ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2018

м. Дніпро

Справа № 904/2641/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І.В.

за участю секретаря судового засідання Пономарьова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 37; ідентифікаційний код 32688148)

до ДЕРЖАВНОГО-КООПЕРАТИВНОГО ПРОЕКТНО-ВИШУКУВАЛЬНОГО ІНСТИТУТУ "ДНІПРОАГРОПРОЕКТ" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ КІРОВА, будинок 28-А; ідентифікаційний код 03577929)

про стягнення 233457,04грн. основної заборгованості; 18734,46грн. пені; 1667,96грн. трьох відсотків річних; 2299,41грн. інфляційних втрат (договір №040037 від 15.10.2006 про постачання теплової енергії)

Представники:

від позивача: Жеромський С.В., довіреність №2 від 02.01.2018;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту "Дніпроагропроект" (далі - відповідач), в якій просить суд стягнути 233457,04грн. основного боргу; 18734,46грн. пені; 1667,96грн. трьох відсотків річних; 2299,41грн. інфляційних втрат.

Судові витрати у справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Між сторонами укладено договір №040037 про постачання теплової енергії від 15.10.2006 (далі - Договір).

Повідомленням №2555/783 від 05.10.2016, отриманим відповідачем 06.10.2016 за вх.№184/1/01-10, позивач звернувся до ДК ПВІ "Дніпроагропроект" із пропозицією укласти додаткову угоду до договору №040037 від 15.10.2006. Дана угода за змістом є угодою про заміну кредитора у зобов’язанні. На час звернення позивача до суду зазначена додаткова угода не підписана відповідачем і не адресу позивача не повернута.

Позивач зазначає, що не укладення договору про надання послуг з теплопостачання не є підставою для звільнення споживача від сплати наданих послуг.

На виконання умов Договору і додаткової угоди позивач в період з 01.12.2017 по 30.04.2018 надав відповідачу послуги теплопостачання.

В порушення взятих на себе зобов'язань відповідач неналежним чином здійснював оплату отриманих від позивача послуг теплопостачання.

За розрахунком позивача загальна сума основного боргу складає 233457,04грн.

Позивач зазначає, що факт отримання відповідачем послуг з теплопостачання підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків від 14.05.2018 та актами прийому-передачі теплової енергії, які підписані представниками сторін від 31.12.2017, 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 18.04.2018.

У зв’язку з несвоєчасністю оплати отриманої теплової енергії позивач нарахував:

- три відсотки річних за загальний період прострочення з 19.01.2018 по 06.06.2018 у розмірі 1667,96грн.;

- інфляційні втрати за загальний період прострочення з 19.01.2018 по 06.06.2018 у розмірі 2299,41грн.;

- пеню за загальний період прострочення з 19.01.2018 по 06.06.2018 у розмірі 18 734,46грн.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2018 справу №904/2641/18 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

Ухвалою від 22.06.2018 позовну заяву залишено без руху. Позивача зобов'язано усунути недоліки позовної заяви, а саме подати до суду докази доплати судового збору у встановлених порядку і розмірі 340,51грн. з інформацією про його зарахування до спеціального фонду державного бюджету; або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

06.07.2018 позивач усунув недоліки.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 11.09.2018.

Щодо повідомлення сторін про час та місце судового засідання.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується явкою представника в судове засідання.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 11.09.2018 та 03.10.2018 з відміткою представника відповідача про отримання ухвали суду 20.08.2018 і 29.09.2018 відповідно. Строк для подачі відзиву сплив 11.09.2018. Відзив не подано.

Враховуючи викладене господарський суд констатує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи судом.

В судове засідання, яке відбулося 30.10.2018, сторони не забезпечили явку повноважних представників.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань за договором №040037 про постачання теплової енергії від 15.10.2006 на момент розгляду спору до господарського суду не надав.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

В судовому засіданні, яке відбулося 30.10.2018, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судовий процес не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку зі збоєм роботи спеціалізованої програми "Служба підтримки діловодства", що підтверджується актом №6/18.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, -

ВСТАНОВИВ:

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

15.10.2006 між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" (далі – енергопостачальна організація) та Державно-кооперативним проектно-вишукувальним інститутом "Дніпроагропроект" (далі – споживач) укладено договір №040037 про постачання теплової енергії (надалі – Договір).

Пунктом 1.1 Договору визначено, що енергопостачальна організація бере на себе зобов’язання поставити споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов’язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно з пунктом 2.1. Договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби:

- опалення та вентиляцію – в період опалювального сезону (175 діб);

- гаряче водопостачання – протягом 350 діб;

- технологічні потреби – відповідно з виробничою програмою;

- кондиціювання повітря – по мірі необхідності.

За умовами пункту 3.2.2 Договору споживач теплової енергії зобов’язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені цим договором. На кінець опалювального сезону проводити звіряння розрахунків з енергопостачальною організацією, у разі заборгованості на початок опалювального сезону споживач до мереж теплопостачання підключений не буде.

