ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2018 р. Справа №914/1033/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Орищин Г.В.

ОСОБА_1

при секретарі Н.Кишенюк

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2- представляє інтереси на підставі довіреності;

від відповідача: ОСОБА_3 - адвокат, представляє інтереси на підставі довіреності № 14/08-2 від 14.08.2018;

від третьої особи: ОСОБА_4- адвокат, представляє інтереси на підставі довіреності № б/н від 27.09.2018;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові апеляційні скарги ОСОБА_5 банку України, м.Київ, вх. № 01-05/2612/18 від 03.09.2018 та Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Приватбанк вх. № 01-05/41/18 від 09.10.2018

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.08.2018 (суддя Кітаєва С.Б., м.Львів, повний текст складено 17.08.2018) про зупинення провадження

у справі № 914/1033/18

за позовом: ОСОБА_5 банку України, м.Київ

до відповідача: ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю ,,Приватофис, м.Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Приватбанк, м.Київ

про: звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.08.2018 зупинено провадження у справі №914/1033/18 (суддя Кітаєва С.Б.) за позовом ОСОБА_5 банку України до відповідача ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю ,,Приватофис, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Приватбанк про звернення стягнення на предмет іпотеки до набрання законної сили рішення у справі № 910/7913/18 за позовом ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю ,,Приватофис до ОСОБА_5 банку України про розірвання іпотечних договорів, що розглядається Господарським судом м.Києва.

Ухвала суду мотивована тим, що позовні вимоги у справі № 910/7913/18 грунтуються на припиненні правовідносин між ОСОБА_5 банком України та ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю ,,Приватофис за іпотечним договором № 105 від 17.04.2009, а встановлення факту розірвання іпотечного договору (у разі задоволенні позовних вимог) матиме приюдеційне значення при розгляді справи № 914/1033/18.

Суд першої інстанції зазначив, що обєктивна неможливість розгляду справи № 914/1033/18 до прийняття рішення у справі № 910/7913/18 та набрання ним законної сили полягає у тому, що у справі № 914/1033/18 суд обмежений предметом спору, який полягає у похідних вимогах від основної- розірвання іпотечного договору № 105 від 17.04.2009.

На підставі вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що вирішення справи № 910/7913/18 безпосередньо впливає на результати розгляду справи №914/1033/18, а відтак зупинення провадження у даній справі є законним та підставним.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.08.2018, позивач подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій останній просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.08.2018 у справі № 914/1033/18, справу передати на розгляд Господарському суду Львівської області, посилаючись, зокрема, на те, що вона є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.08.2018, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача подала до Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій остання просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.08.2018 у справі № 914/1033/18, справу передати на розгляд Господарському суду Львівської області, посилаючись, зокрема, на те, що вона є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Підставами для скасування оскаржуваної ухвали позивач вважає наступні:

суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що місцевим господарським судом не зазначено в оскаржуваній ухвалі, яким саме чином зясування обставин у ході розгляду справи №910/7913/18 унеможливлює розгляд заявленої позовної вимоги у даній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором та яким чином встановлені у вказаній справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обгрунтовують свої доводи у даній справі.

Також, Скаржник зазначає, що місцевим господарським судом не взято до уваги, що за загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує сам факт дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобовязань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобовязань і після розірвання договору, з огляду на характер цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання.

Наводить скаржник і інші доводи, що є на його думку, підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Підставами для скасування оскаржуваної ухвали третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача вважає наступні:

судом першої інстанції не обґрунтовано, яким чином встановлені у справі № 910/7913/18 обставини впливатимуть на оцінку доказів у справі № 914/1033/18, якими ОСОБА_5 банку України обгрунтовує свої доводи у даній справі, виходячи з придмету та підстав позову, з урахуванням презумпції правомірності правочину.

Апелянт у поданій апеляційній скарзі просить взяти до уваги той факт, що згідно з ч.3-5 ст.653 ЦК України якщо договір розривається у судовому порядку, зобовязання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у звязку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Наводить скаржник і інші доводи, що є на його думку, підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2018 справу №914/1033/18 призначено судді-доповідачу ОСОБА_7, суддям Данко Л.С. та Желіку М.Б..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 банку України на ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.08.2018 у справі №914/1033/18 та надано строк для надання відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано у Господарського суду Львівської області матеріали справи №914/1033/18.

