Справа № 909/437/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2018 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В., при секретарі судового засідання Сегін І. В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 909/437/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Альтеко" 540 725 грн 36 коп. за договорами купівлі-продажу.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з ТзОВ "Альтеко" за договорами купівлі-продажу від 05 жовтня 2016 р. та 05 жовтня 2017 р. 540 725 грн 36 коп., з яких 338 829 грн - основний борг, 124 769 грн 17 коп. пені, 13 590 грн 29 коп. - три проценти річних та 63 536 грн 90 коп. - інфляційні втрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення своїх договірних зобов'язань, згідно з умовами укладених між сторонами договорів купівлі-продажу, відповідач не оплатив прийнятий від позивача за відповідними накладними товар на загальну суму 338 829 грн. У зв'язку із порушенням договірних зобов'язань позивач також нарахував відповідачу пеню, три проценти річних та інфляційні втрати.

29 травня 2018 р., суд залишив позовну заяву без руху та зобов'язав позивача у п'ятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути виявлені недоліки.

18 червня 2018 р., суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 10 липня 2018 р.

09 липня 2018 р., до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він виклав свої заперечення на позов. Так, ТзОВ "Альтеко" зазначає, що наявні у матеріалах справи документи не підтверджують факту поставки визначеного договорами товару, з огляду на те, що позивач не дотримався вимог п. 3.2 договорів щодо виставлення рахунків покупцю, що передували б спірним поставкам товару; а наявні у матеріалах справи видаткові накладні не є належними доказами, оскільки містять підписи невідомих осіб про отримання товару, що візуально не відповідають підпису директора відповідача; в накладних немає посилань на відповідні договори, а загальна їх сума є меншою ніж заявлені позивачем вимоги. Долучені ж до позовної заяви акти звірок не є первинними документами на підтвердження здійснення господарських операцій, а також не можуть свідчити про визнання відповідачем свого боргу. Крім того відповідач вважає, що об'єднавши у своїй позовній заяві вимоги по двох окремих договорах, позивач порушив правила об'єднання позовних вимог, у зв'язку з чим така позовна заява підлягала поверненню.

10 липня 2018 р., підготовче засідання суд відклав на 09 серпня 2018 р.

В судовому засіданні 09 серпня 2018 р. суд оголосив перерву до 22 серпня 2018 р.

09 серпня 2018 р., представник позивача подав суду додатковий розрахунок штрафних санкцій, у якому розрахував пеню, 3 % річних та інфляційні втрати окремо щодо кожної із накладних.

Як видно із змісту цього розрахунку, загальна сума цих нарахувань є меншою, ніж визначена у прохальній частині позовної заяви.

Водночас, будь-яких заяв про зменшення чи про відмову від частини позовних вимог представник позивача суду не подавав.

Відтак при вирішення даного спору суд виходить із розміру позовних вимог та періодів відповідних нарахувань, що зазначені у позовній заяві.

16 серпня 2018 р., до суду надійшли заперечення відповідача щодо додаткового розрахунку штрафних санкцій, в якому зазначено про безпідставність позовних вимог як в частині основного боргу, так і в частині нарахованих пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

В судовому засіданні 22 серпня 2018 р. суд оголосив про закриття підготовчого провадження та призначив справу до розгляду по суті на 13 вересня 2018 р.

13 та 28 вересня 2018 р. суд оголошував в засіданні перерву до 28 вересня та 12 жовтня 2018 р. відповідно.

28 вересня 2018 р., представник позивача подав суду банківську виписку на підтвердження часткової оплати відповідачем поставленого товару.

В судовому засіданні 28 вересня 2018 р. представник позивача на відповідне запитання суду повідомив про відсутність між сторонами інших договірних відносин, крім договорів купівлі-продажу від 05 жовтня 2016 р. та 05 жовтня 2017 р.

В судовому засіданні представник позивача заявив про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3 % річних, у прийнятті якої суд відмовив у зв'язку із пропуском визначеного законом строку на подання такої заяви. Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обовязків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

05 жовтня 2016 р., між ТзОВ "Альтеко" (покупець) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 2, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти й оплатити дрова паливні (товар).

