ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/3343/14

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від прокуратури - Закернична І.П.,

від позивача - Горяча К.І.,

від відповідачів:

1) ФОП Пилипенко Марина Леонтіївна - Клєва О.В.,

2) ФОП Форостянюк Наталія Петрівна - Пояркова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Одеської міської ради до фізичної особи - підприємця Пилипенко Марини Леонтіївни та фізичної особи - підприємця Форостянюк Наталії Петрівни про стягнення збитків в сумі 200624,26 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Прокурор Малиновського району м. Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради до фізичної особи - підприємця Пилипенко Марини Леонтіївни та фізичної особи - підприємця Форостянюк Наталії Петрівни про стягнення збитків в сумі 200624,26 грн., завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, посилаючись на наступне.

Відповідно до акту комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 17.04.2014 р., затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 12.06.2014 р. № 109, станом на 01.02.2014 р. фізичними особами-підприємцями Пилипенко М.Л. та Форостянюк Н.П. не виконано вимоги щодо оформлення документів на земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 9/4, а тому ФОП Пилипенко М.Л. та ФОП Форостянюк Н.П. є незаконними користувачами земельної ділянки площею 0,2393 га, розташованої за вказаною адресою.

Як вказує прокурор, про відсутність намірів відповідачів належним чином оформити земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, 9/4, свідчить той факт, що право власності на будівлі та споруди за вказаною адресою отримано відповідачами у 2008 році, однак до цього часу жодних заходів щодо належного оформлення земельної ділянки ФОП Пилипенко М.Л. та ФОП Форостянюк Н.П. не вжили, що призвело до суттєвих збитків територіальній громаді. Актом перевірки Одеської міської ради № 30 від 19.07.2013 р. встановлено порушення вказаними підприємцями ст. ст. 96, 125, 126, 211 Земельного кодексу України, зафіксовано факти сумісного використання цими підприємцями земельної ділянки площею 0,2393 га за вказаною адресою та відсутності правовстановлюючих документів на неї за наявності зареєстрованого права власності на будівлі.

Так, комісією з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам в акті від 17.04.2014 р. розраховано розмір збитків, нанесених територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради у вигляді неодержаного доходу, який міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок її тимчасового зайняття ФОП Пилипенко М.Л. та ФОП Форостянюк Н.П. та використання без правовстановлюючих документів, який становить 200624,26 грн. Вказана сума збитків підтверджується розрахунком розміру збитків, що наданий Одеським міським управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради.

Водночас, як вказує прокурор, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 12.06.2014 № 109 "Про затвердження актів комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок" затверджено акти комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам земельних ділянок та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок, вказане рішення не скасовано та є чинним. Відповідно до цього рішення сума збитків становить 200624,26 грн. Відповідно до п. 5 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. № 284, збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій. Також місячний термін сплати збитків встановлено рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 12.06.2014 № 109. Про затвердження акту та необхідність сплатити нараховані збитки ФОП Пилипенко М.Л. та ФОП Форостянюк Н.П. повідомлено листом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 26.06.2014 №01-13/4720. Однак, відповідачі у встановлений строк не сплатив збитки, визначені актом комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Відтак, викладені обставини є підставою для стягнення нарахованих збитків в судовому порядку.

Таким чином, прокурор стверджує, що використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів спричиняє державі і територіальній громаді економічні збитки, перешкоджає здійсненню передбаченого Конституцією України права власності на землю, унеможливлює використання Одеською міською радою зазначеної земельної ділянки для державних і суспільних потреб, тягне нераціональне використання земель і створює передумови спричинення збитків оточуючому середовищу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.08.2014 р. (суддя Никифорчук М.І.) позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/3343/14, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.09.2014 р. (суддя Никифорчук М.І.) у зв'язку з неявкою представників відповідачів та неподанням витребуваних доказів, розгляд справи відкладено на "01" жовтня 2014 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.10.2014 р. провадження у справі № 916/3343/14 зупинено до набрання законної сили постанови Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/13196/14-а за адміністративним позовом Пилипенко Марини Леонтіївни та Форостянюк Наталії Петрівни до виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 12.06.2014 р. № 109.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.03.2016 р. провадження по справі № 916/3343/14 поновлено з 20.04.2016 р., при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду на 20 квітня 2016 р.