Підпунктом 4.2.1. Договору встановлено, що енергопостачальна організація зобов’язана забезпечувати постачання теплової енергії споживачу в обсягах згідно з договором.

Згідно правил користування тепловою енергією споживач зобов’язаний встановити прилади обліку теплової енергії. Облік споживання теплової енергії здійснюється за показниками приладів обліку, встановлених на вводах на опалення і ГВП по пр. Кірова, 28-а (пункти 5.1, 5.2 Договору).

Відповідно до п. 5.5. Договору споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає до енергопостачальної організації у письмовій формі звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни до 20 числа поточного місяця.

Тарифи на теплову енергію, що споживається згідно з цим договором, установлюються Дніпропетровською міською радою народних депутатів (пункт 6.1. Договору).

Тариф для розрахунків за цим договором складає: теплова енергія – 1 Гкал 85,00 грн. (пункт 6.2. Договору).

Відповідно до пункту 7.1. Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів, або, за згодою сторін будь-яким іншим шляхом, не забороненим чинним законодавством України.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15 жовтня 2009 року (пункт 11.1. Договору).

Відповідно до пункту 11.4. Договору він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. По узгодженню сторін оплата за послуги теплопостачання буде здійснена з 15 жовтня 2006 року на підставі довідки інституту "Дніпроагропроект".

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений і не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання теплової енергії.

Згідно з частиною 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору постачання теплової енергії, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 Господарського кодексу України, 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку енергопостачальної організації за договором поставити теплову енергію відповідає обов'язок споживача оплатити вартість отриманої теплової енергії.

Згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.07.2016 №28/12 "Про надання дозволу на передачу з балансу КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" на баланс КП "Теплоенерго" об’єктів і мереж теплопостачання", акту приймання – передачі об’єктів і мереж теплопостачання, КП "Теплоенерго" отримало засоби теплопостачання.

У зв’язку з неможливістю подальшого виконання обов’язків з теплопостачання об’єктів за договором №040037 від 15.10.2006 Комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" і фактичним переданням функцій з теплопостачання до Комунального підприємства "Теплоенерго" повідомленням №2555/783 від 05.10.2016 позивач звернувся до відповідача із пропозицією щодо укладення додаткової угоди до договору. Разом з повідомленням на адресу відповідача направлено 3 примірники додаткової угоди. Повідомлення отримано відповідачем 06.10.2018 за вх.№184/1/01-10. Однак на час звернення до суду тристороння додаткова угода до договору не підписана відповідачем і на адресу позивача не повернута.

Статтею 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 181 Господарського кодексу України визначено загальний порядок укладення господарських договорів.

Відповідно до положень цієї статті господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

При цьому у частині 4 статті 181 Господарського процесуального кодексу України вказано, що при наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Враховуючи відсутність заперечень щодо змісту даної додаткової угоди з боку відповідача, суд вважає, що додаткова угода є погодженою.

За твердженням позивача на виконання умов Договору у період з 01.12.2017 по 30.04.2018 він надав відповідачу послуги з теплопостачання на загальну суму 233457,04грн.

За актами прийому передачі теплової енергії, які підписані відповідачем без зауважень, загальна сума заборгованості за період з 01.12.2017 по 30.04.2018 складає 233457,04грн., а саме:

-          акт прийому-передачі теплової енергії №040037 від 31.12.2017 на суму 47290,41грн.;

-          акт прийому-передачі теплової енергії №040037 від 31.01.2018 на суму 43150,46грн.;

-          акт прийому-передачі теплової енергії №040037 від 28.02.2018 на суму 53758,02грн.;

-          акт прийому-передачі теплової енергії №040037 від 31.03.2018 на суму 83501,05грн.;

-          акт прийому-передачі теплової енергії №040037 від 30.04.2018 на суму 5757,10грн.

Згідно з пунктом 7.2. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в 2-х примірниках) на відпуск – отримання теплової енергії по формі додатку 4.

Акт є первинним документом бухгалтерської звітності, що фіксує господарську операцію, яка відбулась між сторонами, а тому підтверджує факт набуття відповідачем у позивача означеного в цьому акті обсягу теплової енергії на платній основі.

Позивачем виставлені відповідачеві рахунки на оплату на загальну суму 233457,04грн., а саме:

-          рахунок №040037 від 31.12.2017 на суму 47290,41грн.;

-          рахунок №040037 від 31.01.2018 на суму 43150,46грн.;

-          рахунок №040037 від 28.02.2018 на суму 53758,02грн.;

-          рахунок №040037 від 31.03.2018 на суму 83501,05грн.;

-          рахунок №040037 від 30.04.2018 на суму 5757,10грн.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Споживач зобов’язаний не пізніше ніж за 5 днів до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у додатку 1 до цього договору, по власним платіжним дорученням з указанням періоду, за який він сплачує (пункт 7.3. Договору).

Пунктом 7.4. Договору встановлено, що остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобов’язана направити його споживачу не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. У випадку утворення переплати вона зараховується в рахунок наступних платежів.

