ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" жовтня 2018 р.                                                             Справа № 924/972/18

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Грамчука І.В., розглянувши матеріали заяви приватного підприємства „Кристал”, м. Шепетівка Хмельницької області про видачу судового наказу щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю „Євразія-Сервіс”, с. Кременчуки Красилівського району Хмельницької області заборгованості у розмірі 27602,63 грн.

В С Т А Н О В И В:

29.10.2018р. до господарського суду області надійшла заява приватного підприємства „Кристал” про видачу судового наказу щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю „Євразія-Сервіс” заборгованості за договором про відступлення права вимоги (цесії) № 07/09/2018-37-ЗПП від 07.09.2018р. та договору поставки № 01/09-2016/Є від 01.09.2016р. у розмірі 27602,63 грн.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Згідно ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

В ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 2 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України).

Як встановлено судом, в підтвердження існування заборгованості заявником до поданої заяви долучено копії: договору про відступлення права вимоги (цесії) № 07/09/2018-37-ЗПП від 07.09.2018р., договору поставки № 01/09-2016/Є від 01.09.2016р., видаткових накладних, акта звірки взаємних розрахунків за період 2016р. Із наданих заявником видаткових накладних, а саме: № 38 від 30.09.2016р., № 76 від 31.10.2016р., № 153 від 30.11.2016р., № 285 від 31.12.2016р. вбачається, що вони підписані та скріплені відтисками печаток покупця (ТОВ „Євразія-Сервіс”), однак відсутнє ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) особи, яка їх підписувала.

Між тим в ст. 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ст. 10 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів і зобов'язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Об'єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов'язковим згідно з законодавством.

Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995р. № 88, а саме п.п. 2.1., 2.2., 2.3., 2.4., 2.15. встановлено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи). Первинні документи, створені в електронному вигляді, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Первинні документи підлягають обов'язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув'язка окремих показників.

З вказаних видаткових накладних, які складені на виконання договору поставки від 01.09.2016, укладеного між заявником і боржником, не вбачається хто саме отримував товар, зокрема, неможливо встановити осіб та їх повноваження, що отримували вказаний в них товар та визначити їх правовий зв'язок з товариством з обмеженою відповідальністю „Євразія-Сервіс”.

Разом з тим, судом відмічається, що відповідно до п. 2.2. договору для замовлення товару, покупець звертається до постачальника із заявкою з посиланням на кількість та характеристики товару, що замовляється. Заявка може оформлятись в усній формі. Виставлення покупцю рахунку на оплату товару підтверджує факт погодження сторонами заявки покупця.

Згідно п. 2.3. договору разом з товаром постачальник надає покупцеві такі документи: видаткова накладна на товар; рахунок-фактура, в якому вказана ціна одиниці товару та виділені окремим рядком сума ПДВ, кількість та загальна вартість товару в цій партії (рахунок-фактура повинен бути підписаний директором та головним бухгалтером, а також завірений печаткою постачальника).

Таким чином, згідно до умов п.п. 2.2., 2.3. договору поставки від 01.09.2016р. поставка і передача товару проводиться згідно рахунку на оплату та рахунку-фактури. Однак, до заяви про видачу судового наказу не додано рахунків-фактур, рахунків на оплату та доказів їх виставлення боржнику.

Крім того, в якості доказу заявником надано акт звірки взаємних розрахунків станом за період 2016р., складений між ТОВ „Євразія-Сервіс” і ТОВ „Зелений Простір Поділля”.

Виходячи із цих норм Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, до первинних документів можуть бути віднесені: господарський договір і документи, що підтверджують його виконання (акти прийому-передачі товару, видаткові накладні, розрахункову документацію і т.д.). В свою чергу чинним законодавством України акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили доказу щодо наявності у боржника обов’язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов’язку. Таким чином, акт звірки взаєморозрахунків не можна вважати документом, що підтверджує наявність зобов’язання за господарським договором, оскільки він не відповідає вимогам первинних документів.

Окрім того, судом враховується, що в порушення вимог чинного процесуального законодавства, заявником не подано документів, з яких би вбачалося, що боржник визнає або не заперечує свій обов’язок зі сплати заявленої до стягнення суми боргу. Не подано заявником і доказів того, що йому невідомо про наявність спору.

З урахуванням викладеного, оскільки вимоги за заявою про видачу наказу не мають ознак безспірності, до заяви не додано відповідних доказів, які б підтверджували відсутність спору про право, заява оформлена з порушенням вимог, встановлених п. 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, в зв'язку з чим згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України задоволенню не підлягає.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст.152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

У відповідності до ст.ст. 148, 150, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 152, ст.ст. 153, 154 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити приватному підприємству „Кристал” у видачі судового наказу щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю „Євразія-Сервіс” заборгованості за договором поставки № 01/09-2016/Є від 01.09.2016р. у розмірі 27602,63 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала підписана 30.10.2018р.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                І.В. Грамчук

Віддрук. 3 прим. (надіслати всім реком. з повідом.):

1 - до справи;

2 - заявнику (30403, Хмельницька обл., м. Шепетівка, вул. Економічна, 1, корп. А);

3 - боржнику (31026, Хмельницька обл., Красилівський район, с. Кременчуки, вул. Заводська, 1).