20.04.2016 р. відповідачем - Форостянюк Н.П. було подано до господарського суду відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти позову з огляду на наступне. Так, відповідач-2, посилаючись на ст. 152, ст. 156 Земельного кодексу України, п.п. 1, 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою КМУ від 19.04.1993 р. № 284, ст. 22, ст. 1166 ЦК України, вказує, що власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. № 284. Як зазначає відповідач-2, у позові прокурор посилається на те, що підприємці використовували земельну площею 0,2393 га за адресою м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, 9/4 за відсутності правовстановлюючих документів на неї за наявності зареєстрованого права власності на будівлі, у зв'язку з чим територіальна громада м. Одеси, в особі Одеської міської ради понесла збитки у вигляді неодержаного доходу, який міг би одержати власник земельної ділянки, однак, нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 9/4, загальною площею 267,6 кв.м, є приватною власністю у рівних частках Пилипенко М. Л. (відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н. В. 08.04.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1241) та Форостянюк Н. П. (відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н. В. 08.04.2008 року, зареєстровано в реєстрі за № 1238). Право власності на зазначені нежитлові приміщення було зареєстровано 10.04.2008 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП "ОМБТІ та РОН". Правовстановлюючих документів на земельну ділянку під зазначеними нежитловими приміщеннями, площа яких 267,6 кв.м., у відповідачів немає. Наразі відповідач-2 зазначає, що 17.04.2014р. Комісією з визначення розміру та відшкодування збитків власником землі та землекористувачам, за результатами розгляду матеріалів, що надійшли від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, складено акт, за яким Форостянюк Н. П. та Пилипенко М.Л. нараховано до відшкодування збитки в сумі 200624,26 грн. у вигляді неодержаного доходу, який міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок її тимчасового зайняття позивачами та використання без правовстановлюючих документів. При цьому розрахунок збитків виконано за період з 20.09.2011р. по 01.02.2014р. виходячи з площі земельної ділянки 2393 кв.м. та нормативної грошової оцінки 730,51 грн. за 1 кв. м., однак відповідач-2 вважає доводи про користування відповідачами земельною ділянкою площею 1393 кв. м. необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази відносно використання позивачами земельної ділянки площею 2393 кв. м. у період з 20.09.2011 року по 01.02.2014 року. Акт комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 17.04.2014 року та Акт перевірки Одеської міської ради № 30 від 19.07.2013 р. ґрунтуються фактично на Технічному звіті ФОП Богданової Т.І., однак він не є належним доказом того, що позивачі фактично використовували земельну ділянку площею саме 0,2393 га за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 9/4, на якій нічого не знаходиться, а тим паче саме у період з 20.09.2011 року по 01 люте 2014 року, оскільки технічний звіт ФОП Богданової Т. І. був складений 30.06.2010 року на замовлення самих відповідачів.

Крім того, посилаючись на ст. 120 ЗК України, підпункт 14.1.147 пункту 14.1 ст. 14, пункт 287.6 ст. 287, п. 288.1., п. 288.2., п. 288.4., 288.5. ст. 288 Податкового кодексу України, відповідач-2 додає, що як вбачається з матеріалів справи, рішення про передачу в оренду земельної ділянки площею саме 0,2393 та за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 9/4 не приймалось, між позивачами та відповідачем договір оренди не укладався та не реєструвався, будь-яких споруд та будівель, приміщень на ній не знаходяться, Форостянюк Н. П. та Пилипенко М. Л. фактично ії не використовували тому вважає, що правові підстави для сплати орендної плати у позивачів були відсутні. Як стверджує відповідач-2, неодержаним доходом, який могла одержати територіальна громада в особі Одеської міської ради, як орган, який розпоряджається земельною ділянкою у відповідності до вимог Податкового кодексу України та Земельного кодексу України є земельний податок, і лише за земельну ділянку під нежитловими приміщеннями площею 267, 6 кв.м., а земельний податок сплачувався відповідачами належним чином, так до матеріалів справи додана довідка Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Од. обл.. від 05.02.2015 року № 490/П/15-52-15-03, в якій зазначено, що станом на 05.02.2015 року за земельні ділянки розташовані за адресою м. Одеса, Новомосковська дорога, 9/4 та 9/4-А заборгованість по земельному податку відсутня.

Враховуючи викладене, відповідач-2 вказує, що ФОП Форостянюк Н. П. та Пилипенко М. Л. фактично не використовували земельну ділянку площею 2393 кв. м. за адресою м. Одеса, вул. Новомосковська, 9/4, докази фактичного зайняття ними земельної ділянки площею 2393 кв. м. у період за який нараховані збитки (з 20.09.2011 року по 01 люте 2014 року) в матеріалах справи відсутні, а земельний податок під нежитловим приміщенням сплачувався ними належним чином.

Наразі відповідач-2 зауважив, що виходячи з положень ст. 156, ст. 157, п.п. 1, 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою КМУ від 19.04.1993 р. № 284, статтею 156 Земельного кодексу України не передбачено такої підстави настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних доходів, як не оформлення згідно законом правовстановлюючих документів фактичним землекористувачем.