30 січня 2017 р., сторони підписали додаткову угоду до договору від 05 жовтня 2017 р., у якій змінили ціну товару та визначили, що вартість однієї одиниці товару становить 400 грн та 470 грн відповідно за один кубічний метр дров мякої та твердої порід.

05 жовтня 2017 р., між ТзОВ "Альтеко" (покупець) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 2, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти й оплатити дрова паливні вартістю 480 грн та 570 грн відповідно за один кубічний метр дров мякої та твердої порід.

Згідно з пунктами 3.1 Договорів, передача товару здійснюється за місцем знаходження покупця. Продавець зобов'язується передати покупцю товар після проведення оплати згідно виставлених рахунків.

Відповідно до п. 5.2 Договорів, у випадку порушення покупцем строків оплати товару, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми, за кожний день прострочення.

На виконання умов договору від 05 жовтня 2016 р. продавець поставив покупцю товар на загальну суму 287 846 грн, що підтверджується даними наявних у матеріалах справи накладних: від 06 жовтня 2016 р. № 02/10 на суму 7 982 грн, від 06 жовтня 2016 р. № 01/10 на суму 7 912 грн, від 07 жовтня 2016 р. № 3/10 на суму 7 982 грн, від 10 жовтня 2016 р. № 04/10 на суму 7 912 грн, від 10 жовтня 2016 р. № 05/10 на суму 7 982 грн, від 13 жовтня 2016 р. № 06/10 на суму 8 052 грн, від 17 жовтня 2016 р. № 07/10 на суму 6 841 грн, від 17 жовтня 2016 р. № 08/10 на суму 7 121 грн, від 18 жовтня 2016 р. № 09/10 на суму 7 961 грн, від 18 жовтня 2016 р. № 10/10 на суму 7 982 грн, від 19 жовтня 2016 р. № 11/10 на суму 7 751 грн, від 20 жовтня 2016 р. № 12/10 на суму 7 492 грн, від 21 жовтня 2016 р. № 13/10 на суму 7 982 грн, від 21 жовтня 2016 р. № 14/10 на суму 8 052 грн, від 24 жовтня 2016 р. № 16/10 на суму 7 891 грн, від 26 жовтня 2016 р. № 17/10 на суму 8 052 грн, від 26 жовтня 2016 р. № 18/10 на суму 8 052 грн, від 27 жовтня 2016 р. № 20/10 на суму 7 982 грн, від 01 листопада 2016 р. № 01/11 на суму 8 052 грн, від 01 листопада 2016 р. № 02/11 на суму 8 052 грн, від 09 листопада 2016 р. № 5/11 на суму 6 981 грн, від 09 листопада 2016 р. № 6/11 на суму 8 052 грн, від 09 листопада 2016 р. № 7/11 на суму 8 052 грн, від 10 листопада 2016 р. № 8/11 на суму 6 591 грн, від 11 листопада 2016 р. № 11/11 на суму 7 401 грн, від 16 листопада 2016 р. № 13/11 на суму 7 746 грн, від 17 листопада 2016 р. № 14/11 на суму 7 982 грн, від 28 листопада 2016 р. № 15/11 на суму 7 912 грн, від 22 листопада 2016 р. № 18/11 на суму 7 422 грн, від 23 листопада 2016 р. № 19/11 на суму 7 541 грн, від 01 грудня 2016 р. № 01/12 на суму 8 052 грн, від 05 грудня 2016 р. № 02/12 на суму 7 420 грн, від 05 грудня 2016 р. № 03/12 на суму 8 052 грн, від 07 грудня 2016 р. № 06/12 на суму 7 471 грн, від 10 грудня 2016 р. № 08/12 на суму 8 052 грн, від 17 грудня 2016 р. № 09/12 на суму 8 052 грн, від 16 грудня 2016 р. № 10/12 на суму 7 982 грн.

