ф, а саме: кредитний договір від 30.05.2014 № 122-14, додаткові угоди до кредитного договору № 1 - 8 та балансову виписку по рахунку № 02.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОР-СЕРВІС" (04116, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10, ідентифікаційний код: 39321683) на користь публічного акціонерного товариства "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 54, ідентифікаційний код: 20017340) витрати по сплаті судового збору в сумі 1.762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац