ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.10.2018 р. Справа № 917/67/18
м. Полтава
про визнання поновленим договору оренди землі на підставі ст. 33 ЗУ "Про оренду землі"
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олійник Н.І.
Представники сторін:
від позивача: ОСОБА_1, дов. в протоколі
від відповідача: ОСОБА_2, ордер в протоколі, голова сільської ради ОСОБА_3, посв. в протоколі
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.
Відповідач позивачу відмовив в поновленні даного договору з підстав звернення за межами строку.
При цьому, як зазначає позивач, відповідач порушив норми матеріального права.
Як вказує позивач, строк дії оренди починається з моменту державної реєстрації договору. Так як строк не порушений на звернення, а умови договору не містять і не визначають втрату права на поновлення договору в залежності від його умов, посилаючись на те, що протягом місяця після закінчення терміну дії договору, відповідач не надсилав позивачу листа - повідомлення про заперечення про поновлення договору оренди, позивач вважає, що договір оренди повинен бути поновлений на той самий строк і на тих самих умовах, що був укладений раніше відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
13.02.2018р. позивач до суду подав заяву про забезпечення позову (вх. № 1576).
01.03.2018р. ухвалою суду виправлено описки в абзацах 6, 8 описової частини та абзаці 4 мотивувальної частини ухвали про забезпечення позову від 14.02.2018р. у справі № 917/67/18.
Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.03.2018р. у справі № 917/67/18 ухвалу господарського суду Полтавської області від 14.02.2018р. (з урахуванням ухвали про виправлення описок) у справі №917/67/18 залишено без змін.
Позивач зазначив, що відповідач заперечує право на користування земельною ділянкою позивачем на підставі переважного права на укладення договору оренди. Термін раніше укладеного договору визначався строком десять років. Посилаючись на ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач зазначає, що договір оренди землі повинен бути поновлений строком на 10 років.
02.03.2018 р. відповідач подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без руху (вх. № 2317), яке задоволено судом ухвалою від 02.03.2018 р. на підставі ч. 11 ст. 176 ГПК України.
20.03.2018р. ухвалою продовжено розгляд справи, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та призначено підготовче засідання у справі на 11.04.2018р. на 11-00 год.
11.04.2018 р. від представника відповідача надійшли пояснення щодо уточненої позовної заяви (вх. № 3716).
16.04.2018 р. від позивача надійшла заява в порядку ст. 169 ГПК України (вх. №3827), в якій він просить повернути відповідачу без розгляду вищезазначені пояснення щодо уточненої позовної заяви.
02.05.2018 р. представник відповідача подав до суду заперечення на заяву позивача, подану в порядку ст. 169 ГПК України, в якій просить відмовити в задоволенні заяви.
В судовому засіданні 02.05.2018 р. суд відмовив позивачу в поверненні відповідачу без розгляду пояснення щодо уточненої позовної заяви (вх. № 3716), оскільки подання вище зазначених пояснень сторонами (міркувань, аргументів, заперечень тощо) передбачено ст. 169 ГПК України.
Ухвалою суду від 02.05.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.05.2018р. на 13-00 год.
Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечують, посилаючись, зокрема на те, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є 01 листопада 2007 року, адже, саме в цей момент сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки та скріпили договір своїми підписами.
Твердження позивача, що моментом закінчення строку договору оренди землі є 13 лютого 2018 року (тобто, відлік строку дії договору оренди з моменту державної реєстрації, з 13 лютого 2008 року) є помилковим, оскільки відповідно до норм чинного законодавства в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.
Таким чином, як зазначає відповідач, датою закінчення строку дії договору є 01.11.2017 року, бо умовами договору іншого не передбачено, а державна реєстрація не може змінювати моменту укладення договору, тобто, строк дії договору рахується від дати його підписання.
Відповідач також зазначив, що у встановлений договором термін позивачем не направлено повідомлення на адресу Ялосовецької сільської ради про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. В звязку з чим, договір оренди земельної ділянки між сторонами не поновлений, а припинив свою дію відповідно до положень статті 31 Закону України «Про оренду землі».
