СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2018 р. Справа № 922/1219/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Россолов В.В. , суддя Склярук О.І.

при секретарі судового засідання Беккер Т.М.

представників сторін:

позивача - не з'явився;

першого відповідача - Сластьон С.В. (свідоцтво серія НОМЕР_1 від 24.07.2018 року, довіреність б/н від 01.10.2018 року);

другого відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№115Х/1-43) на ухвалу господарського суду Харківської області від 07.05.2018 у справі №922/1219/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторомі-Транс", смт. Пісочин, Харківський район, Харківська область

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт", м. Гадяч, Полтавська область

2) Фізичної особи - підприємця Профончика Олександра Йозефовича, смт. Золочів, Харківська область

про стягнення 4588200,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.05.2018 (суддя Байбак О.І.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" (вх. № 2475 від 29.01.2018) про надання відстрочки виконання рішення суду задоволено частково.

Товариству з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" надано відстрочку у виконанні постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 у справі №922/1219/17 до 15.11.2018.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторомі-Транс" звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 07.05.2018 по справі № 922/1219/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про надання відстрочки виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 у справі № 922/1219/17.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано ступінь вини першого відповідача. Вказує, що судом не було дотримано принципів розумності та справедливості, враховано тільки інтереси боржника, а не стягувача. Зазначає, що відсутність коштів не звільняє від виконання рішення суду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача. Встановлено відповідачам строк до 05.10.2018 для надання відзивів на апеляційну скаргу, з наданням доказів надсилання (надання) іншим учасникам справи копій відзивів та доданих до них документів.

Указом Президента від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", крім іншого, ліквідовано Харківський апеляційний господарський суд та утворено Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області з місцезнаходженням у місті Харкові.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць) та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента від 28.09.2018 року № 295/2018 "Про переведення суддів" до новоутвореного Східного апеляційного господарського суду переведено суддів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 року.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та ст. 31 ГПК України судові справи та матеріали проваджень, що перебували у володінні суду, що ліквідується передані до новоутвореного суду.

Згідно до п. 3 ч. 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Згідно витягу з Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2018 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2018 року справу №922/1219/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 05.11.2018 року.

Позивач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, однак, наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Копія ухвали від 12.10.2018, направлена на адресу Фізичної особи - підприємця Профончика О.Й. також повернулася на адресу суду з відміткою поштового відділення «закінченням терміну зберігання».

Пунктом 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За таких обставин, судова колегія вважає другого відповідача повідомленим належним чином про дату і місце судового засідання.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю позивача та другого відповідача.

Згідно ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторомі-Транс" звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" та Фізичної особи - підприємця Профончика Олександра Йозефовича за договором про надання транспортних послуг при перевезеннях вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 1 від 01 лютого 2012 року солідарно 2000,00 грн. - частину суми зобов'язання в межах договору поруки від 01 лютого 2012 року та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" за договором про надання транспортних послуг при перевезеннях вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 1 від 01 лютого 2012 року 4 586 200,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області (головуючий суддя - Хотенець П.В.) від 26.06.2017 по справі №922/1219/17 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторомі-Транс", смт. Пісочин, Харківська обл. відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторомі-Транс" задоволено частково: стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" та Фізичної особи - підприємця Профончика Олександра Йозефовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторомі-Транс" заборгованість в розмірі 2000,00 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторомі-Транс" заборгованість в розмірі 729 900,00 грн.

На виконання зазначеної постанови 30.11.2017 господарським судом видано відповідні накази.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" звернулося до суду з заявою (вх.№ 2475 від 29.01.2018), в якій просило суд відстрочити виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 по справі № 922/1219/17 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторомі-Транс" заборгованості в розмірі 729 900,00 грн. та в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" та Фізичної особи - підприємця Профончика Олександра Йозефовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторомі-Транс" заборгованості в розмірі 2000,00 грн. на 24 місяці.

