УХВАЛА

м. Київ

06.11.2018Справа № 910/14740/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі - продажу корпоративних прав (часток у статутному капіталі) ТОВ «Український науковий інститут сертифікації» №28-09/18/КП/1 від 28.09.2018 та скасування реєстраційних записів щодо відомостей вказаного товариства.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що з матеріалів реєстраційної справи ТОВ «Український науковий інститут сертифікації» вбачається, що належна позивачу частка в статутному капіталі товариства була відчужена ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на підставі договору управління корпоративними правами та здійснення представництва інтересів від 14.04.2017, якого за твердженнями позивача ніколи не існувало та позивачу невідомо про особу ОСОБА_3, та, відповідно, позивач ніколи не мав волі вчиняти будь-які правочини з ОСОБА_3 В свою чергу ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу корпоративних прав від 29.09.2018 продала належну позивачу частку Аселон Інвестментс Лімітед, однак, позивач жодних дій щодо відчуження спірної частки на користь ОСОБА_2 не здійснював, а отже, означена частка вибула з володіння позивача за відсутності його волі.

05.11.2018 представником ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить:

- заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені, відповідно до законодавства України, проводити реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим особам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії або проводити зміни в будь-який інший спосіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, проводити будь-які реєстраційні дії або проводити зміни в будь-який інший спосіб відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Український науковий інститут сертифікації», у тому числі щодо зміни складу учасників, керівника, уповноважених осіб, місцезнаходження юридичної особи, зокрема внесення змін до установчих документів, перереєстрацію, реорганізацію будь-яким шляхом, реєстрацію припинення діяльності, проводити передачу реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «Український науковий інститут сертифікації», а також вносити інші зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та заборонити реєстрацію будь-яких змін інших відомостей.

- накласти арешт на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Український науковий інститут сертифікації» в розмірі 284 100,00 грн., що складає 100 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Український науковий інститут сертифікації»;

Також, заявник просить письмово повідомити представника позивача про час, дату та місце розгляду заяви про забезпечення позову, шляхом направлення листа з повідомленням про час, дату та місце розгляду справи.

Частиною 1 ст.140 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 4 ст.140 ГПК України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Водночас, у даному випадку судом не встановлено наявності виняткових обставин, в зв'язку з чим, заява розглядається без повідомлення учасників справи у відповідності до приписів ч. 1 ст.140 ГПК України.

Так, відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст.137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходами забезпечення позову є тимчасове обмеження прав особи тією мірою та таким чином, як це необхідно для збереження в період розгляду справи можливості безперешкодного виконання рішення суду в разі задоволенню позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, згідно зі статтями 73,74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи власну заяву про забезпечення позову, заявник зазначає, що позивач є законним власником частки 24% у статутному капіталі ТОВ «Український науковий інститут сертифікації», яка починаючи з 28.09.2018 була неодноразово відчужена, а відтак, існує реальний ризик чергового повторного відчуження спірної частки у статутному капіталі товариства, що призведене до неповоротного порушення законних прав та обов'язків не тільки позивача, а й інших добросовісних набувачів, які придбають спірну частку у статутному капіталі товариства у особи, яка не мала права їх відчужувати та зобов'язані будуть повернути таке майно законному власнику. Позивач уже звертався до суду із заявою про забезпечення, ухвалою суду від 26.10.2018 у справі № 910/14008/18 відмовлено у забезпеченні заяви. Отже на думку заявника, є всі підстави вважати, що будуть вживатися подальші дії щодо зміни розміру часток у статутному капіталі або відчуження часток на користь інших осіб. Зазначене призведе до нових реєстраційних дій, внаслідок чого позивач буде змушений змінювати предмет позову.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи зі змісту заяви, предмету позову, суд дійшов висновку про безпідставність заяви про забезпечення позову, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів жодним чином не обґрунтована і документально не підтверджена, так як не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог (визнання недійсним договору купівлі - продажу корпоративних прав (часток у статутному капіталі) ТОВ «Український науковий інститут сертифікації» №28-09/18/КП/1 від 28.09.2018 та скасування реєстраційних записів щодо відомостей вказаного товариства), так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім того, заява обґрунтована тільки припущенням щодо розміру часток у статутному капіталі.

Частиною ч. 10 ст. 137 ГПК України передбачено, що заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев'ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов'язаних з предметом спору.

Заявник просить накласти арешт на частку у статутному капіталі товариства у розмірі її 100%, однак, як стверджує в поданій заяві та позовній заяві його частка в статутному капіталі складала 24%.

Таким чином, захід забезпечення позову про накладення арешту на 100% частки товариства є непов'язаний з предметом позову про визнання недійсним договору купівлі - продажу корпоративних прав (часток у статутному капіталі 24%) ТОВ «Український науковий інститут сертифкації» №28-09/18/КП/1 від 28.09.2018 та скасування реєстраційних записів та може порушувати права інших учасників товариства.

Наразі позивачем не наведено обставин та не надано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій з метою унеможливлення в майбутньому виконання судового рішення у даній справі, враховуючи предмет позову (визнання недійсним договору купівлі - продажу корпоративних прав (часток у статутному капіталі) ТОВ «Український науковий інститут сертифікації» №28-09/18/КП/1 від 28.09.2018 та скасування реєстраційних записів щодо відомостей вказаного товариства).

Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Таким чином, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137,140, 234 ГПК України, суд,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у визначеному розділом IV ГПК України порядку.

Суддя Н.І. Ягічева