Отже, як вказує відповідач, переважне право орендаря, СФГ «Корнієнко», на поновлення договору оренди землі припинилось, тому відсутні правові підстави для поновлення договору на новий строк.
Відповідач у відзиві зазначає, що згідно статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.
Позивач вперше звернувся до сільської ради із заявою про укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк 31.08.2017 року, зазначивши про готовність проведення перемовин щодо підписання додаткової угоди, на що отримав відповідь, що питання буде розглянуто на найближчій сесії сільської ради.
В той же час, позивач на засідання сесії 25.10.2017 року не зявився. Відтак, депутатами сільської ради прийнято рішення про відкладення розгляду заяви ОСОБА_4 на наступну сесії.
З огляду на відсутність позивача на наступній сесії сільської ради, що проводилась 14.11.2017р. та зважаючи на відсутність належного пакету документів (який передбачено законодавством), враховуючи норми чинного законодавства, сільською радою 28.11.2017р. до позивача направлено лист повідомлення про неможливість продовження договору оренди землі. Вказане повідомлення вручено позивачу 30.11.2017р.
Надалі, позивач 28.11.2017 року звернувся до відповідача з заявою-повідомленням, проте не надавши проект додаткової угоди.
01.12.2017 р. на адресу сільської ради надійшло клопотання про поновлення договору оренди землі (лист-повідомлення).
Ялосовецькою сільською радою надано відповідь від 03.01.2018р., якою повідомлено про відсутність правових підстав на поновлення договору оренди земельної ділянки. Вказаний лист отримано особисто позивачем 04.01.2018р.
На аналогічне повторне звернення позивача, сільською радою в черговий раз направлено відповідь від 23.01.2018р.
Наведе вище, як зазначає відповідач, свідчить про те, що орендодавець заперечує проти використання орендарем земельної ділянки після закінчення строку дії договору оренди землі від 01.11.2007 р.
Відповідач в поясненнях щодо уточнення позовної заяви (вх. 3716 від 11.04.2018р.) посилається на те, що державна реєстрація договору оренди земельної ділянки не визначає моменту укладення договору оренди, який можна вважати укладеним з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов. Державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням не факту укладення договору, а факту виникнення або припинення права оренди земельної ділянки.
Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки породжує лише момент набрання названим договором чинності, а не момент його укладення. На момент набрання договором оренди земельної ділянки чинності названий договір вже є укладеним, а факт його укладення має самостійне юридичне значення, що не може бути ототожненим із юридичним значенням набрання договором юридичного значення.
В судових засіданнях оголошувались перерви: 11.04.2018р. до 02.05.2018р. до 11-30 год., 18.05.2018р. до 18.07.2018р. до 15-00 год., 26.09.2018р. до 09.10.2018р. до 9-00 год.
В судовому засіданні 09.10.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:
Між Ялосовецькою сільською радою (орендодавець) та СФГ «Корнієнко» (орендар) був укладений договір землі від 01.11.2007р. (а.с.9-10), відповідно до якого орендодавець надав орендарю в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 21,59 га, у тому числі рілля 21,59 га, яка знаходиться на території Ялосовецької сільської ради.
Земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п. 15 договору).
Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 43 договору).
Відповідно до п.8 договору договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
31.08.2017 р. позивач звернувся з заявою до сесії Ялосовецької сільської ради про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк на умовах, визначених у додатковій угоді та готовність провести перемовини щодо підписання додаткової угоди (а.с.101).
Відповідно до довідки виконкому Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області № 02-27/97 від 28.03.2018 р. (а.с.95) за період з 01.09.2017 року по 25.10.2017 р. засідання сесії Ялосовецької сільської ради не проводилися.
В зв'язку з неявкою голови ФГ «Корнієнко» та ненадання ним необхідних документів, недостатнім вивченням питання, розгляд заяви позивача переносився двадцять першою сесією сьомого скликання Ялосовецької сільської ради 25.10.2017 р. на чергову сесію сільської ради та двадцять другою сесією сьомого скликання Ялосовецької сільської ради 14.11.2017 р. на чергову сесію сільської ради (а.с.99-100).
28.11.2017р. відповідач позивачу надіслав лист за № 458/02-26, в якому повідомив, що відповідачем не надано до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі проекту додаткової угоди та документального підтвердження як голови фермерського господарства. Листом відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви про поновлення договору оренди земельної ділянки, оскільки остання не відповідає чинному законодавству України (а.с. 105).
Вищезазначений лист направлений позивачу відповідачем 29.11.2017 р. (а.с.106) та отриманий позивачем 30.11.2017 р. (а.с.107).
До клопотання позивачем додано документи, зокрема, проект додаткової угоди на 2 аркушах (а.с.98), в якому позивач зазначив про строк договору оренди 7 років та орендну плату 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
03.01.2018р. відповідач позивачу надіслав лист за результатами розгляду листа-клопотання про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 21,59 га від 01.11.2007 року, в якому повідомив, що 27 грудня 2017 року на двадцять п'ятій (позачерговій) сесії сьомого скликання Ялосовецької сільської ради рішення щодо поновлення договору оренди не прийнято, а також зазначив, що сторони договору оренди земельної ділянки від 01.11.2007р. дійшли згоди щодо всіх істотних умов та скріпили договір своїми підписами. Датою закінчення строку дії договору є 01.11.2017р., бо умовами договору іншого не передбачено, а державна реєстрація не може змінювати моменту укладення договору, тобто, строк дії договору рахується від дати його підписання з урахуванням правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 19.02.2014р. у справі № 6-162цс13, постанові Вищого господарського суду України від 12.01.2017р. у справі № 912/1857/16. Таким чином, як вказує відповідач у встановлений договором термін позивач не направив повідомлення на адресу Ялосовецької сільської ради про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк в зв'язку з чим договір оренди земельної ділянки між сторонами не поновлений, а припинив свою дію відповідно до положень ст.31 Закону України «Про оренду землі». Отже, переважне право орендаря, ФГ «Корнієнко», на поновлення договору оренди землі припинилося, тому відсутні правові підстави для поновлення договору на новий строк (а.с. 102-103).
Вищезазначений лист позивач отримав 04.01.2018 р. (а.с.109).
23.01.2018р. відповідач повторно повідомив позивача про відмову в поновленні договору оренди земельної ділянки від 01.11.2007 року з мотивів, викладених в листі відповідача від 03.01.2018 р. (а.с. 104).

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши додані докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
ОСОБА_5 ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції чинній на день укладення договору оренди землі від 01.11.2007 року) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.
ОСОБА_5 ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
ОСОБА_5 ч.1, ч.2 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
ОСОБА_5 ч.,ч. 1,2,3 ст.33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.
Відповідно до п.8 договору оренди землі від 01.11.2007 р. договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
З матеріалів справи вбачається, що 31.08.2017 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк на умовах, визначених у додатковій угоді та готовність провести перемовини щодо підписання додаткової угоди.
Відповідно до частин 4,5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (далі по тексту Закон) при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
З матеріалів справи вбачається, що до заяви від 31.08.2017 р. про поновлення договору оренди землі позивач не додав проект додаткової угоди.
З матеріалів справи також вбачається, що в місячний термін, встановлений ч. 5 ст. 33 Закону, позивач не надав відповідачу для розгляду заяви проекту додаткової угоди.
За період з 01.09.1017 р. до 25.10.2017 р., коли сесії Ялосовецької сільської ради не проводились (довідка, а.с. 95) до відповідача проект додаткової угоди від позивача також не надходив.
На сесії Ялосовецької сільської ради 25.10.2017 р. та 14.11.2017 р. (а.с. 99, 100) позивач не з'являвся, поважності причин неявки та письмових звернень до відповідача про відкладення розгляду заяви від 31.08.2017 р., а також проекту додаткової угоди позивач відповідачу не надсилав, в зв"язку з чим відповідач не зміг розглянути заяву позивача без проекту додаткової угоди, перевірити його на відповідність вимогам закону та узгодити з позивачем (за необхідності) істотні умови договору.