Також відповідач вважає, що розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, які просить стягнути позивач ґрунтується на розрахунку розміру збитків, який міститься в Акті комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 17 квітня 2014 року, однак, зазначений розрахунок є необґрунтованим та не доведеним, не містить в собі детального розгорнутого розрахунку з розбивкою сум за кожний рік починаючи з 20.09.2011 р. по 01.02.2014 р., в ньому лише зазначена площа земельної ділянки 2393 кв.м, нормативна грошова оцінка грн./м2 730,51 грн., за період з 20.09.2011 р. по 01.02.2014 р., зазначається сума сплачена за даними державних податкових органів - 5991,98 грн. та розмір збитків 200624,26 грн., що підтверджується наступним: в матеріалах справи відсутній розрахунок неодержаного земельного податку, зробленого державною податковою інспекцією, який був би поданий на розгляд Комісії (як це передбачено п. 3.4 Додатку 2 до Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 204 від 30 травня 2013 року); в акті комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 17 квітня 2014 року, в якому викладено розрахунок розміру збитків, в якості обґрунтування розміру земельної ділянки площею 2393 кв.м йде посилання на технічний звіт ФОП Богданової Т.І., однак, як зазначалось вище, він був складений 30.06.2010 року на замовлення самих відповідачів, та не фіксував зайняття ними земельної ділянки площею 2393 кв. м. у період з 20.09.2011 року - 01.02.2014 року; неодержаним доходом, який могла одержати територіальна громада в особі Одеської міської ради, як орган, який розпоряджається земельною ділянкою у відповідності до вимог Податкового кодексу України (пп. 14.1.147 п. 14.1. ст.. 14; п. 287.6 ст. 287) та Земельного кодексу України, як зазначалось вище, є земельний податок, і лише за земельну ділянку під нежитловим приміщенням площею 267, 6 кв.м. яке належить на праві власності відповідачам, та який сплачувався ними належним чином.

За ствердженнями відповідача-2, згідно додатку 1 до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 30 травня 2013 року № 204, до складу комісії також включаються, зокрема, представник підприємства, установи, організації та громадяни, які будуть відшкодовувати відповідні збитки, однак, ФОП Форостянюк Н.П., яка є самостійним суб'єктом господарювання, не була належним чином сповіщена стосовно місця та часу розгляду матеріалів, що позбавило відповідача прав бути членом цієї Комісії, приймати участь у відповідному засіданні Комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачем, яке відбулось 17.04.2014 року, надати докази та/або пояснення щодо відсутності її вини або протиправної поведінки тощо. В матеріалах справи відсутні належні докази сповіщення Форостянюк Н. П. про засідання комісії.

18.05.2016 р. відповідачем - Пилипенко М.Л. було подано до господарського суду відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти позову. В обґрунтування заперечень відповідач-1 вказує, що висновки комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, викладені в акті від 17 квітня 2014 року, що відповідачі нібито неправомірно зайняли земельну ділянку площею 0,2393 га без достатніх правових підстав, є абсолютно необґрунтованими, оскільки немає жодного доказу неправомірного користування позивачами зазначеної земельної ділянкою. Висновок зроблено комісією виключно на підставі технічного звіту ФОП Богданової Т.І., виконаного в липні 2010 року саме на замовлення саме ФОП Пилипенко М.Л. та ФОП Форостянюк Н.П., однак цей технічний звіт не є належним доказом того, що відповідачі користуються земельною ділянкою площею 0,2393 га.

Як зазначає відповідач-1, акт комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 17 квітня 2014 року було складено з порушенням пунктів 2.6.-2.8., 3.4. Положення про комісію з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (додаток 2 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.05.2013р. №204). Так, відповідно до пунктів 2.6.-2.8. зазначеного Положення Комісія розглядає заяви про визначення розміру збитків від громадян, органів державної влади, органів внутрішніх справ, прокуратури, суду, підприємств, установ та організацій всіх форм власності з питань, віднесених до її компетенції, що направляються на адресу Комісії разом з відповідними матеріалами. До заяви додаються: документ, що посвідчує право власності (користування) на земельну ділянку; документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно (будівлю, споруду, інше), у разі необхідності; свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності у разі необхідності; акт, який встановлює порушення земельного чи екологічного законодавства (за наявності). Матеріали розглядаються в присутності суб'єкта, відносно якого вони надійшли. У разі відсутності цієї особи (її представника) матеріали можуть бути розглянуті лише у випадках, коли є підтвердження про своєчасне її сповіщення стосовно місця та часу розгляду матеріалів. Відповідно до п. 3.4. зазначеного Положення розмір збитків нараховується на підставі даних нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Розрахунок неодержаного земельного податку проводиться державною податковою інспекцією та подається на розгляд Комісії. Отже, оскільки комісією з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам матеріали розглядалися у відсутності відповідачів та немає підтвердження про своєчасне їх сповіщення стосовно місця та часу розгляду матеріалів, а також взагалі відсутній розрахунок неодержаного земельного податку, що повинен проводиться виключно державною податковою інспекцією, на думку відповідача-1 є усі підстави вважати неправомірними дії комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам щодо складання відповідного акту від 17 квітня 2014 року.