Після надходження 18.09.2018 матеріалів справи на адресу Львівського апеляційного господарського суду, ухвалою суду від 19.09.2018 призначено розгляд справи № 914/1033/18 на 02.10.2018.

Указом Президента України від 29.12.2017 №454/2017 Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах ліквідовано Львівський апеляційний господарський суд та утворено Західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську та Чернівецьку області, з місцезнаходженням у місті Львові.

Згідно з ч.6 ст.147 Закону України Про судоустрій та статус суддів у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України від 28.09.2018 №295/2018 суддів Львівського апеляційного господарського суду переведено на роботу на посадах суддів Західного апеляційного господарського суду.

03.10.2018 в газеті Голос України №185 (6940) було опубліковано повідомлення про початок роботи Західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч.5 ст.31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2018 справу №914/1033/18 призначено судді-доповідачу ОСОБА_8, суддям Хабіб М.І. та Орищин Г.В..

Ухвалами суду від 11.10.2018 поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Приватбанк на ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.08.2018 у справі №914/1033/18, прийнято дану справу до провадження Західного апеляційного господарського суду та призначено розгляд апеляційних скарг ОСОБА_5 банку України та Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Приватбанк в судовому засіданні 23.10.2018.

12.10.2018 ухвалою суду виправлено описку в ухвалі Західного апеляційного господарського суду від 11.10.2018 у справі № 914/1033/18, а саме допущену в абзаці 8 стор.2, щодо правильності дати складання ухвали.

23.10.18 в судовому засіданні оголошувалась перерва до 30.10.2018.

Ухвалою суду від 29.10.2018, апеляційну скаргу ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю ,,Приватофис повернуто без розгляду з підстав, викладених у ній.

Представник позивача в судове засідання 30.10.2018 зявився, вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у ній, надав усні пояснення по суті спору, щодо вимог апеляційної скарги третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача не заперечив.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судовому засіданні 30.10.2018, вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, з підстав, зазначених у ній. Щодо вимог апеляційної скарги позивача не заперечив.

Представник відповідача в судове засідання 30.10.2018 зявився, проти апеляційних скарг заперечив з підстав, викладених у поданих письмових відзивах.(вих. № 24/10-9 від 24.10.2018 та вих. № 24/10-10 від 24.10.2018).

Згідно ч.1 статті 222 ГПК України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео-та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відводів складу суду та секретаря судового засідання в порядку ст.ст.35,37 Господарського процесуального кодексу України не заявлялось.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 30.10.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, з огляду на наступне:

за встановленими судом першої інстанції та неоспорених обставин вбачається, що ОСОБА_5 України звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Приватофис" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Приватбанк, і просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" за Кредитним договором № 19 від 03.03.2009 (з усіма змінами та доповненнями до нього) перед ОСОБА_5 банком України в сумі заборгованості 3 674 478 038,00 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 105 від 17.04.2009, укладеним між ОСОБА_5 банком України та ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТОФИС", а саме на наступне майно: -21/100 частки нежитлової будівлі, літери з 1 по 19, загальною площею 256,9 кв.м., що розташовані за адресою: Львівська область, м.Червоноград, пр.-т ОСОБА_9, будинок 14а; -2/100 частки нежитлової будівлі (приміщення 1,2,3,4 IV будівлі літери А), загальною площею 83,7 кв.м., що розташовані за адресою: Вінницька область, Мураванокуриловецький район, смт. Муравані Курилівці, вул. Комарова, будинок 1/131.

Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною 2 891 00,00 грн. без ПДВ -21/100 частки нежитлової будівлі, літери з 1 по 19, загальною площею 256,9 кв.м., що розташовані за адресою: Львівська область, м.Червоноград, пр.-т ОСОБА_9, будинок 14а; -328 000,00 грн. без ПДВ -2/100 частки нежитлової будівлі (приміщення 1,2,3,4 IV будівлі літери А), загальною площею 83,7 кв.м., що розташовані за адресою: Вінницька область, Мураванокуриловецький район, смт. Муравані Курилівці, вул.Комарова, будинок 1/131.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.03.2009 між НБУ (кредитор) та ПАТ КБ "Приватбанк" (Позичальник) був укладений Кредитний договір № 19 (далі - "Кредитний договір").

17.04.2009 задля забезпечення виконання зобов'язань ПАТ КБ "Приватбанк" за Кредитним договором між НБУ та ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТОФИС" (іпотекодавець), був укладений Іпотечний договір № 105 (далі - "Іпотечний договір"), відповідно до якого Відповідач надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: - 21/100 частки нежитлової будівлі, літери з 1 по 19, загальною площею 256,9 кв.м., що розташовані за адресою: Львівська область, м.Червоноград, пр.-т ОСОБА_9, будинок 14а; - 2/100 частки нежитлової будівлі (приміщення 1,2,3,4 IV будівлі літери А), загальною площею 83,7 кв.м., що розташовані за адресою: Вінницька область, Мураванокуриловецький район, смт. Муравані Курилівці, вул.. Комарова, будинок 1/131.(далі - "Предмет іпотеки").

Тобто, Відповідач, уклавши Іпотечний договір, добровільно взяв на себе ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язань позичальником за Кредитним договором, в тому числі, і ризик бути примусово позбавленим права власності на своє нерухоме майно.

У зв'язку з неналежним виконанням ПАТ КБ "Приватбанк" умов Кредитного договору та невиконанням Відповідачем обов'язку по Іпотечному договору, 05.06.2018 НБУ звернувся до господарського суду із позовом до Відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, шляхом продажу на прилюдних торгах, що і є предметом спору.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.07.2018 представник Відповідача заявив клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивовано тим, що ухвалою Господарського суду м. Києва порушено провадження у справі №910/7913/18 за позовом ТОВ "Приватофис" до ОСОБА_5 банку України про розірвання іпотечних договорів (в тому числі договір іпотеки № 105 від 17.04.2009), укладених між ТОВ "Приватофис" та ОСОБА_5 банком України, якими забезпечувались виконання зобов'язань ПАТ КБ "Приватбанк" за Кредитним Договором №19 від 03.03.2009.

Предметом позову у справі №910/7913/18, серед іншого, є розірвання Іпотечного договору №105 від 17.04.2009, на підставі якого ОСОБА_5 банком України у даній справі заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, у разі задоволення позову Відповідача про розірвання Іпотечного договору, будуть відсутні підстави для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки за цим договором, оскільки зобов'язання за договором іпотеки у Відповідача будуть припинені.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.08.2018 у справі №914/1033/18 задоволено клопотання ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Приватофис" про зупинення провадження у справі № 914/1033/18.

Задовольняючи клопотання про зупинення провадження у справі, господарський суд першої інстанції виходив з того, що справа з розгляду даного господарського спору та зазначена інша господарська справа пов'язані між собою, а результати розгляду останньої справи мають суттєве значення при вирішенні господарського спору у справі № 914/1033/18.

З урахуванням вищевикладеного, розгляд справи №914/1033/18 є неможливим до вирішення спору у справі № 910/7913/18, який розглядається Господарським судом м. Києва.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями ч.5 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як роз'яснено в п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (яка є чинною), зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядалися іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Таким чином, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку зазначає: як саме пов'язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи. Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншім судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншім судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення, одним з видів яких є ухвала, повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відтак ухвала про зупинення провадження у справі повинна відповідати вимогам, передбаченим статтею 236 вказаного Кодексу, а отже, містити викладення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

В той же час, дослідивши зміст описової та мотивувальної частин оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду про зупинення провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що вона не відповідає вищенаведеним вимогам процесуального законодавства.

Колегія суддів погоджується з доводами ОСОБА_5 банку України про те, що місцевим господарським судом не зазначено в оскаржуваній ухвалі, яким саме чином з'ясування обставин у ході розгляду справи №910/7913/18 унеможливлює розгляд заявленої позовної вимоги у даній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, та яким чином встановлені у вказаній справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи, у даній справі.

Господарським судом першої інстанції не обґрунтовано відсутність реальної можливості розглянути господарський спір по суті заявлених вимог на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із статтею 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним.

Змістом частин першої, другої статті 590 Цивільного кодексу України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.

За змістом статті 11 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України "Про іпотеку", до яких зокрема належать: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Положення статті 17 Закону України "Про іпотеку" містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що серед підстав припинення іпотеки не передбачено такої підстави, як розірвання договору іпотеки.