28.11.2017р. відповідач листом за № 458/02-26 повідомив позивача, що останнім до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі не додано проекту додаткової угоди та документального підтвердження як голови фермерського господарства.
Таким чином, вищезазначеним листом відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви про поновлення договору оренди земельної ділянки.
Листом від 03.01.2018р. відповідач повідомив позивача про те, що строк дії договору оренди землі від 01.11.2007 р. закінчився 01.11.2017р., в зв'язку з чим переважне право позивача на поновлення договору оренди землі припинилося, тому відсутні правові підстави для поновлення договору на новий строк.
23.01.2018р. відповідачем повторно було направлено повідомлення позивачу про відмову в поновленні договору оренди земельної ділянки від 01.11.2007 року.
Таким чином, позивачем не дотримано порядку реалізації переважного права на поновлення договору оренди землі від 01.11.2007р. на новий строк, який передбачений ч.ч. 1-5 Закону.
Оскільки додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами, у зв'язку з чим договір оренди землі між сторонами не поновлений, а 01.11.2017 р. припинив свою дію відповідно до положень ст. 31 Закону, суд дійшов висновку, що позивач втратив переважне право на поновлення договору оренди землі від 01.11.2007 року.
Відповідно до ч., ч. 6,7,8 Закону у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:
власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);
уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).
Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку.
Суд вважає помилковим посилання представника позивача в судових засіданнях на те, що строк дії договору оренди землі від 01.11.2017 р. закінчився 13 лютого 2018 року, оскільки частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, ще визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоду встановленої форми.
Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.
Отже, моментом укладення договору оренди земельної ділянки є 01 листопада 2007 року, адже саме в цей момент сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки та скріпили договір своїми підписами.
Твердження позивача, що моментом закінчення строку договору оренди землі є 13 лютого 2018 року (тобто, відлік строку дії договору оренди з моменту державної реєстрації, з 13 лютого 2008 року) є помилковим, оскільки відповідно до норм чинного законодавства в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.
Таким чином, датою закінчення строку дії договору є 01.11.2017 року, бо умовами договору іншого не передбачено, а державна реєстрація не може змінювати моменту укладення договору, тобто, строк дії договору оренди землі рахується від дати його підписання, з урахуванням правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 19.02.2014 у справі № 6-162цс13, постанові Вищого господарського суду України від 12.01.2017 у справі 912/1857/16.
Позивач, звертаючись 23.01.2018 р. з даним позовом до суду в порядку ч. 6 ст. Закону, також підтвердив факт закінчення 01.11.2017 р. строку дії договору оренди землі від 01.11.2007 року.
Суд зазначає що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, надавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.
Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 25.05.16 р. у справі №911/1707/15, від 13.04.16 р. у справі №6-2027цс15, у постанові Вищого господарського суду України від 30.03.2017 р. по справі № 904/8338/16.
Оскільки позивач до заяви від 31.08.2017 р. не надав відповідачу проект додаткової угоди і додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами, листами від 28.11.2017р., 03.01.2018р., 23.01.2018р. відповідач заперечував проти поновлення договору оренди землі від 01.11.2007 р., суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
ОСОБА_5 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
ОСОБА_5 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
ОСОБА_5 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
ОСОБА_5 ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.
ОСОБА_5 ч.1, ч.9 ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або вмотивованим клопотанням учасника справи.
У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
З врахуванням вищевикладеного, скасуванню підлягають вжиті заходи забезпечення позову ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.02.2018 по справі № 917/67/18.
Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 145, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. В позові відмовити.
ОСОБА_5 ч.1, ч. 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
ОСОБА_5 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
ОСОБА_5 ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Повне рішення складено 19 жовтня 2018 року

Суддя Солодюк О.В.