Задовольняючи частково заяву про відстрочку виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 по справі №922/1219/17, суд першої інстанції зазначив, що обставини є винятковими і що відстрочка виконання судового рішення дозволить акумулювати необхідні фінансові кошти для повного його виконання, виходячи з пріоритету інтересів позивача у справі для відновлення його права у вигляді отримання повної суми заборгованості, за наявності достатніх даних вважати реальною можливість відшкодування боржником заборгованості за рішенням суду у даній справі.

Місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ "Агропродекспорт", та надання товариству відстрочки у виконанні судового рішення у даній справі, оскільки відстрочка надасть останньому можливість уникнути банкрутства, та виконати судове рішення у даній справі шляхом сплати на користь ТОВ "Авторомі-Транс" визначених рішенням грошових коштів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Системний аналіз зазначеної статті ГПК України свідчить про те, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Для застосування передбачених цією нормою заходів, суду необхідно встановити чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі. Крім того, розглядаючи питання про відстрочку виконання рішення суду, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 331 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

В пункті 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", зокрема, зазначено, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За змістом ст.ст. 73-74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктами 1-2 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як свідчать матеріали справи, одним з боржників по цій справі є Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт", м. Гадяч, Полтавська обл., основним видом діяльності якого є оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами.

При цьому, матеріали справи також свідчать про те, що зазначене товариство є експортером зазначеної продукції. Протягом останніх 10 років ТОВ «Агропродекспорт» здійснювало торгівлю в Російською Федерацією та Республікою Казахстан, що підтверджується залученими до матеріалів справи зовнішньоекономічними контрактами та додатковими угодами до них.

Як зазначає ТОВ «Агропродекспорт», доля його експорту до Російської Федерації становить 90% від загальної кількості експорту.

Однак, починаючи з 2014 року, Російська Федерація закрила свій ринок (введено продуктове ембарго) для продукції українського виробництва та ввела всілякі обмеження та заборони на транзит української молочної продукції митною територією Російської Федерації до Республіки Казахстан та Киргизької Республіки.

Зазначені обставини погіршили фінансове становище ТОВ «Агропродекспорт» оскільки значно ускладнили ведення останнім зовнішньоекономічної діяльності, та призвели до втрати прибутку.

В заяві ТОВ «Агропродекспорт» зазначає, що він постійно шукає нові ринки збуту товарів, однак організація і пошук таких ринків є процесом вкрай довготривалим та проблематичним, оскільки потребує вливання значних фінансових коштів та ресурсів, а останнє до того ж зазначає значної конкуренції з боку інших суб'єктів господарювання.

Судом першої інстанції встановлено, що звітом про фінансові результати Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" з 2016 рік та за 9 місяців 2017 року за формою № 2 підтверджується факт збиткової діяльності підприємства боржника в звітний період. У товариства обліковуються збитки у розмірі 320 797 000 грн. за 2016 рік, та 69 011 000 грн. за 9 місяців 2017 року.

Як свідчить банківські довідки № 243-3186/18 від 24.01.2018 (видана Публічним акціонерним товариством "Кредобанк"), № 153-00/235 від 25.01.2018 (видана Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України") та № 70-1-1/288 від 24.01.2018 (видана Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк") загальна кількість грошових коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт", яка знаходиться на відповідних рахунках у зазначених фінансових установах, складає 7616,06 гривень, що є недостатнім для виконання судового рішення у даній справі.

Разом з тим, згідно з довідкою АТ «Укрексімбанк» від 09.01.2018 ТОВ "Агропродекспорт" має значну заборгованість перед зазначеним банком за кредитними договорами від 12.12.2013 зі строком дії до 30.09.2018, та від 30.10.2014 зі строком дії до 09.10.2018, яка в загальній сумі становить близько 348 млн. грн., та 19,5 млн. дол. США.

При цьому, ТОВ "Агропродекспорт" зазначає, що його майно перебуває у заставі з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами.

