ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 жовтня 2018 р.

Справа № 903/557/18

Суддя Господарського суду Волинської області Слободян О.Г. розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Оптіма"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум Трейд"

про стягнення 97678грн. 18коп.

за відсутності представників сторін

встановила: позивач – ТОВ "ТД Оптіма" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача – "Континіум Трейд" 97678грн. 18коп. основного боргу за поставлений товар згідно договору постачання №437 від 13.10.2016р.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань згідно умов договору постачання щодо оплати за поставлений товар. Наявність заборгованості підтверджує видатковими накладними та накладними на повернення товару.

Ухвалою суду від 07.08.2018р. відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Також повідомлено сторін, що інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://vl.arbitr.gov.ua.

Вищевказана ухвала про відкриття провадження у справі направлена сторонам листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

27.08.2018р. відповідач надіслав на адресу суду відзив (вх. №01-55/9110/18), в якому вказує, що в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму боргу, що виникла у зв’язку із невчасним виконанням зобов’язань по договору постачання №437 від 13.10.2016 р. на підставі видаткових накладних №140, 141 від 17.07.2018 р. та 412 від 30.08.2018 р., з врахуванням накладних на повернення №4128 від 01.12.2017р., №3151 від 01.09.2017, №4127 від 01.12.2017, №4130 від 01.12.2017, №4131 від 01.12.2017, №975 від 30.05.2018, №974 від 30.05.2018. Однак, позивачем при подачі позову не враховано часткову сплату заборгованості за поставлений товар згідно платіжних доручень №139902 від 28.08.2017 на суму 63 825,48грн. та №2527 від 03.08.2018р. на суму 2 000грн., всього 65 825,48 грн. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 31 752,70 грн., а тому просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення 65825,48грн.

Ухвалою суду від 04.09.2018р. постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 02.10.2018р.

Ухвалою суду від 02.10.2018р. відкладено розгляд справи по суті на 23.10.2018р.

Представники сторін у судове засідання двічі не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвали суду від 04.09.2018р. та 02.10.2018р. вручені відповідачу, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Ухвали суду, що направлялись позивачу за адресою, зазначеною ним у позовній заяві (51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Леваневського, 3) та в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громацьких формувань (52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. 8 Березня, 23), повернулися на адресу суду без вручення позивачу з відміткою пошти "Адресата не знайдено" та "За терміном зберігання".

Суд вважає, що ним виконано обов'язок щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи в суді, оскільки всі ухвали суду були надіслані позивачу за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною та зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Частинами 1 та 3 ст.202 ГПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи тривалість судового провадження та те, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх в сукупності, господарський суд встановив наступне.

13.10.2016р. між позивачем- ТОВ «ТД ОПТІМА» та відповідачем- ТОВ «КОНТИНІУМ- ТРЕЙД» було укладено договір постачання №437 (а.с. 7).

Відповідно до. п. 1.1. договору, позивач (постачальник) зобов'язується поставити, а відповідач (покупець) прийняти та оплатити посуд в асортименті, який в подальшому іменується "Товар", у відповідності до узгоджених заявок покупця та товарних накладних.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що заявка покупця вважається прийнятою і узгодженою з постачальником (акцептованою), якщо постачальник або направить покупцю рахунок на оплату товару, або виконає заявку шляхом постачання вказаного у ній товару. У разі самовивозу товару на умовах EXW, можливе постачання товару без заявки покупця. В цьому разі товар вважається прийнятим, а договірні зобов'язання узгодженими з моменту оформлення товарної накладної.

Згідно п. 2.4. договору, перехід права власності на товар та ризику та випадкової загибелі чи пошкодження відбувається з моменту підписання уповноваженими представниками сторіннакладної, що засвідчує момент передачі товару покупцю.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що у разі доставки товару на адресу покупця, факт виконання зобов'язання поставити товар підтверджується датою, яка зазначена у товарній накладній, яка підписана представниками покупця у момент приймання-передачі партії товару водієм-експедитором постачальника.

Згідно п. 4.2. договору, якщо термін оплати в заявці чи рахунку не зазначено, товар підлягає повній оплаті протягом 2-х календарних днів з моменту приймання-передачі товару.

Відповідно до п. 4.3. договору, датою здійснення платежу за товар, вважається дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Згідно п. 8.2.. договору, якщо сторони не взмозі дійти згоди шляхом перемовин, дані розбіжності повинні бути врегульовані у господарському суді відповідно до діючого законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання договору постачання №437 від 13.10.2016р. позивач здійснив поставки партій товару на адресу відповідача на загальну суму 142 050грн. 33коп., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними №140 від 17.07.2017р., №141 від 17.07.2017р., № 412 від 30.08.2017р. (а.с. 8-16).

По вищевказаним накладним за отримані товарно- матеріальні цінності сторони здійснили повернення частини раніше переданого відповідачу і не оплаченого товару, що підтверджується поверненнями постачальнику №4127, №4128, №4130, № 4131, №3151, №974, №975 (а.с. 17-24).

Як вбачається з матеріалів справи та поданого відповідачем відзиву, до звернення позивача з позовом до суду, відповідач здійснив оплату за поставлений товар в сумі 65825грн. 48коп., що підтверджується копіями платіжних доручень від 28.08.2017р. на суму 63825грн. 48коп. та 03.08.2017р. на суму 2000грн., згідно договору від 13.10.2016р.

В порушення умов договору постачання №437 від 13.10.2016р., з врахуванням повернення товару та часткової оплати відповідачем заборгованості, останнім не здійснено остаточних розрахунків за поставлений товар, в зв'язку з чим у нього залишилась заборгованість перед позивачем у розмірі 31752грн. 70коп.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язань –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи вищенаведене, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 97678грн. 18коп. підлягає частковому задоволенню на суму 31752грн. 70коп. У стягненні 65825грн. 48коп. слід відмовити, оскільки існування предмета спору в цій частині заборгованості припинилося до пред'явлення позову до суду.

На день розгляду спору заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 31752грн. 70коп., не погашена, не спростована відповідачем, підтверджена матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 202, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, –

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум Трейд" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Оптіма" () 31752грн. 70коп. заборгованості за поставлений товар, а також 572грн. 78коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В частині стягнення 65825грн. 48коп. основного боргу відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 26.10.2018р.

Суддя                                                                      О. Г. Слободян