Отримання відповідачем актів прийому-передачі теплової енергії і рахунків на оплату підтверджується наявними в матеріалах справи реєстрами отримання платіжних документів і актів виконаних робіт споживачами за період з грудня 2017 року по квітень 2018 року.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи положення пункту 7.4 договору, суд дійшов висновку, що строк оплати отриманої теплової енергії за період з 01.12.2017 по 30.04.2018 є таким, що настав.

За отриману теплову енергію, отриману в період з 01.12.2017 по 30.04.2018, відповідач не розрахувався. Заборгованість у розмірі 233457,04грн. є непогашеною.

Відповідач підписав акт звіряння взаємних розрахунків від 14.05.2018 за період з грудня 2017 року по квітень 2018 року на суму 233457,04грн. Вказані дії відповідача господарський суд розцінює як дії, які свідчать про фактичне споживання відповідачем теплової енергії у вказаному обсязі, а також визнання відповідачем себе зобов'язаною особою по відношенню до позивача в частині оплати теплової енергії, отриманої в період з 01.12.2017 по 30.04.2018.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 233457,04грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 18734,46грн. за загальний період з 19.01.2018 по 06.06.2018, три відсотки річних – 1667,96грн. за період з 19.01.2018 по 06.06.2018 та інфляційні втрати – 2299,41грн. за період з лютого по травень 2018 року.

У відповідності до підпункту 8.2.3. пункту 8.2. Договору споживач несе відповідальність в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію - нараховується пеня в розмірі 1 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Господарський суд перевірив розрахунок пені, здійснений позивачем, і визнав його таким, що містить помилки, оскільки за приписами частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так, останній день оплати теплової енергії за березень 2018 року припадає на 15.04.2018, який є вихідним днем, тому днем закінчення строку оплати є 16.04.2018, а строк прострочення слід рахувати з 17.04.2018. Пеня за період з 17.04.2018 по 06.06.2018 на суму 83501,05грн. (березень 2018 року) складає 3966,87грн.

Враховуючи викладений висновок, позовна вимога про стягнення пені в розмірі 18734,46грн. є такою, що підлягає задоволенню частково, у розмірі 18656,68грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох відсотків річних, здійснений позивачем, та визнав його таким, що містить помилки, оскільки за приписами частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так, останній день оплати теплової енергії за березень 2018 року припадає на 15.04.2018, який є вихідним днем, тому днем закінчення строку оплати є 16.04.2018, а строк прострочення слід рахувати з 17.04.2018. Три відсотки річних за період з 17.04.2018 по 06.06.2018 на суму 83501,05грн. (березень 2018 року) складають 350,02грн.

Враховуючи викладений висновок, позовна вимога про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 1667,96грн. є такою, що підлягає задоволенню частково, у розмірі 1661,10грн.

Господарський суд перевірив здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат. За розрахунком суду інфляційні втрати за загальний період з лютого по травень 2018 року складають 2590,14грн. Оскільки господарський суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі за заявлений позивачем період в розмірі 2299,41грн.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3841,11грн. з урахуванням того, що 99,97 % позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 265-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 37; ідентифікаційний код 32688148) до ДЕРЖАВНО-КООПЕРАТИВНОГО ПРОЕКТНО-ВИШУКУВАЛЬНОГО ІНСТИТУТУ "ДНІПРОАГРОПРОЕКТ" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ КІРОВА, будинок 28-А; ідентифікаційний код 03577929) про стягнення 233457,04грн. основного боргу; 18734,46грн. пені; 1667,96грн. трьох відсотків річних; 2299,41грн. інфляційних втрат (договір №040037 від 15.10.2006 про постачання теплової енергії) задовольнити частково.

Стягнути з ДЕРЖАВНО-КООПЕРАТИВНОГО ПРОЕКТНО-ВИШУКУВАЛЬНОГО ІНСТИТУТУ "ДНІПРОАГРОПРОЕКТ" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ КІРОВА, будинок 28-А; ідентифікаційний код 03577929) на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 37; ідентифікаційний код 32688148) 233457,04грн. (двісті тридцять три тисячі чотириста п’ятдесят сім грн. 04 коп.) основного боргу; 18656,68грн. (вісімнадцять тисяч шістсот п’ятдесят шість грн. 68 коп.) пені; 1661,10грн. (одна тисяча шістсот шістдесят одна грн. 10 коп.) трьох відсотків річних; 2299,41грн. (дві тисячі двісті дев’яносто дев’ять грн. 41 коп.) інфляційних втрат; 3841,11грн. (три тисячі вісімсот сорок одна грн. 11 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог, а саме в частині стягнення з ДЕРЖАВНО-КООПЕРАТИВНОГО ПРОЕКТНО-ВИШУКУВАЛЬНОГО ІНСТИТУТУ "ДНІПРОАГРОПРОЕКТ" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ КІРОВА, будинок 28-А; ідентифікаційний код 03577929) на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 37; ідентифікаційний код 32688148) 77,78грн. пені та 6,87грн. трьох відсотків річних відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення - 01.11.2018

Суддя

І.В. Петренко