РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2018Справа № 910/6891/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Київська пересувна механізована колона-2»

до Національного банку України

Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ»

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Інна Олександрівна

про визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації обтяжень

речових прав на нерухоме майно

Представники:

від позивача: Горбайчук Л.В.

від відповідача 1: Донченко О.Г.

від відповідача 2: Тюріна Ю.Є.

від відповідача 3: не з'явився

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Київська пересувна механізована колона-2" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України, Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" про визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 3 не мав права передавати квартиру №3 за адресою Київська обл., Обухівський район, смт. Козин, вул. Старокиївська, 140 в іпотеку третім особам, а відповідач 2 не мав правових підстав для реєстрації себе іпотекодержателем цієї квартири та подальшої її передачі в іпотеку відповідачу 1, оскільки спірна квартира належить на праві власності позивачу, у зв'язку з чим позивач просить суд: визнати недійсним договір від 26.02.2010, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В. за реєстровим № 381, укладений між відповідачем 3 та відповідачем 1, в частині передачі квартири №3 за адресою Київська обл., Обухівський район, смт. Козин, вул. Старокиївська, 140 в іпотеку; визнати недійсним договір від 17.09.2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за реєстровим № 1150, укладений між відповідачем 3 та відповідачем 1, в частині передачі квартири №3 за адресою Київська обл., Обухівський район, смт. Козин, вул. Старокиївська, 140 в іпотеку; визнати недійсним договір від 12.08.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. за реєстровим № 1285, укладений між відповідачем 2 та відповідачем 1, в частині передачі квартири №3 за адресою Київська обл., Обухівський район, смт. Козин, вул. Старокиївська, 140 в іпотеку; а також скасувати відповідні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Також разом з позовом позивачем подано клопотання про витребування доказів, у якому позивач зазначає, що він не є стороною оспорюваних договорів, у зв'язку з чим просить суд витребувати у відповідача 1 - Національного банку України та відповідача 3 - Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" належним чином засвідчену копію договору від 26.02.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В. за реєстровим № 381; витребувати у відповідача 1 - Національного банку України та відповідача 3 - Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" належним чином засвідчену копію договору іпотеки від 17.09.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. за реєстровим № 1150; витребувати у відповідача 1 - Національного банку України та відповідача 2 - Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" належним чином засвідчену копію договору іпотеки від 12.08.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. за реєстровим №1285.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2018 суд ухвалив: позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2" залишити без руху, встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:- викладу обставин заявлених ним позовних вимог в контексті необхідності залучення до участі у справі третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соломонову В.В., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хару Н.С.; надання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №113012915 від 06.02.2018 чи зазначення про неможливість подання такого доказу; здійснення доплати судового збору у розмірі 5286,00 грн.; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом п'яти днів з дня вручення даної ухвали.

15.06.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 17.07.2018, залучити до участі у справі третю особу 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича, залучити до участі у справі третю особу 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць Інну Олександрівну; витребувати у відповідача 1: - належним чином засвідчену копію договору від 26.02.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В. за реєстровим № 381; - належним чином засвідчену копію договору іпотеки від 17.09.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. за реєстровим № 1150; - належним чином засвідчену копію договору іпотеки від 12.08.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. за реєстровим №1285; витребувати у відповідача 2: - належним чином засвідчену копію договору іпотеки від 12.08.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. за реєстровим №1285; витребувати у відповідача 3: - належним чином засвідчену копію договору від 26.02.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В. за реєстровим № 381;- належним чином засвідчену копію договору іпотеки від 17.09.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. за реєстровим № 1150.

26.06.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

26.06.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про передання справи №910/6891/18 судді Грєховій О.А. для об'єднання в одне провадження зі справою №910/6919/18, так як провадження у справі №910/6919/18 було відкрито раніше.

02.07.2018 через відділ діловодства суду від третьої особи 2 надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а також у вказаному клопотанні третя особа 2 зазначила про проведення підготовчого засідання без її участі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 суд ухвалив відмовити в задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Київська пересувна механізована колона-2» про передання справи №910/6891/18 судді Грєховій О.А. для об'єднання в одне провадження зі справою №910/6919/18.

06.07.2018 через відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву.

12.07.2018 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву.

17.07.2018 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 20.06.2018.

У підготовче засідання 17.07.2018 з'явилися представники позивача, відповідача 1 та відповідача 2. Представники відповідача 3, третьої особи 1 та третьої особи 2 не з'явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 07.08.2018.

30.07.2018 через відділ діловодства суду від третьої особи 2 надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без її участі.

02.08.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшли відповідь на відзив відповідача 1 та відповідь на відзив відповідача 2.

У підготовче засідання 07.08.2018 з'явилися представники позивача, відповідача 1 та відповідача 2. Представники відповідача 3, третьої особи 1 та третьої особи 2 не з'явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду суд вважає за необхідне продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 28.08.2018.