При цьому відповідач-1 зазначає, що враховуючи, що статтею 156 ЗК України, на відміну від пунктів 2.15, 3.4 Положення про комісію з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.05.2013р. №204 Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 11.08.2011 року № 564 «Про створення комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», не передбачено такої підстави настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, як не оформлення правовстановлюючого документу (у тому числі договору оренди), посилання комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам в акті від 17.04.2014 року на зазначені вище норми Положення вважаю протиправним, оскільки це суперечить приписам п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України, згідно якої засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них визначаються виключно законами України.

Наразі відповідач-1 зауважив, що згідно пункту 3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 №110 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963" підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки. Отже, як вказує відповідач-1, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав. Таким чином, відповідач-1 вважає, що оскільки в матеріалах справи відсутні зазначені документи в їх сукупності, факт самовільного зайняття земельної ділянки відповідачами не встановлений - немає й підстав для стягнення з відповідачів збитків, які відповідачами не були заподіяні.

Так, відповідач-1 зазначає, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази щодо належності спірної земельної ділянки до земель комунальної власності та, відповідно, наявність повноважень Одеської міської ради щодо розпорядження спірною земельною ділянкою від імені територіальної громади, а також, посилаючись на ст.ст. 125, 152, 156 ЗК України, пункт 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. № 284, додає, що необхідною умовою для нарахування відповідачем завданих збитків та вимоги їх відшкодувати позивачами є належність спірної земельної ділянки до земель комунальної власності та, відповідно, наявність повноважень Одеської міської ради щодо розпорядження спірною земельною ділянкою від імені територіальної громади. Заступником прокурора Малиновського району м. Одеси не надано до суду жодних доказів того, що спірна земельна ділянка площею 0,2393 га, що розташована за адресою м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, 9/4, перебувала та перебуває у комунальної власності територіальної громади м. Одеси, а тому не доведений факт заподіяння збитків територіальній громаді міста Одеси діями відповідачів.

18 травня 2016 р. прокурором було подано до суду клопотання про зупинення провадження до постановлення рішення Вищим адміністративним судом України по справі № 522/11050/14-а за касаційною скаргою Одеської міської ради на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014 р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.05.2016 р. провадження у справі № 916/3343/14 зупинено на підставі вказаного клопотання прокурора.

У зв'язку зі звільненням Никифорчука М.І. з посади судді Господарського суду Одеської області згідно рішення Вищої ради правосуддя від 03.04.2018 р. № 982/0/15-18, на підставі розпорядження керівника апарату суду № 145 від 11.04.2018 р. було проведено повторний автоматичний розподіл справи № 916/3343/14, за результатами якого вказану справу передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Петрову В.С.

Наразі 15.12.2017 р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України був викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.04.2018 р. справу № 916/3343/14 прийнято до провадження судді Петрова В.С., повідомлено учасників справи про здійснення розгляду справи за правилами, що діють після набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VІІІ, також зобов'язано прокурора повідомити суд про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі.

30.07.2018 р. заступником керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 подано до господарського суду клопотання про поновлення провадження у справі, оскільки підстави для зупинення провадження у даній справі на теперішній час відсутні. Зокрема, заявник вказує, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2018 р. у справі № 522/11050/14-а, до вирішення якої було зупинено провадження у даній справі, задоволено заяву ТОВ „Блаз" про відмову від адміністративного позову, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2017 р. визнано нечинною та закрито провадження у вказаній справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.08.2018 р. провадження у справі № 916/3343/14 поновлено, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, при цьому підготовче засідання призначено на 15 серпня 2018 р.

29.08.2018 р. Одеською місцевою прокуратурою № 2 надані до суду пояснення стосовно представництва вказаною прокуратурою територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради, оскільки відповідно до Закону України „Про прокуратуру" з 15.12.2015 р. припинено діяльність міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур.

З огляду на вказане, судом здійснено зміну найменування прокуратури Малиновського району м. Одеси, якою було пред'явлено позов, на Одеську місцеву прокуратуру № 2.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.09.2018 р. у справі № 916/3343/14 підготовче засідання відкладено на 20.09.2018 р.

17.09.2018 р. заступником керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 була подана до господарського суду заява про забезпечення позову, згідно якої заявник просить суд накласти арешт на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, 9/4 (реєстраційний номер майна: 20730154).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.09.2018 р. у справі № 916/3343/14 у задоволенні заяви заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 про забезпечення позову відмовлено.