Матеріали справи також свідчать про неналежне виконання контрагентами ТОВ "Агропродекспорт" власних зобов'язань перед товариством щодо сплати на його користь грошових коштів. ТОВ "Агропродекспорт" ведеться активна робота по стягненню дебіторської заборгованості, в тому числі, з боржників-нерезидентів. Зокрема МКАС при ТПП України задовольнив позови товариства до боржників про стягнення заборгованості на загальну суму понад 5.5 млн. дол. США, без урахування арбітражних витрат.

Проте, як зазначає ТОВ "Агропродекспорт", більша частина із зазначених рішень МКАС при ТПП України ще не виконана, оскільки для їх примусового виконання потрібне проходження в державних судах країн, де зареєстровані боржники Товариства додаткових процедур визнання та отримання дозволу на примусове виконання.

Суди дійшли висновку, що вказані обставини свідчать про перебування ТОВ "Агропродекспорт" в скрутному матеріальному становищі. Матеріали справи не містять доказів наявності у останнього реальної можливості виконати судове рішення станом на момент винесення даної ухвали.

При цьому, ТОВ «Агропродекспорт» зазначає, що воно вживає всіх можливих заходів з метою продовження господарської діяльності, отримання прибутку для подальшого функціонування товариства, сплати податків, соціальних платежів, виплат заробітної плати працівникам та погашення заборгованості за рішеннями суду, в тому числі, перед ТОВ "Авторомі-Транс".

Товариство вказує, що воно вживає активних дій, зокрема, намагається здійснити вихід із своєю продукцією на ринок Європейського союзу, країн Африки та Азії, та починаючи з третього кварталу 2018 року розраховує на значні надходження коштів у зв'язку з укладенням нових зовнішньоекономічних контрактів, погодженням графіків нових поставок зі своїми контрагентами та відновленням роботи за укладеними раніше угодами, пошуком нових ринків збуту продукції, що надасть можливість провести повний розрахунок з Позивачем по даній справі.

Судами враховано той факт, що ТОВ "Агропродекспорт" надало детальний розрахунок з посиланням на заплановане отримання прибутку у Техніко - економічному обґрунтуванні операційної діяльності ТОВ «Агропродекспорт» за період з 1-го кварталу 2018 року по 4 квартал 2019 року (т. 5 а. с. 55).

Крім того, ТОВ "Агропродекспорт" укладено ряд договорів (т. 5 а. с. 56-61), в додаткових угодах до яких передбачені графіки із строками та обсягами запланованих поставок та відповідних виплат, що є підтвердженням вжиття останнім заходів для отримання коштів, достатніх для виконання рішення суду по даній справі та уникнення банкрутства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені ТОВ "Агропродекспорт" обставини є винятковими і що відстрочка виконання судового рішення дозволить акумулювати необхідні фінансові кошти для повного його виконання, виходячи з пріоритету інтересів позивача у справі для відновлення його права у вигляді отримання повної суми заборгованості, за наявності достатніх даних вважати реальною можливість відшкодування боржником заборгованості за рішенням суду у даній справі.

За таких обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт", та надання товариству відстрочки у виконанні судового рішення у даній справі, оскільки відстрочка надасть останньому можливість уникнути банкрутства, та виконати судове рішення у даній справі шляхом сплати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторомі-Транс" визначених рішенням грошових коштів.

Судова колегія зазначає, що, надання відстрочки виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна надто тривалою та бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", заява N 22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V). За практикою Суду в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (див. "Корнілов та інші проти України", заява N 36575/02, ухвала від 7 жовтня 2003 року; тривалість виконання - вісім місяців). І навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечить вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (див. ухвалу від 17 вересня 2002 року у справі "Крапивницький та інші проти України", заява N 60858/00). Отже, для з'ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Колегія суддів вважає, що відстрочка виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити повне виконання рішення та остаточне погашення заборгованості перед стягувачем.