09.08.2018 через відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

16.08.2018 через відділ діловодства суду від третьої особи 2 надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без її участі.

У підготовче засідання 28.08.2018 з'явилися представники позивача, відповідача 1 та відповідача 2. Представники відповідача 3, третьої особи 1 та третьої особи 2 не з'явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні 28.08.2018 з'ясовано, що судом були вчинені дії, передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.09.2018.

11.09.2018 через відділ діловодства суду від третьої особи 2 надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без її участі.

У судове засідання 18.09.2018 з'явились представники позивача та відповідачів 1 та 2. Представники відповідача 3 та треті особи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 18.09.2018 оголошено перерву до 23.10.2018.

28.09.2018 через відділ діловодства суду від третьої особи 2 надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без її участі.

У судове засідання 23.10.2018 з'явились представники позивача та відповідачів 1 та 2. Представники відповідача 3 та треті особи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні 23.10.2018 підтримав позов, представники відповідачів 1 та 2 проти позову заперечили.

У судовому засіданні 23.10.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2010 року між Національним банком України (далі - іпотекодержатель, відповідач 1) та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" (далі - іпотекодавець, відповідач 3) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В. зареєстрований в реєстрі за №381 (надалі - Договір іпотеки 1), за умовами якого, ПАТ АКБ "Київ" передало в іпотеку Національному банку України зокрема квартиру під номером 3, що знаходиться в будинку під номером 140 по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області, що має загальну площу 644,2 кв.м. та житлову площу 119,3 кв.м. Вказана Квартира належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору міни посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матюховою Т.П. 13.08.2009 за реєстровим № 2304.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Київ", звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2" (далі - позивач) про визнання недійсним договору міни укладеного 13.08.2009 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" та Акціонерним товариством "Київська пересувна механізована колона-2", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матюховою Т.П. і зареєстрованого в реєстрі за №2304.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2012 у справі №5011-62/7737-2012, визнано недійсним договір міни, укладений 13.08.2009 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" та Акціонерним товариством "Київська пересувна механізована колона-2", посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матюховою Т.П. і зареєстровано в реєстрі за № 2304.

Судом встановлено, що 17 вересня 2014 року між Національним банком України (далі - іпотекодержатель) та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" (далі - іпотекодавець) укладено іпотечний договір (наступна іпотека), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрований в реєстрі за №1150 (надалі - Договір іпотеки 2), за умовами якого, ПАТ АКБ "Київ" передало в іпотеку Національному банку України квартиру, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вулиця Старокиївська, будинок 140, квартира № 3, загальною площею 644,2 кв.м., житловою площею 119,3 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності, на підставі Договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матюховою Т.П. 13.08.2009 за реєстровим № 2304.

Судом встановлено, що 12 серпня 2015 року між Національним банком України (далі - іпотекодержатель) та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - іпотекодавець, відповідач 2) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1285 (далі - Договір іпотеки 3), за умовами якого, іпотекодавець передав в іпотеку Національному банку України квартиру № 3, загальною площею 644,2кв.м., житловою площею 119,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вулиця Старокиївська, будинок 140, що належить іпотекодавцю на підставі Договору про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. 19.06.2015 за реєстровим № 3936.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Київської області від 17.07.2017 у справі № 911/3866/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та постановою Верховного Суду від 03.04.2018, зокрема, витребувано з чужого незаконного володіння Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" на користь Приватного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2" квартиру, що знаходиться в будинку під номером 140 по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області №3 житловою площею - 119,3 кв.м, загальною площею - 644,2 кв.м.

Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №113012915 від 06.02.2018, 21.02.2017 зареєстровано право власності на квартиру №3 в будинку під номером 140 по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області житловою площею - 119,3 кв.м, загальною площею - 644,2 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 31), власник - Публічне акціонерне товариство "Київська пересувна механізована колона-2" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Київська пересувна механізована колона-2"); підстава виникнення права власності, зокрема: постанова Київського апеляційного господарського суду №911/3866/15 від 19.01.2017, рішення Господарського суду міста Києва №5011-62/7737-2012 від 19.09.2012.

Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №113012915 від 06.02.2018, щодо об'єкта нерухомого майна - квартири №3 в будинку під номером 140 по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області житловою площею - 119,3 кв.м, загальною площею - 644,2 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 31), наявні зокрема такі записи:

- номер запису про обтяження: 10120916; вид обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава виникнення обтяження: договір іпотеки №381 від 26.02.2010; особа, майно/права якої обтяжуються: ПАТ «АКБ «Київ»; обтяжувач: Національний банк України; підстава внесення запису: "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем;

- номер запису про іпотеку: 10120907; підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки №381 від 26.02.2010; іпотекодавець: ПАТ «АКБ «Київ»; іпотекодержатель: Національний банк України; підстава внесення запису: "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем;

- номер запису про обтяження: 10780663; вид обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава виникнення обтяження: договір іпотеки №1285 від 12.08.2015; особа, майно/права якої обтяжуються: ПАТ АБ «Укргазбанк»; обтяжувач: Національний банк України; підстава внесення запису: "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", індексний номер: 23623322 від 12.08.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною;

- номер запису про іпотеку: 10780665; підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки №1285 від 12.08.2015; іпотекодавець: ПАТ АБ «Укргазбанк»; іпотекодержатель: Національний банк України; підстава внесення запису: "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", індексний номер: 23623329 від 12.08.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною;

- номер запису про обтяження: 10120919; вид обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава виникнення обтяження: заборона №1155 від 17.09.2014, видавник - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.; особа, майно/права якої обтяжуються: ПАТ «АКБ «Київ»; обтяжувач: Національний банк України; підстава внесення запису:"Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем;

- номер запису про іпотеку: 10120913; підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки №1150 від 17.09.2014; іпотекодавець: ПАТ «АКБ «Київ»; іпотекодержатель: Національний банк України; підстава внесення запису: "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем.

Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до Національного банку України з листами № 152 від 18.07.2017, № 156 від 21.07.2017 та № 060 від 17.04.2018 з проханням вжити заходів щодо усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом зняття обтяжень та іпотеки з квартири № 3 в будинку під номером 140 по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області.

Судом встановлено, що у листі від 21.06.2018 №20-0010/27934 Національний банк України зазначив про відсутність підстав для зняття обтяження з предметів іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що об'єкт, який належить йому на праві власності, - квартира № 3 в будинку під номером 140 по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області перебуває в іпотеці Національного банку України, хоча у позивача немає жодних зобов'язань перед Національним банком України, і позивач не виступає майновим поручителем перед НБУ за зобов'язаннями третіх осіб, тоді-як іпотека та обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно були зареєстровані відповідно до договору від 26.02.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В. за реєстровим № 381, укладеного між відповідачем 3 та відповідачем 1, договору від 17.09.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за реєстровим № 1150, укладеного між відповідачем 3 та відповідачем 1, договору від 12.08.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. за реєстровим № 1285, укладеного між відповідачем 2 та відповідачем 1.

Відтак, позивач зазначає, що наявність обтяжень, що виникли із спірних іпотечних договорів порушують права позивача як власника нерухомого майна, в тому числі, в частині розпорядження таким майном, з огляду на що позивач просить суд визнати недійсним договір від 26.02.2010, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В. за реєстровим № 381, укладений між відповідачем 3 та відповідачем 1, в частині передачі квартири №3 за адресою Київська обл., Обухівський район, смт. Козин, вул. Старокиївська, 140 в іпотеку; визнати недійсним договір від 17.09.2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за реєстровим № 1150, укладений між відповідачем 3 та відповідачем 1, в частині передачі квартири №3 за адресою Київська обл., Обухівський район, смт. Козин, вул. Старокиївська, 140 в іпотеку; визнати недійсним договір від 12.08.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. за реєстровим № 1285, укладений між відповідачем 2 та відповідачем 1, в частині передачі квартири №3 за адресою Київська обл., Обухівський район, смт. Козин, вул. Старокиївська, 140 в іпотеку; а також скасувати відповідні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідач 1 проти позову заперечує з тих підстав, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 12.08.2015, індексний номер - 42184509, строк виконання основного зобов'язання, в забезпечення виконання якого укладено Іпотечний договір - 30.04.2019, розмір основного зобов'язання 756 625 797,80 грн. Відповідач 1 вважає, що право власності на квартиру № 3 було зареєстровано за АБ "Укргазбанк" згідно з вимогами чинного законодавства України; Договір про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку був чинний на момент укладення Іпотечного договору; на сьогоднішній день не існує жодного судового рішення, яким було визнано недійсним Договір про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку; на дату укладення Іпотечного договору право власності на квартиру № 3 не було зареєстровано за позивачем в порядку, визначеному чинним на той час законодавством; на дату укладення Іпотечного договору квартира № 3 під забороною (арештом) відчуження, в іпотеці, та в податковій заставі не перебувала, а відтак відсутні будь-які підстави вважати Іпотечний договір 3 таким, що не відповідає вимогам законодавства та/або порушує права та інтереси позивача з підстав, що визначені положеннями ст.ст. 203, 215 ЦК України. Відтак, відповідач 1 зазначає, що визнання недійсним договору міни, укладеного 13.08.2009, не може бути підставою для визнання Іпотечних договорів недійсними. Також, відповідач 1 зазначає, що враховуючи те, що строк виконання основного зобов'язання, в забезпечення виконання якого укладено Іпотечний договір 3 встановлений до 30.04.2019, на сьогоднішній день існує заборгованість за основним зобов'язанням АБ "Укргазбанк" за кредитними договорами від 08.12.2008 № 125 та від 11.12.2008 № 136, забезпечених іпотекою на підставі Іпотечного договору, відсутні правові підстави для скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідач 2 проти позову заперечує з тих підстав, що ПАТ "АБ "Укргазбанк" набув у власність спірне майно на виконання Плану врегулювання неплатоспроможного банку (ПАТ "АКБ "Київ", затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 23.04.2015 № 096/15 та постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 61, які є чинним на сьогоднішній день. Відповідач 2 зазначає, що із преамбули оспорюваних договорів вбачається, що вони укладені на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 61 та згідно із встановленим ст. 40 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", при цьому, згідно із частиною 10 ст. 40 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" після укладення договорів про передачу на користь приймаючого банку активів та зобов'язань неплатоспроможного банку у приймаючого банку не можуть бути витребувані передані йому активи та зобов'язання на користь неплатоспроможного банку, а отже наведені вище положення підтверджують невідворотність дій по передачі активів і зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому банку та неможливість подальшого повернення такого майна. Крім того, відповідач 2 зазначає, що з наведеного слідує, що ПАТ "АБ "Укргазбанк" не мав права відмовитись повністю або частково від прийняття активів неплатоспроможного банку. Отже, відповідач 2 вважає, що такі обставини свідчать про добросовісність набуття ПАТ "АБ "Укргазбанк" у власність спірного об'єкта нерухомого майна, оскільки держава в особі уповноважених органів прийняла рішення, які є чинними та носять нормативно-розпорядчий характер, про передачу ПАТ "АБ "Укргазбанк", частка власності якого перевищує 99 % активів та зобов'язань неплатоспроможного банку - ПАТ "АКБ "Київ", для виведення його з ринку у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідач 2 зазначає, що правомірно уклав Договір іпотеки від 12.08.2015 та в момент укладення договору не порушувалися права та інтереси позивача.