Тобто, презумпція правомірності іпотечного договору не спростована, а отже, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі за № 6-130цс17.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 653 Цивільного кодексу України якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за загальним правилом, розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобов'язань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобов'язань і після розірвання договору, з огляду на характер цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.09.2015 у справі за № 6-939цс15.

Оскільки іпотечний договір є правомірним та підлягає обов'язковому виконанню, то господарським судом не обґрунтовано, яким чином встановлені у справі №910/7913/18 обставини, щодо можливого розірвання іпотечного договору, які припинять його дію лише на майбутнє, але не скасовують сам факт укладення та дії договору іпотечного договору включно до моменту його розірвання, впливатимуть на оцінку доказів у справі №914/1033/18.

Більше того, оскаржувана ухвала винесена у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка є первісною по відношенню до справи № 910/7319/18 про розірвання Іпотечного договору, що зумовлено предметом даного спору.

Вищевказана правова позиція підтверджується й постановою Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 904/1724/15, у якій вказано наступне: "Спір у справі №40/5005/7101/2011 за позовними вимогами у червні 2011 року "Промінвестбанк" до ТОВ "Aвiтo" про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №216/08/1-10 від 30.08.2010 є первісним відносно спору у справі №904/1724/15, виходячи з предмету спору у порівнянні з поданим у березні 2015 року позовом ТОВ "Авіто" до ПАТ "Промінвестбанк" про визнання припиненими іпотеки та договору іпотеки №216/08/1-10 від 30.08.2010, за яким спірне майно ТОВ "Авіто" було обтяжено іпотекою ПАТ "Промінвестбанку" за кредитними зобов'язаннями ТОВ "Авіто Дніпро"."

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Зупиняючи провадження у справі, господарський суд виходив з положень п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

При цьому, господарський суд помилково не взяв до уваги другу частину п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, яка імперативно визначає, що суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Так, оскільки позовні вимоги НБУ у даній справі ґрунтуються на правовідносинах, що виникли з іпотечного договору, останній підлягає дослідженню господарським судом в силу положень ст.ст. 209, 210 ГПК України.

Отже, розглядаючи позовні вимоги, що вбачаються із іпотечного договору, господарський суд, у будь-якому випадку, мав перевірити правомірність цього договору, що підтверджує безпідставність висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі до розгляду іншої справи, предметом якої є вимоги про розірвання такого іпотечного договору.

Зазначене, з огляду на приписи п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, свідчить про відсутність у господарського суду встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі та постановлення оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є принцип верховенства права.

Як вказано у Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи прав об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто, зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Застосовуючи практику Європейського суду з прав людини під час розгляду справи, зокрема ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід зазначити, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти lcпaнiї"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

До того ж, у постанові Верховного Суду України 07.10.2015 року у справі №6-1367цс15 вказано, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Як вже було зазначено вище, порушення провадження у справі № 910/7913/18, предметом спору в якій є розірвання Іпотечного договору, не перешкоджає з'ясуванню обставин у справі №914/1033/18, в якій предметом спору є звернення стягнення на Предмет іпотеки та не є підставою для зупинення провадження у справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду є такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційні скарги підлягають задоволенню, ухвала Господарського суду Львівської області від 13.08.2018 року у справі № 914/1033/18 підлягає скасуванню, а справа - направленню до господарського суду першої інстанції для розгляду по суті, як це передбачено ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то судові витрати за подання апеляційних скарг відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 271, 273, 275, 277, 280-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційні скарги ОСОБА_5 банку України та Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Приватбанк-задоволити.

2.Ухвалу господарського суду Львівської області від 13.08.2018 скасувати. Матеріали справи направити для розгляду до Господарського суду Львівської області.

3.Стягнути з ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Приватофис" (49044, м. Дніпро, Крутогірний узвіз, буд. 14, ідентифікаційний код 33546549) на користь ОСОБА_5 банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9, ідентифікаційний код 00032106) 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

4.Стягнути з ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Приватофис" (49044, м. Дніпро, Крутогірний узвіз, буд. 14, ідентифікаційний код 33546549) на користь Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Приватбанк (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код 14360570) 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до ст. 287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено і підписано 05 листопада 2018 року

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Хабіб М.І.

суддя Орищин Г.В.