На виконання умов договору від 05 жовтня 2017 р. продавець поставив покупцю товар на загальну суму 92 783, що підтверджується даними наявних у матеріалах справи накладних: від 15 листопада 2017 р. № 06/11 на суму 9 504 грн, від 17 листопада 2017 р. № 07/11 на суму 9 414 грн, від 17 листопада 2017 р. № 08/11 на суму 9 324 грн, від 16 листопада 2017 р. № 13/11 на суму 7 746 грн, від 02 січня 2018 р. № 01/01 на суму 9 621 грн, від 02 січня 2018 р. № 01/02 на суму 9 764 грн, від 03 січня 2018 р. № 03/01 на суму 8 784 грн, від 03 січня 2018 р. № 04/01 на суму 8 784 грн, від 11 січня 2018 р. № 06/01 на суму 10 251 грн, від 11 січня 2018 р. № 05/01 на суму 8 784 грн, від 29 січня 2018 р. № 09/01 на суму 8 553 грн.

Відповідно до наявної у матеріалах справи банківської виписки, ТзОВ "Альтеко" протягом листопада - грудня 2016 р. перерахувало позивачу 120 000 грн, зазначивши таке призначення платежу: оплата за дрова за договором № 2 від 05 жовтня 2016 р. Так, відповідач перерахував позивачу 04 листопада 2016 р. - 10 000 грн, 15 грудня 2016 р. - 50 000 грн, 22 грудня 2016 р. - 20 000 грн, 26 грудня 2016 р. - 20 000 грн, 28 грудня 2016 р. - 20 000 грн.

Сторони неодноразово проводили звірку взаєморозрахунків, про що складали відповідні акти.

В квітні 2018 р. позивач звернувся до відповідача із претензією щодо сплати заборгованості за поставлений товар на загальну суму 338 829 грн, яку відповідач залишив без виконання.

Отже, предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як визначено у ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що встановлено ст. 629 ЦК України.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, обов'язок покупця з оплати товару виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, в п. 3.1 Договорів був визначений обов'язок покупця здійснити передоплату товару на підставі виставлених продавцем рахунків і після цього в останнього виникав обов'язок поставити товар.

Під час розгляду справи суд встановив, що продавець таких рахунків покупцю не виставив, однак поставляв покупцю товар, який останній приймав.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживати правом в інших формах. Отже, сторона договору поставки, яка прийняла поставлений товар на виконання такого договору, не повідомивши протилежну сторону про прийняття товару на відповідальне зберігання, не вправі відмовитись від виконання зобов'язань з розрахунку за отриманий товар, незважаючи на те, що умовами договору поставки передбачалась 100% передоплата товару, оскільки протилежне матиме наслідки зловживання правом з боку одержувача товару.

Отже, покупець зобов'язаний розрахуватися з продавцем (постачальником) за придбаний (поставлений) товар з моменту його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар.

Такої правової позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 20 лютого 2018 р. у справі № 905/105/17.

Ненадання ж позивачем відповідачу рахунків на здійснення попередньої оплати обумовленого договором товару унеможливлює застосування пунктів 3.2 Договорів, тому обовязок покупця оплатити товар в день його отримання, а першим днем прострочення оплати необхідно вважати наступний день після підписання кожної видаткової накладної, з чим пов'язується момент прийняття товару.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 28 лютого 2018 р. у справі № 910/9075/17 зазначив про те, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що належним чином виконавши свої договірні зобов'язання позивач поставив відповідачу визначений договорами від 05 жовтня 2016 р. та 05 жовтня 2017 р. товар на загальну суму 380 629 грн, які відповідач оплатив частково в сумі 120 000 грн.

Водночас, накладна від 24 листопада 2016 р. № 21/11 на суму 8 317 грн не є належним доказом, що підтверджує поставку відповідачу товару на відповідну суму, оскільки така накладна не містить підпису про отримання товару.

Відтак, позовну вимогу в частині основного боргу суд задовольняє частково в сумі 260 629 грн.

Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, в п. 5.2 Договорів сторони визначили таку міру відповідальності покупця за порушення строків оплати товару як пеня, а також її розмір.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Крім того, суд враховує, що стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням позивача до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою:

Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

У застосуванні індексації суд враховує рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, зокрема, викладені в листі Верховного Суду України від 03 квітня 1997 р. № 62-97 р.