У цій справі відстрочка виконання рішення суду здійснюється з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора, що можливе у випадку банкрутства боржника. Тобто, справедливий баланс інтересів сторін у цій справі дотриманий.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 року у справі №920/199/16, у постановах Вищого господарського суду України від 26.04.2017 року у справі №917/747/16 та від 16.11.2016 року у справі №921/830/15-г/16.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року «Чижів проти України» зазначено, що на державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Отже, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, дослідження та оцінювання не тільки доводів боржника, а й заперечення кредитора.

При цьому, необхідно враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все необхідно врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Оцінивши як доводи боржника, так і доводи кредитора, враховуючи фінансовий стан обох сторін, колегія суддів дійшла висновку, що надання відстрочки виконання рішення на 12 місяців не порушить принципу збалансованості інтересів сторін.

Судова колегія зазначає, що відповідно до вимог статті 331 ГПК України строк, на який може бути надана відстрочка виконання рішення, не може перевищувати 12 місяців з дня прийняття рішення. Таким чином, оскільки цей строк з дати прийняття рішення ще не минув, тому суд вважає за можливе надати першому відповідачу відстрочку виконання рішення.

Цей строк не є надто тривалим з огляду на конкретні обставини цієї справи та значний розмір заборгованості, яку перший відповідач повинен сплатити на користь позивача. Однак, боржник через встановлені судами причини неспроможний сплатити одним платежем визначену суму грошових коштів.

Відстрочка виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити повне виконання рішення та остаточне погашення заборгованості перед стягувачем.

В цій справі відстрочка виконання рішення суду здійснюється з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора, що можливе у випадку банкрутства боржника. Тобто, справедливий баланс інтересів сторін у цій справі дотриманий.

Отже, враховуючи викладене, оскільки обставини, які склалися у першого відповідача, є винятковими та такими, що ускладнюють виконання судового рішення. Приймаючи до уваги ситуацію, що склалася на міжнародному ринку збуту продукції першого відповідача, надані ним документальні докази на підтвердження існування тяжкого фінансового стану ТОВ "Агропродекспорт", вжиті першим відповідачем заходи зі стабілізації об'ємів виробництва, з урахуванням дотримання балансу матеріальних інтересів та наявності інфляційних процесів у економіці держави, зважаючи на те, що відстрочення виконання рішення на 12 місяців не суперечить ст. 331 ГПК України, відповідає принципам справедливості та розумності, а також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, колегія суддів дійшла, що судом першої інстанції було правомірно задоволено заяву про відстрочення виконання Товариству обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 по справі №922/1219/17.

Разом з тим, в прохальній частині заяви ТОВ "Агропродекспорт" просить надати йому відстрочку в частині солідарного зобов'язання зі сплати боргу в сумі 2000 грн. разом з Фізичною особою-підприємцем Профончиком О.Й. Однак, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів неможливості виконання Фізичною особою підприємцем Профончиком О.Й. своїх зобов'язань, відповідно суд першої інстанції правомірно відмовив останньому у наданні відстрочки у виконанні судового рішення у даній справі.

Крім того, місцевий суд правомірно зазначив про неможливість її надання строком на 24 місяці, оскільки п. 5 ст. 331 ГПК України передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Оскільки Постанова Харківського апеляційного господарського суду по даній праві про стягнення боргу була прийнята, та відповідно набрала законної сили 15.11.2017, розстрочка у виконанні зазначеної постанови згідно з даною ухвалою може бути надана до 15.11.2018.

Натомість, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача є необґрунтованою, безпідставною і підлягає залишенню без задоволення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її необґрунтованістю. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторомі-Транс" не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області від 07.05.2018 у справі №922/1219/17 має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 271 п.1 ч.1 ст.ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторомі-Транс" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 07.05.2018 у справі №922/1219/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 07.11.2018 р.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук