ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

06 листопада 2018 р.

Справа № 902/355/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Лабунської Т.І., за участю секретаря судового засідання Матущак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка Імпорт", (вул. 600-річчя, б.17, м. Вінниця, 21021) в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_1 (вул. Миколи Оводова, 38. к. 304, м. Вінниця, 21050)

до: Фермерського господарства "Фермер ОСОБА_2В.", (відокремлена садиба вул. Ново-Радянська, б.20, с. Сонячне, Крижопільський район, Вінницька область, 24606)

про стягнення 165420,00 грн.

в межах справи № 902/37/18

за заявою: ТОП ОНІОН ОСОБА_3 (ТОР ONION SETS B.V.), реєстраційний номер 22033585; місцезнаходження: Баарландсезандвег 5, 4431 NJs-Гравенполдер, Нідерланди, (Baarlandsezandweg 5, 4431 NJs-Gravenpolder, the Netherlands) адреса для листування: БЦ "Форум", 04050, м. Київ, вул. Пимоненка, б. 13, корп. 1В, офіс 31

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКА ІМПОРТ", код 38445485 (вул. 600-річчя, б.17, м. Вінниця, 21021)

про банкрутство

За участю представників:

позивача: арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_1;

інших учасників: не з'явилися

В С Т А Н О В И В :

02.07.2018 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 02-18/37 від 25.06.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка Імпорт" (далі по тексту - ТОВ "Ніка Імпорт") в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Фермер ОСОБА_2В." (далі по тексту - ФГ "Фермер ОСОБА_2В." ) про стягнення 165 420,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем всупереч договору поставки №060815-1Д від 06.08.2015 року не виконано договірні зобов'язання щодо оплати поставленого позивачем товару на суму 165 420,00 грн.

Ухвалою суду від 03.07.2018 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/355/18, визначено, що справа підлягає розгляду в межах справи №902/37/18 про банкрутство ТОВ "Ніка Імпорт" в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.07.2018 року.

24.07.2018 року ухвалою суду підготовче засідання відкладено на 04.09.2018 року, у зв'язку з неявкою в судове засідання арбітражного керуючого.

04.09.2018 року суд своєю ухвалою продовжив строк підготовчого провадження у справі № 902/355/18 до 27.09.2018 року, підготовче засідання у справі відклав до 27.09.2018 р.

27.09.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/355/18 для судового розгляду по суті на 18.10.2018 р.

Ухвалою суду від 18.10.2018 року розгляд справи по суті було відкладено на 06.11.2018 р.

В судове засідання 06.11.2018 року з'явився представник позивача арбітражний керуючий ОСОБА_1

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 18.10.2018 року.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&5т рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача.

Розгляд справи здійснюється із фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення з відповідачем договору № 060815-1Д від 06.08.2015 року.

Відповідно до пункту 1.2. договору Покупець, зобовязується прийняти та оплатити Товар. Приймання Покупцем Товару за номенклатурою, кількістю та якістю проводиться відповідно з Рахунком фактурою, Видатковою накладною, Сертифікатом якості на партію Товару .

Пунктом 2.1. договору встановлено, що загальна сума цього договору складає загальну вартість поставленого Товару, яка зазначена в усіх Рахунках фактурах, які були виставлені постачальником для сплати Покупцю за цим Договором.

Умовами договору встановлено, що у випадку, коли Постачальником здійснена поставка Товару без попередньої оплати Покупцем, за умови приймання товару Покупцем, розрахунок за поставлений товар повинен бути виконано у повному обсязі не пізніше 7 банківських днів з моменту отримання Товару (п. 2.7 договору).

Згідно із пунктом 2.10. договору - після закінчення терміну дії Договору Сторони здійснюють звірку розрахунків і оформлюють Акт звірки не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем закінчення терміну дії даного Договору. У випадку наявності заборгованості Покупця перед Постачальником, Покупець зобов'язується оплатити таку заборгованість.

Відповідно до договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка Імпорт" поставлено Фермерського господарства "Фермер ОСОБА_2В." Товар на суму 165 420,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 0090219 від 13.12.2016 р., в якій зазначено, що даний товар поставляється на замовлення згідно рахунку фактури № СФ-0000699 від 13.12.2016 року.

Із зазначеної видаткової накладної вбачається, що остання обопільно підписана обома сторонами та скріплена печатками.