20.09.2018 р. Одеською міською радою надані до суду пояснення, в яких позивач зазначає, що 10.05.2017 р. фізична особа-підприємець Форостянюк М.Л., яка є співвідповідачем у даній справі, припинила свою діяльність за власним рішенням. Одеська міська рада вважає, що провадження у справі відносно вищевказаної фізичної особи підприємця не підлягає закриттю, оскільки підставою звернення з позовом до суду є невиконання суб'єктом підприємницької діяльності зобов'язання укласти договір оренди на право користування земельною ділянкою. Тобто між сторонами виник спір, пов'язаний з виконанням умов господарського договору, який згідно зі статтею 12 ГПК є підвідомчим господарському суду. Наразі позивач посилається на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 09.08.2017 р № 3-788гс17, згідно якої у разі коли відповідна зміна статусу боржника відбулася після порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у виді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду. Окрім цього ВСУ підкреслив, що у випадку припинення фізична особа-підприємець, її господарські зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, оскільки безпосередньо сама фізична особа не зникає і згідно ст. 52 ЦК України відповідає усім своїм майно за такими зобов'язаннями на загальних підставах. Додатково у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. № 338/180/17 було встановлено, що з 15.12.2017 р. господарський суд згідно з п. 6. ч. 1. ст. 231 ГПК України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі. Відтак, з 15.12.2017 р. господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов'язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною особою, зареєстрованою підприємцем. Враховуючи вищезазначене позивач вважає, що закриття провадження у даній справі не відповідає вимогам чинного законодавства.

Також 20.09.2018 р. першим заступником керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 була надана відповідь на відзив в порядку ст. 166 ГПК України, в якому прокурор заперечує проти доводів, викладених у відзиві від 20.04.2016 р. Зокрема, прокурор вказує, що заперечення відповідача ґрунтуються на тому, що акт комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 17.04.2014 р. не відповідає вимогам законодавства, а тому не може бути підставою для стягнення збитків. З вказаними доводами відповідача прокурор не погоджується, оскільки вказаний акт затверджений рішенням Одеської міської ради від 12.06.2014 р. № 109, а відповідачами не надано будь-яких доказів щодо оскарження вказаного рішення або акту, а також ФОП Пилипенко М.Л. не надано до суду рішення, прийнятого в порядку КАС України, щодо визнання його незаконним чи скасування. Враховуючи викладене, прокурор вважає, що суд не може приймати до уваги доводи відповідача щодо незаконності акту комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 17.04.2014 р., затверджений рішенням Одеської міської ради від 12.06.2014 №109, оскільки вони не обґрунтовані та нічим не підтверджуються. Крім того, прокурор вважає безпідставними твердження ФОП Пилипенко М.Л. щодо протиправності Положення про комісію з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.03.2013 р. № 204, яке, на думку відповідача, суперечить п.22 ч. 1 ст. 92 Конституції України, оскільки відповідач не надав жодних рішень суду щодо визнання незаконним цього Положення.

При цьому прокурор зазначає, що ФОП Пилипенко М.Л. у відзиві зазначає, що до спірних правовідносин має застосовуватись Наказ Державного агентства з земельних ресурсів та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.10.2007 р. № 110, а з огляду на те, що акт, який свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки не складався, то підстав для стягнення збитків немає. Між тим прокурор вказує, що у даному випадку відповідач взагалі сплутав поняття "самовільного зайняття земельної ділянки" та "відшкодування збитків, спричинених використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів", оскільки у позові прокурора не йдеться про самовільне зайняття земельної ділянки, а лише про її використання без договору оренди, що спричиняє збитки територіальній громаді міста Одеси та регулюється Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. № 284.

Поряд з цим прокурор вважає безпідставними посилання відповідача на те, що прокурором не надано підтверджень щодо належності спірної земельної ділянки Одеській міській раді в розумінні положень ч. 5 ст. 83 ЗК України. Так, прокурор посилається на положення ч. 2 ст. 83 ЗК України, згідно яких у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Сторонами не надавались до суду докази належності земельної ділянки, площею 2393 кв.м, яка розташовується за адресою: м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, 9/4, до державної чи приватної власності, саме тому зазначена земельна ділянка належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради.

До того ж прокурор зауважує, що 10.05.2017 р. ФОП Пилипенко М.Л. припинила свою господарську діяльність, про що внесено відповідні дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Між тим, вказана обставина не може бути підставою для закриття провадження у справі, оскільки відповідно до постанови Верховного Суду України від 09.08.2018 р. у справі № 915/1056/16 у випадку припинення ФОП, її господарські зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, оскільки безпосередньо сама фізична особа не зникає і згідно ст. 52 ЦК України відповідає усім своїм майно за такими зобов'язаннями на загальних підставах.

У підготовчому засіданні 20.09.2018 р. представником позивача було заявлено клопотання про відкладення підготовчого засідання для надання додаткових доказів щодо фактично займаної відповідачами площі спірної земельної ділянки.

У підготовчому засіданні 20.09.2018 р. судом оголошено перерву до 26.09.2018 р. в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України.

У підготовчому засіданні 26.09.2018 р. представник позивача надав суду відповідь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на запит міськради з копією технічного звіту інженерно-геодезичної роботи з топографічної зйомки та визначення площі земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, 9/4.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.09.2018 р. підготовче провадження у справі № 916/3343/14 закрито та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 16 жовтня 2018 р.

В ході розгляду справи по суті прокурор та позивач підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні у повному обсязі, а відповідачі просили у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно витягу КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.04.2018 р. № 18450122 Форостянюк Наталії Петрівні належить на праві приватної спільної часткової власності ? частка нежилих приміщень, що знаходяться за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, буд. 9/4. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу від 08.04.2008 р. № 1238, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В.

Також згідно витягу КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.04.2018 р. № 18449958 Пилипенко Марині Леонтіївні належить на праві приватної спільної часткової власності ? частка нежилих приміщень, що знаходяться за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, буд. 9/4. Підставою виникнення права власності є договір дарування від 08.04.2008 р. № 1241, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В.

Разом з тим, за ствердженнями прокурора, ФОП Пилипенко Марина Леонтіївна та ФОП Форостянюк Наталія Петрівна тривалий час використовують земельну ділянку 0,2393 га за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, буд. 9/4, без відповідних документів та без сплати орендної плати, чим завдало територіальній громаді міста Одеси збитків у вигляді неодержаного доходу у вигляді орендної плати, яка могла б сплачуватися до місцевого бюджету міста Одеси за умови дотримання фізичними особами - підприємцями встановленого чинним законодавством порядку оформлення речових прав на земельну ділянку. Так, заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 вважає, що права Одеської міської ради як власника земельної ділянки порушені, так як невчинення відповідачами дій щодо оформлення договору оренди земельної ділянки загальною площею 0,2393 га за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, буд. 9/4, протягом періоду з 20.09.2011 р. по 01.02.2014 р. призвело до понесення позивачем у зв'язку з цим збитків у вигляді неодержаного доходу за оренду вказаної земельної ділянки у сумі 200624,26 грн.

Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частиною 1 ст.143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно зі п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.2 ст.83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Таким чином у комунальній власності позивача перебувають усі землі в межах міста Одеси, крім земельних ділянок приватної та державної власності, незалежно від стану формування земельної ділянки, а відтак твердження відповідача - 1 про відсутність доказів перебування земельної ділянки, що розташована за адресою м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, 9/4, у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, не заслуговують на увагу, оскільки сторонами не надано суду доказів належності вказаної земельної ділянки до земель державної чи приватної власності.

Згідно ч. 1, 2 ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції станом на 01.01.2008 р., чинній на момент придбання відповідачем будівлі, що розташована на спірній земельній ділянці), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).

У відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 1 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 206 Земельного Кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за приписами частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно п. 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відшкодування заподіяних збитків.

З правового аналізу вищезазначених норм матеріального права виходить, що саме на землекористувача покладається обов'язок вчинення певних дій, направлених на оформлення права користування земельною ділянкою.

При цьому у разі, якщо земельну ділянку не сформовано, на землекористувача законодавчо покладений обов'язок звернення з відповідним клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт "д" частини 1 статті 156 ЗК України).

Так, як вище встановлено господарським судом, відповідачі є співвласниками нежилих приміщень, розташованих за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 9/4.

Між тим до теперішнього часу договору оренди земельної ділянки за вказаною адресою відповідачами не оформлено, а відтак користування земельною ділянкою здійснюється останніми без правовстановлюючих документів.

Згідно ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою КМ України №284 від 19.04.1993 (надалі - Положення), передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні зокрема неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно з п. 2 вказаного Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Так, зазначеними положеннями нормативних актів передбачені повноваження виконкому міської ради щодо створення комісій та прийняття рішення про затвердження акта комісії щодо визначення розміру збитків.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 302 від 15.08.2013 р. "Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.05.2013 р. "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 11.08.2011 року № 564 "Про створення комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам", а саме п. 1.3 доповнено пункт 3.4 додатку 2 абзацами наступного змісту: "Розмір збитків територіальної громади м. Одеси за тимчасове заняття земельної ділянки без належного оформлення правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою (без укладання договору оренди) розраховується за формулою:

Нго1м2*Sзаг*Фв%/12 - орендна плата за місяць, де:

Нго1м2 - нормативна грошова оцінка квадратного метра відповідної земельної ділянки;

Sзаг - загальна площа відповідної земельної ділянки;

Фв% - фіксований відсоток відповідно до рішення Одеської міської ради від 20.09.2011 р. № 1267-VI "Про затвердження фіксованих відсотків при визначенні ставок орендної плати за земельні ділянки в м. Одесі".

Якщо користування земельною ділянкою здійснювалось неповний місяць, розмір збитків визначається пропорційно кількості днів такого користування. Якщо користування земельною ділянкою здійснювалось більш ніж один календарний рік, розмір збитків підлягає індексації відповідно до ст. 289 Податкового кодексу України".