Відповідно до п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Позивач у своїй позовній заяві нараховує пеню, 3 % річних та інфляційні втрати на загальну суму основного боргу за період з 01 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р., однак позивач допустив помилку, оскільки пеню, 3 % річних та інфляційні втрати слід розраховувати по кожній накладній окремо.

Суд самостійно розрахував пеню, 3 % річних та інфляційні втрати щодо кожної із накладних окремо, не виходячи при цьому за межі визначеного у позовній заяві періоду:

1. Накладна № 01/10 від 06 жовтня 2016 р. на суму 7 912 грн оплачена в повному обсязі 04 листопада 2016 р., відтак пеня, 3 % річних та інфляційні втрати за вибраний позивачем період не нараховуються.

2. Накладна № 02/10 від 06 жовтня 2016 р. на суму 7 982 грн оплачена в частині 2 088 грн - 04 листопада 2016 р., а в частині 5 894 грн - 15 грудня 2018 р., тому відповідні нарахування можуть бути здійснені з 01 грудня 2016 р. до 14 грудня 2016 р. За цей період підлягають стягненню тільки 3 % річних у розмірі 06 грн 76 коп., що нараховані на суму 5 894 грн.

3. Накладна № 03/10 від 07 жовтня 2016 р. на суму 7 982 грн оплачена повністю 15 грудня 2018 р., відтак стягненню підлягають тільки 3 % річних у розмірі 09 грн 16 коп.

4. Накладна № 04/10 від 10 жовтня 2016 р. на суму 7 912 грн оплачена повністю 15 грудня 2018 р., відтак стягненню підлягають тільки 3 % річних у розмірі 09 грн 08 коп.

5. Накладна № 05/10 від 10 жовтня 2016 р. на суму 7 982 грн оплачена повністю 15 грудня 2018 р., відтак стягненню підлягають тільки 3 % річних у розмірі 09 грн 16 коп.

6. Накладна № 06/10 від 13 жовтня 2016 р. на суму 8 052 грн оплачена повністю 15 грудня 2018 р., відтак стягненню підлягають тільки 3 % річних у розмірі 09 грн 24 коп.

7. Накладна № 07/10 від 17 жовтня 2016 р. на суму 6 841 грн оплачена повністю 15 грудня 2018 р., відтак стягненню підлягають тільки 3 % річних у розмірі 07 грн 85 коп.

8. Накладна № 08/10 від 17 жовтня 2016 р. на суму 7 121 грн оплачена в частині 5 337 грн - 15 грудня 2016 р., а в частині 1 784 грн - 22 грудня 2018 р., тому відповідні нарахування можуть бути здійснені на суму 7 121 грн за період з 01 до 14 грудня 2016 р. та на суму 1 784 грн з 15 до 21 грудня 2016 р. та становлять відповідно 08 грн 17 коп. і 01 грн 02 коп. 3 % річних.

9. Накладна № 09/10 від 18 жовтня 2016 р. на суму 7 961 грн оплачена повністю 22 грудня 2018 р., відтак стягненню підлягають тільки 3 % річних у розмірі 13 грн 70 коп. за період з 01 до 21 грудня 2016 р.

10. Накладна № 10/10 від 18 жовтня 2016 р. на суму 7 982 грн оплачена повністю 22 грудня 2018 р., відтак стягненню підлягають тільки 3 % річних у розмірі 13 грн 74 коп.

11. Накладна № 11/10 від 19 жовтня 2016 р. на суму 7 751 грн оплачена в частині 2 273 грн - 22 грудня 2016 р., а в частині 5 478 грн - 26 грудня 2018 р., тому відповідні нарахування можуть бути здійснені на суму 7 751 грн за період з 01 до 21 грудня 2016 р. та на суму 5 478 грн з 22 до 25 грудня 2016 р. та становлять відповідно 13 грн 34 коп. і 01 грн 80 коп. 3 % річних.

12. Накладна № 12/10 від 20 жовтня 2016 р. на суму 7 492 грн оплачена повністю 26 грудня 2018 р., відтак стягненню підлягають тільки 3 % річних у розмірі 15 грн 35 коп.