Судом з'ясовано, що відповідач всупереч взятих на себе договірних зобов'язань після отримання товару та підписання видаткової накладної не здійснив повністю оплати за поставлений позивачем товар на вищезазначену суму.

Представник позивача в позові та в поясненнях в судових засіданнях зазначив, що відповідачем відповідно до рахунку фактури № СФ-0000699 від 13.12.2016 року, на підставі якого було здійснено поставку за видатковою накладною № 0090219 від 13.12.2016 р., було сплачено позивачу лише 41708,49 грн.

Відповідач в заяві (вх. № канц. 02.1-34/5749/18 від 24.07.2018 року) зазначив, що ним було сплачено суму боргу в розмірі 161 708,49 грн. Як доказ відповідачем, було надано суду виписки з банку по рахунках та платіжні доручення № 144 від 23.12.2016 року та № 3 від 24.07.2017 року, в яких зокрема зазначено, що 12.12.2016 року згідно рахунку фактури № СФ-0000699 від 13.12.2016 року було сплачено 41708,49 грн.; 23.12.2016 року згідно рахунку фактури № СФ 0000635 від 18.11.2016 року було сплачено 60 000,00 грн.; 24.07.2017 року згідно рахунку фактури № СФ- 0000768 від 26.04.2017 року було сплачено 60 000,00 грн.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З моменту укладення сторонами Договору між ними виникли зобов'язання, які мають правову природу договору поставки.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Суд, оцінює критично долучені позивачем до матеріалів справи в якості доказів оплати за поставлений товар виписки банку, а також платіжні доручення № 144 від 23.12.2016 року та № 3 від 24.07.2017 року, які підтверджують оплату боргу в загальній сумі 120 000,00 грн по іншим рахункам - фактурам, а саме № СФ 0000635 від 23.12.2016 р. та № СФ- 0000768 від 26.04.2017 р., які не є предметом даного позову.

До того ж, до матеріалів справи в якості доказів поставки товару відповідачу долучено лише видаткову накладну №0090219 від 13.12.2016 р., яка містить посилання на здійснення поставки згідно рахунку № СФ-0000699 від 13.12.2016 р., та оплату по ньому в сумі 41 708, 49 грн.

З врахуванням викладених обставин суд дійшов висновку про задоволення позову частково, в сумі 123 711,51 грн. В задоволенні стягнення 41708,49 грн. слід відмовити.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвал суду відповідач не подав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог позивача щодо доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

Враховуючи викладене заявлений позов підлягає задоволенню судом частково.

Ухвалою суду від 03.07.2018 року арбітражному керуючому ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за звернення з вказаним позовом до суду до ухвалення судового рішення у справі.

Суд вважає за необхідне відмітити, що у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход Державного бюджету України.

За таких обставин, судовий збір підлягає стягненню з відповідача, оскільки спір до суду доведено з його вини.

06.11.2018 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину ухвали суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, п.2 ч.1 ст.231, ст.ст.232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Фермер ОСОБА_2В.", (відокремлена садиба вул. Ново-Радянська, б.20, с. Сонячне, Крижопільський район, Вінницька область, 24606) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка Імпорт", (вул. 600-річчя, б.17, м. Вінниця, 21021) 123 711, 51 грн. заборгованості.

3. Стягнути з Фермерського господарства "Фермер ОСОБА_2В.", (відокремлена садиба вул. Ново-Радянська, б.20, с. Сонячне, Крижопільський район, Вінницька область, 24606) в доход Державного бюджету України - 1855,67 грн. судового збору.

4. В задоволенні стягнення 41708,49 грн. відмовити.

5. Видати накази.

6. Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 06.11.2018 року.

7. Ухвала суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Повний текст ухвали суду складено та підписано - 08.11.2018 року.

9. Ухвалу надіслати згідно переліку рекомендованим листом.

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук. прим.:

1. - до справи

2. - ТОВ "Ніка Імпорт" (вул. 600-річчя, б.17, м. Вінниця, 21021);

3. - Арбітражний керуючий (ліквідатор) ОСОБА_1 (вул. Миколи Оводова, 38. к. 304, м. Вінниця, 21050);

4. - Фермерське господарство "Фермер ОСОБА_2В." (відокремлена садиба вул. Ново-Радянська, б.20, с. Сонячне, Крижопільський район, Вінницька область, 24606)