Актом № 30 перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.07.2013 р. Відділом самоврядного контролю за використанням і охороною земель та дотримання земельного законодавства Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради відповідно до ст. 189 Земельного кодексу України, ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 2.2.2.19 Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 р. № 2752-VІ проведена перевірка дотримання вимог чинного законодавства при використанні земельної ділянки за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, буд. 9/4 та встановлено, що згідно витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.04.2008 р. гр. Пилипенко М.Л. та гр. Форостянюк Н.П. належить нежиле приміщення у рівних частках загальною площею 267,6 кв.м. На момент проведення перевірки було встановлено, що гр. Пилипенко М.Л. та гр. Форостянюк Н.П. шляхом встановлення металевого та капітального паркану самовільно зайняли земельну ділянку загальною площею 0,2393 га та згідно технічного звіту ФОП Богданової Т.І. Таким чином порушують ст. ст. 125, 126, 211 ЗК України. Також під час проведення перевірки проводилися будівельні роботи без правовстановлюючих документів, плату за користування не здійснюють, чим порушують ст. 96 ЗК України.

Згідно Акту комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 17.04.2014р., затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 12.06.2014 р. № 109, встановлено, що станом на 01.02.2014 р. ФОП Пилипенко М.Л. та ФОП Форостянюк Н.П. не виконало вимоги щодо оформлення документів на землю, а тому комісією вирішено, що розмір збитків, нанесених ФОП Пилипенко М.Л. та ФОП Форостянюк Н.П. територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради у вигляді неодержаного доходу, який міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок її тимчасового зайняття та використання без правовстановлюючих документів, складає 200624,26 грн. Розрахунок розміру збитків виконано за період з 20.09.2011 року по 01.02.2014 рік. Відповідно до довідки про нормативну грошову оцінку 1 кв.м земельної ділянки від 11.02.2011 року № 1989, нормативна грошова оцінка 1 кв.м земельної ділянки за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 9/4, складає 730,51 грн. Відповідно до технічного звіту ФОП Богданової Т.І. площа земельної ділянки складає 0,2393 га. Нежилі приміщення за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 9/4, належать Пилипенко М.Л. та Форостянюк Н.П. у рівних долях на підставі витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18449958 та № 18450122 від 10.04.2008 р. ФОП Пилипенко М.Л. та ФОП Форостянюк Н.П. зобов'язані відшкодувати збитки не пізніше одного місяця після затвердження виконавчим комітетом Одеської міської ради акту комісії.

Несплата відповідачами у добровільному порядку нарахованої суми збитків стала підставою для звернення прокурора до суду із заявленим позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради про стягнення з відповідачів вказаних збитків в розмірі 200624,26 грн., заподіяних внаслідок використання земельної ділянки за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 9/4, без правовстановлюючих документів та без сплати орендної плати.

Статтею 16 Цивільного кодексу України та стаття 20 Господарського кодексу України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У відповідності до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Загальні підстави позадоговірної відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки - шкоди (збитків); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 18.03.2015р. у справі №3-18гс15.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно п. „д" ч. 1 ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

З правового аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено, а тому наразі суд вважає безпідставними посилання відповідачів у відзивах на позовну заяву на положення ст. 156, ст. 157, п.п. 1, 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою КМУ від 19.04.1993 р. № 284, статтею 156 Земельного кодексу України як на такі, якими не передбачено такої підстави настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних доходів, як не оформлення згідно законом правовстановлюючих документів фактичним землекористувачем.

Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. N 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Збитки відшкодовуються власниками землі і землекористувачами, у тому числі орендарями, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісії, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина (п. 5 Порядку).

Так, як встановлено господарським судом, розмір збитків за використання відповідачами земельної ділянки без правовстановлюючих документів визначений комісією визначення збитків (неодержаного Одеською міською радою доходу) внаслідок використання ФОП Пилипенко М.Л. та ФОП Форостянюк Н.П. земельної ділянки без правовстановлюючих документів, створеною на підставі положення про комісію з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.05.2013 р. № 204 зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.08.2013 р. № 302, якою складений відповідний акт збитків, згідно з яким загальний розмір збитків за період з 20.09.2011р. по 01.02.2014р. становить 200624,26 грн.

Вказаний акт збитків (неодержаного Одеською міською радою доходу) внаслідок використання ФОП Пилипенко М.Л. та ФОП Форостянюк Н.П. земельної ділянки без правовстановлюючих документів затверджений рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 12.06.2014 р. № 109.

Отже, системний аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє зробити висновок, що у випадку неукладення договору оренди або іншого правочину як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені статтею 157 ЗК України та Порядком.