13. Накладна № 13/10 від 21 жовтня 2016 р. на суму 7 982 грн оплачена в частині 7030 грн - 26 грудня 2016 р., а в частині 952 грн - 28 грудня 2018 р., тому відповідні нарахування можуть бути здійснені на суму 7 982 грн за період з 01 до 25 грудня 2016 р. та на суму 952 грн з 26 до 27 грудня 2016 р. та становлять відповідно 16 грн 36 коп. і 00 грн 16 коп. 3 % річних.

14. Накладна № 14/10 від 21 жовтня 2016 р. на суму 8 052 грн оплачена повністю 28 грудня 2018 р., відтак стягненню підлягають тільки 3 % річних у розмірі 17 грн 82 коп.

15. Накладна № 16/10 від 24 жовтня 2016 р. на суму 7 891 грн оплачена повністю 28 грудня 2018 р., відтак стягненню підлягають тільки 3 % річних у розмірі 17 грн 46 коп.

16. Накладна № 17/10 від 26 жовтня 2016 р. на суму 8 052 грн 28 грудня 2016 р. була оплачена частково на суму 3 105 грн та не оплачена в сумі 4 947 грн, відтак 3 % річних нараховані на суму 8 052 грн за період з 01 до 27 грудня 2016 р. - 17 грн 82 коп. На решту суми у розмірі 4 947 грн з 28 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р. 3 % річних становлять - 187 грн 44 коп., а інфляційні втрати - 875 грн 26 коп.

17. За накладною № 18/10 від 26 жовтня 2016 р. на суму 8 052 грн (неоплачена) за період з 01 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р. слід стягнути 322 грн 91 коп. 3 % річних та 1 509 грн 90 коп. інфляційних втрат.

18. За накладною № 20/10 від 27 жовтня 2016 р. на суму 7 982 грн (неоплачена) за період з 01 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р. слід стягнути 320 грн 10 коп. 3 % річних та 1 496 грн 77 коп. інфляційних втрат.

19. За накладною № 01/11 від 01 листопада 2016 р. на суму 8 052 грн (неоплачена) за період з 01 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р. слід стягнути 322 грн 91 коп. 3 % річних та 1 509 грн 90 коп. інфляційних втрат.

20. За накладною № 02/11 від 01 листопада 2016 р. на суму 8 052 грн (неоплачена) за період з 01 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р. слід стягнути 322 грн 91 коп. 3 % річних та 1 509 грн 90 коп. інфляційних втрат.

21. За накладною № 05/11 від 09 листопада 2016 р. на суму 6 981 грн (неоплачена) за період з 01 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р. слід стягнути 279 грн 96 коп. 3 % річних та 1 309 грн 07 коп. інфляційних втрат.

22. За накладною № 6/11 від 09 листопада 2016 р. на суму 8 052 грн (неоплачена) за період з 01 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р. слід стягнути 322 грн 91 коп. 3 % річних та 1 509 грн 90 коп. інфляційних втрат.

23. За накладною № 7/11 від 09 листопада 2016 р. на суму 8 052 грн (неоплачена) за період з 01 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р. слід стягнути 322 грн 91 коп. 3 % річних та 1 509 грн 90 коп. інфляційних втрат.

24. За накладною № 8/11 від 10 листопада 2016 р. на суму 6 591 грн (неоплачена) за період з 01 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р. слід стягнути 264 грн 32 коп. 3 % річних та 1 235 грн 94 коп. інфляційних втрат.

25. За накладною № 11/11 від 11 листопада 2016 р. на суму 7 401 грн (неоплачена) за період з 01 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р. слід стягнути 296 грн 80 коп. 3 % річних та 1 387 грн 83 коп. інфляційних втрат.

26. За накладною № 13/11 від 16 листопада 2016 р. на суму 7 746 грн (неоплачена) за період з 01 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р. слід стягнути 310 грн 63 коп. 3 % річних та 1 452 грн 52 коп. інфляційних втрат.

