ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року м. Черкаси справа № 925/953/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Кадусі Н.В. за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача ОСОБА_2 за довіреністю, розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Державної установи «Черкаська виправна колонія № 62» про стягнення 103804 грн. 01 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до Державної установи «Черкаська виправна колонія № 62» (далі - відповідач), в якому просив стягнути, на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 2038/14-БО (т)-36 від 03.02.2014 року, 46497 грн. 16 коп. пені, 5379 грн. 12 коп. 3% річних, 51927 грн. 73 коп. інфляційних втрат та відшкодувати судові витрати.

Позов мотивований порушенням відповідачем порядку і строків оплати поставленого йому позивачем природного газу за договором купівлі-продажу природного газу № 2038/14-БО (т)-36 від 03.02.2014 року.

Ухвалою господарського суду від 18.09.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/953/18, справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.10.2018 року.

В судовому засіданні представник позивача позов з підстав, викладених в позовній заяві, підтримала і просила суд задовольнити повністю, відповідач в особі свого представника позовні вимоги визнав повністю.

Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

03.02.2014 року позивачем - публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як продавцем, та відповідачем Черкаською виправною колонією управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області (№62), як покупцем, був укладений договір № 2038/14-БО (т)-36 купівлі-продажу природного газу (далі Договір, а. с. 14-19).

Відповідно до п. п. 1.1. - 1.2. п. 1 Договору, продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязався прийняти і оплатити цей природній газ (далі в тексті Договору - газ), на умовах цього Договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетним установам та організаціям та іншими споживачами.

Згідно із п. 2.1. Договору, продавець передає покупцю з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року газ обсягом до 463 тис. куб. м.

Відповідно до п. п. 5.1. - 5.2 Договору, ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб. м. газу становить 3459 грн. без врахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування та розподіл природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 17 %. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 295,60 грн., крім того ПДВ 17% - 50,25 грн., всього з ПДВ 345,85 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 3823,78 грн., крім того ПДВ 17 % - 650,04 грн., всього з ПДВ 4473,82 грн.

Загальна вартість цього Договору становить 1770409,12 грн., крім того ПДВ 300969,54 грн., разом з ПДВ 2071378,66 грн. (п. п. 5.5. Договору).

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. п. 6.2. Договору, при невиконані покупцем вимог, передбачених у п. п. 6.1. цього договору, продавець має право обмежити передачу газу покупцеві або припинити передачу газу до повного погашення заборгованості за переданий газ по цьому договору.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (п. п. 7.1).

Згідно з п. 7. 2 Договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього Договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірах подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У п. 9.3. Договору сторони домовилися, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свої прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

Договір погоджений обома сторонами, що підтверджується підписами їх представників та печатками юридичних осіб.

Договір набув чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.12.2014 року і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Додатковими угодами до Договору № 1 від 06.03.2014 року, № 2 від 29.04.2014 року, № 3 від 27.05.2014 року, № 4 від 29.08.2014 року, № 5 від 30.09.2014 року, № 7 від 30.12.2014 року сторони, зокрема, викладали у новій редакції умови п. п. 5.5 Договору, щодо ціни газу (а. с. 20-30).

Зазначені додаткові угоди набули чинності з дати її підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін.

Із актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 року на загальну суму з ПДВ 330901,49 грн., від 28.02.2014 року на загальну суму з ПДВ 301623,14 грн., від 31.03.3014 року на загальну суму з ПДВ 145185,74 грн., від 30.04.2014 року на загальну суму з ПДВ 119391,68 грн., від 31.10.2014 року на загальну суму з ПДВ 40471,94 грн., від 30.11.2014 року на загальну суму з ПДВ 298257,34 грн., від 31.12.2014 року на загальну суму з ПДВ 660724,50 грн. вбачається, що позивачем передано, а відповідачем прийнято відповідно до договору від 03.02.2014 року № 2038/14-БО(Т)-36 у січні-квітні, жовтні-грудні 2014 року природного газу на загальну суму з ПДВ 1896555 грн. 83 коп. (а. с. 31-37). Акти підписані представниками обох сторін, представником газорозподільної організації та скріплені їхніми печатками.

Відповідач свої зобов'язання за договором поставки природного газу виконав з порушенням умов п. 6.1 Договору, за поставлений природний газ розрахувався не вчасно.

За розрахунком позивача, згідно з даними його бухгалтерського обліку, відповідач заборгованість по основному боргу станом на день подання позову сплатив в повному обсязі із порушенням зазначених у п. п. 6.1. Договору строків, у звязку з чим, позивачем заявлені до стягнення 46497 грн. 16 коп. пені, 5379 грн. 12 коп. 3% річних, 51927 грн. 73 коп. інфляційних втрат за відповідні періоди прострочення (а. с. 38-42).

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору купівлі-продажу природного газу № 2038/14-БО (т)-36 від 03.02.2014 року, вимоги позивача і заперечення відповідача витікають із прав і обов'язків сторін за цим договором.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 ГК, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 ЦК України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків (зобовязань), зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення пені, передбаченої пунктом 7.2. договором купівлі-продажу природного газу № 2038/14-БО (т)-36 від 03.02.2014 року, та наслідків порушення грошового зобовязання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у виді 3% річних. Щодо обставин встановлення строків оплати, періодів прострочення, правильності розрахунків спірних сум пені, інфляційних втрат та 3% річних сторони спору не мають.

При вирішенні спору в частині стягнення спірних сум пені, інфляційних втрат, 3% річних за період прострочення, суд керується приписами статей 549 - 552, 610-612, 614 ЦК України, статтями 216-218, 229 - 232, 234 ГК України, ст. 625 ч. 2 ЦК України, нормами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розясненнями, викладеними в постановах Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» N 14 від 17.12.2013 року.

З огляду на викладені обставини справи, враховуючи, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані і підтверджені належними, допустимими і достатніми доказами, відповідачем позов щодо стягнення 46497 грн. 16 коп. пені, 5379 грн. 12 коп. 3% річних, 51927 грн. 73 коп. інфляційних втрат за період прострочення визнано повністю, такі вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 статті 185 ГПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд приймає визнання позову відповідачем, у звязку з чим, позовні вимоги щодо стягнення 46497 грн. 16 коп. пені, 5379 грн. 12 коп. 3% річних, 51927 грн. 73 коп. інфляційних втрат, задовольняє у повному обсязі.

Крім того, позивачем в особі його представника та відповідачем в особі його представника подано заяву про застосування п. 1. ст. 129, ст. 130 ГПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» при вирішенні питання розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, на підставі вищезазначеного, статті 129 ГПК України, позивачу належить до повернення з державного бюджету 881 грн. (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) та, відповідно, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 881 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 185 ч. 3, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державної установи «Черкаська виправна колонія № 62», , місцезнаходження 18027, м. Черкаси, вул. Сурікова, 30 на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 - 46497 грн. 16 коп. пені, 5379 грн. 12 коп. 3% річних, 51927 грн. 73 коп. інфляційних втрат, 881 грн. судових витрат.

Повернути Публічному акціонерному товариству Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 судовий збір у розмірі 881 грн., сплачений платіжним дорученням № 6008008 від 07.09.2018 року.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 02.11.2018 року.

Суддя В.М. Грачов