Наразі слід зазначити, що важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Протиправність поведінки відповідачів полягає у використанні ними протягом періоду з 20.09.2011 р. по 01.02.2014 р. земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 9/4, в порушення ст.ст. 125, 126 ЗК України без правовстановлюючих документів, а також не вчинення відповідачами дій щодо оформлення договору оренди земельної ділянки.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, який полягає в бездіяльності відповідачів при оформленні орендних правовідносин, що призвело до неотримання доходів у вигляді орендної плати позивачем як власником земельної ділянки, оскільки така плата може бути нарахована виключно у разі документального оформлення права користування земельною ділянкою;

Вина правопорушника, яка полягає в тому, що неукладення договору оренди земельної ділянки (не оформлення орендних правовідносин з позивачем) відбулось з вини відповідачів, оскільки безпосередньо залежало від його волі, оскільки саме на відповідачів, як землекористувачів, покладається обов'язок з оформлення орендних правовідносин з позивачем;

Збитки, які визначені комісією з визначення збитків та розмір яких затверджений рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 12.06.2014р. № 109. При цьому вказане рішення виконкому позивача на даний час є чинним, а отже обов'язковим для виконання на відповідній території, у тому числі для відповідачів, та є належним доказом у підтвердження розміру заподіяних збитків.

Доводи відповідачів про невідповідність Акту комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 17.04.2014р. вимогам законодавства, оскільки комісією з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам матеріали розглядалися у відсутності відповідачів та немає підтвердження про своєчасне їх сповіщення стосовно місця та часу розгляду матеріалів, а також відсутність розрахунок неодержаного земельного податку, що повинен проводиться виключно державною податковою інспекцією, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки наявною в матеріалах справи постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2015 р. у справі № 522/13196/14-а про оскарження відповідачами рішення виконкому про затвердження вказаного акту № 109, що набрала законної чинності згідно ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2016 р., встановлено законність зазначеного рішення виконкому Одеської міськради та дотримання порядку при затвердженні акту комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 17.04.2014 р. Натомість інше судове рішення про скасування чи визнання незаконним такого акту відсутнє .

Посилання відповідачів на неправильність розрахунку збитків господарський суд не приймає до уваги, оскільки рішення виконкому позивача, яким затверджений розмір збитків, є чинним.

До того ж посилання відповідачів на відсутність підстав для відшкодування позивачу збитків з огляду на те, що відповідачі вказану земельну ділянку фактично не використовували, а тому правові підстави для сплати орендної плати у відповідачів були відсутні, господарський суд вважає безпідставними, оскільки заявлені до відшкодування збитки виникли саме внаслідок використання відповідачем земельної ділянки без оформлення у встановленому порядку права користування спірною земельною ділянкою.

Таким чином, користування відповідачами земельною ділянкою, на якій знаходяться належний їм на праві власності об'єкт нерухомого майна без правовстановлюючих документів, позбавило орендодавця - позивача можливості одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би одержати, якби його право не було порушено.

В свою чергу відсутність договору оренди земельної ділянки не звільняє відповідачів від обов'язку оформити відповідне право користування земельною ділянкою та, відповідно, від обов'язку відшкодувати збитки, завдані у зв'язку з використанням земельної ділянки без такого договору.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Одеської міської ради обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, тому підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та те, що рішення відбулось на користь позивача, в інтересах якого прокурором пред'явлено позов, який на момент подачі позову був звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору до державного бюджету покладаються на відповідачів в солідарному порядку. Так, згідно підпунктів 1, 2 пункту 2 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 р. (зі змінами і доповненнями) в редакції, чинній на момент зверення прокурора до суду із заявленим позовом, ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому подана відповідна заява.

З огляду на вказане, відповідно за подачу даної позовної заяви ставка судового збору складала 4012,49 грн. (200624,26 грн. х 2%).

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Пилипенко Марини Леонтіївни та фізичної особи - підприємця Форостянюк Наталії Петрівни про стягнення збитків в сумі 200624,26 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ солідарно з Пилипенко Марини Леонтіївни (АДРЕСА_1; ідент.код НОМЕР_1) та фізичної особи - підприємця Форостянюк Наталії Петрівни (АДРЕСА_2; ідент. НОМЕР_2) на користь Одеської міської ради (65004, м. Одеса, площа Думська, 1; ; рахунок № 9002 (місцевий бюджет Суворовського району, код бюджетної класифікації 18010600); Банк - ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, ) збитки в сумі 200624/двісті тисяч шістсот двадцять чотири/грн. 26 коп.

3. СТЯГНУТИ солідарно з Пилипенко Марини Леонтіївни (АДРЕСА_1; ідент.код НОМЕР_1) та фізичної особи - підприємця Форостянюк Наталії Петрівни (АДРЕСА_2; ідент. НОМЕР_2) на користь державного бюджету (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ отримувача - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), р/р 6001, МФО 899998, КБК 22030106) судовий збір в сумі 4012/чотири тисячі дванадцять/грн. 49 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення та підписання повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 26 жовтня 2018 р.

Суддя В.С. Петров