27. За накладною № 14/11 від 17 листопада 2016 р. на суму 7 982 грн (неоплачена) за період з 01 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р. слід стягнути 320 грн 10 коп. 3 % річних та 1 496 грн 77 коп. інфляційних втрат.

28. За накладною № 15/11 від 18 листопада 2016 р. на суму 7 912 грн (неоплачена) за період з 01 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р. слід стягнути 317 грн 29 коп. 3 % річних та 1 483 грн 65 коп. інфляційних втрат.

29. За накладною № 18/11 від 22 листопада 2016 р. на суму 7 422 грн (неоплачена) за період з 01 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р. слід стягнути 297 грн 64 коп. 3 % річних та 1 391 грн 77 коп. інфляційних втрат.

30. За накладною № 19/11 від 23 листопада 2016 р. на суму 7 541 грн (неоплачена) за період з 01 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р. слід стягнути 302 грн 41 коп. 3 % річних та 1 414 грн 08 коп. інфляційних втрат.

31. За накладною № 01/12 від 01 грудня 2016 р. на суму 8 052 грн (неоплачена) слід стягнути 49 грн 86 коп. пені за період з 25 травня до 02 червня 2017 р., 322 грн 25 коп. 3 % річних та 1 509 грн 90 коп. інфляційних втрат за період з 02 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р.

32. За накладною № 02/12 від 05 грудня 2016 р. на суму 7 420 грн (неоплачена) слід стягнути 66 грн 77 коп. пені за період з 25 травня до 06 червня 2017 р., 294 грн 52 коп. 3 % річних та 1 391 грн 39 коп. інфляційних втрат за період з 06 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р.

33. За накладною № 03/12 від 05 грудня 2016 р. на суму 8 052 грн (неоплачена) слід стягнути 71 грн 92 коп. пені за період з 25 травня до 06 червня 2017 р., 319 грн 61 коп. 3 % річних та 1 509 грн 90 коп. інфляційних втрат за період з 06 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р.

34. За накладною № 06/12 від 07 грудня 2016 р. на суму 7 471 грн (неоплачена) слід стягнути 76 грн 96 коп. пені за період з 25 травня до 08 червня 2017 р., 295 грн 32 коп. 3 % річних та 1 400 грн 95 коп. інфляційних втрат за період з 08 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р.

35. За накладною № 08/12 від 10 грудня 2016 р. на суму 8 052 грн (неоплачена) слід стягнути 99 грн 49 коп. пені за період з 25 травня до 11 червня 2017 р., 316 грн 31 коп. 3 % річних та 1 509 грн 90 коп. інфляційних втрат за період з 11 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р.

36. За накладною № 09/12 від 17 грудня 2016 р. на суму 8 052 грн (неоплачена) слід стягнути 138 грн 10 коп. пені за період з 25 травня до 18 червня 2017 р., 311 грн 67 коп. 3 % річних та 1 424 грн 61 коп. інфляційних втрат за період з 18 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р.

37. За накладною № 10/12 від 26 грудня 2016 р. на суму 7 982 грн (неоплачена) слід стягнути 186 грн 10 коп. пені за період з 25 травня до 27 червня 2017 р., 303 грн 09 коп. 3 % річних та 1 412 грн 22 коп. інфляційних втрат за період з 27 грудня 2016 р. до 02 квітня 2018 р.

38. За накладною № 06/11 від 15 листопада 2017 р. на суму 9 504 грн (неоплачена) слід стягнути 1 095 грн 95 коп. пені, 107 грн 80 коп. 3 % річних та 434 грн 85 коп. інфляційних втрат за період з 16 листопада 2017 р. до 02 квітня 2018 р.

39. За накладною № 07/11 від 17 листопада 2017 р. на суму 9 414 грн (неоплачена) слід стягнути 1 071 грн 65 коп. пені, 105 грн 23 коп. 3 % річних та 430 грн 73 коп. інфляційних втрат за період з 18 листопада 2017 р. до 02 квітня 2018 р.

40. За накладною № 08/11 від 17 листопада 2017 р. на суму 9 324 грн (неоплачена) слід стягнути 1 061 грн 40 коп. пені, 104 грн 22 коп. 3 % річних та 426 грн 61 коп. інфляційних втрат за період з 18 листопада 2017 р. до 02 квітня 2018 р.

41. За накладною № 01/01 від 02 січня 2018 р. на суму 9 621 грн (неоплачена) слід стягнути 757 грн 82 коп. пені, 71 грн 17 коп. 3 % річних та 340 грн 59 коп. інфляційних втрат за період з 03 січня до 02 квітня 2018 р.

42. За накладною № 03/01 від 02 січня 2018 р. на суму 8 784 грн (неоплачена) слід стягнути 691 грн 89 коп. пені, 64 грн 98 коп. 3 % річних та 310 грн 96 коп. інфляційних втрат за період з 03 січня до 02 квітня 2018 р.

43. За накладною № 04/01 від 03 січня 2018 р. на суму 8 784 грн (неоплачена) слід стягнути 684 грн 91 коп. пені, 64 грн 26 коп. 3 % річних та 310 грн 96 коп. інфляційних втрат за період з 04 січня до 02 квітня 2018 р.

44. За накладною № 06/01 від 11 січня 2018 р. на суму 10 251 грн (неоплачена) слід стягнути 734 грн 14 коп. пені, 68 грн 25 коп. 3 % річних та 362 грн 89 коп. інфляційних втрат за період з 12 січня до 02 квітня 2018 р.

45. За накладною № 05/01 від 05 січня 2018 р. на суму 8 784 грн (неоплачена) слід стягнути 670 грн 95 коп. пені, 62 грн 81 коп. 3 % річних та 310 грн 96 коп. інфляційних втрат за період з 06 січня до 02 квітня 2018 р.

46. За накладною № 09/01 від 29 січня 2018 р. на суму 8 553 грн (неоплачена) слід стягнути 487 грн 40 коп. пені, 44 грн 29 коп. 3 % річних та 171 грн 91 коп. інфляційних втрат за період з 30 січня до 02 квітня 2018 р.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 7 555 грн 01 коп. 3 % річних, 7 945 грн 31 коп. пені, та 34 352 грн 49 коп. інфляційних втрат. А у стягненні 6 035 грн 28 коп. 3 % річних, 116 823 грн 86 коп. пені, та 29 184 грн 41 коп. інфляційних втрат - відмовити.

Щодо обставин, на які посилається ТзОВ "Альтеко" у відзиві на позовну заяву, слід зокрема зазначити, що хоча акт звірки і не є первинним документом, що підтверджує факт здійснення господарської операції, однак він може свідчити про наявність між сторонами певних договірних відносин. Зазначаючи про можливість існування між цими самими сторонами інших договірних ніж ті, що є підставою вимог позивача у даній справі, відповідач не надає жодним доказів на підтвердження таких обставин.

Так, приймаючи до уваги всі наявні у матеріалах справи докази в сукупності вбачається, що відповідач отримував від позивача товар (дрова паливні), однак з надуманих причин ухиляється від оплати отриманого товару.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з відповідача слід стягнути 4 657 грн 23 коп. судового збору, а решту судового збору залишити за позивачем.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково;

з товариства з обмеженою відповідальністю "Альтеко" (77530, Івано-Франківська обл., Калуський район, с. Верхня, вул. Шевченка, буд. 102; ідентифікаційний код 37322271) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (77356, Івано-Франківська обл., Калуський район, с. Завій, вул. Данила Галицького, буд. 438а; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) стягнути 260 629 (двісті шістдесят тисяч шістсот двадцять девять) грн основного боргу, 30 309 (тридцять тисяч триста девять) грн 44 коп. пені, 7 567 (сім тисяч пятсот шістдесят сім) грн 34 коп. 3 % річних, 36 430 (тридцять шість тисяч чотириста тридцять) грн 41 коп. інфляційних втрат та 5 024 (пять тисяч двадцять чотири) грн 04 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову - відмовити.

Судовий збір в частині 3 086 грн 84 коп. - залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Ткаченко І. В.

Повне рішення складено 31 жовтня 2018 р.