Відповідач 3 відзиву на позовну заяву не надав, у підготовчі/судові засідання не з'являвся.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Щодо підвідомчості даної справи господарському суду, суд зазначає наступне.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви N 29458/04 та N 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява N 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. &? ;…&gт; фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом", зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За змістом ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. У справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із визнанням недійсним договорів та реєстрацією майнових прав, що випливають із договірних відносин, то за таких обставин спір у цій справі не є публічно-правовим, відтак, підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, з огляду на склад сторін спору.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 №802/1792/17-а.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з підпунктом 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У мотивувальній частині наведеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", як правило, не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №3-649гс15.

В той же час, оскільки позивач свої вимоги про визнання недійсними договорів іпотеки та скасування рішень про реєстрацію, обґрунтовує належністю йому на праві власності спірного майна, яке передане в іпотеку відповідачу 1, відсутністю жодних зобов'язань перед Національним банком України та тим, що позивач не виступає майновим поручителем перед НБУ за зобов'язаннями третіх осіб, суд доходить висновку про наявність у позивача правових підстав для звернення з даним позовом до суду та про доведеність охоронюваного законом інтересу щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Отже, угода може бути визнана недійсною лише з підстав, передбаченими законом.

Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Як встановлено судом, 26 лютого 2010 року між Національним банком України (далі - іпотекодержатель, відповідач 1) та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" (далі - іпотекодавець, відповідач 3) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В. зареєстрований в реєстрі за №381 (надалі - Договір іпотеки 1), за умовами якого, ПАТ АКБ "Київ" передало в іпотеку Національному банку України зокрема квартиру під номером 3, що знаходиться в будинку під номером 140 по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області, що має загальну площу 644,2 кв.м. та житлову площу 119,3 кв.м. Вказана Квартира належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору міни посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матюховою Т.П. 13.08.2009 за реєстровим № 2304.

Як встановлено судом, 17 вересня 2014 року між Національним банком України (далі - іпотекодержатель) та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" (далі - іпотекодавець) укладено іпотечний договір (наступна іпотека), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрований в реєстрі за №1150 (надалі - Договір іпотеки 2), за умовами якого, ПАТ АКБ "Київ" передало в іпотеку Національному банку України квартиру, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вулиця Старокиївська, будинок 140, квартира № 3, загальною площею 644,2 кв.м., житловою площею 119,3 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності, на підставі Договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матюховою Т.П. 13.08.2009 за реєстровим № 2304.

Як встановлено судом, 12 серпня 2015 року між Національним банком України (далі - іпотекодержатель) та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - іпотекодавець, відповідач 2) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1285 (далі - Договір іпотеки 3), за умовами якого, іпотекодавець передав в іпотеку Національному банку України квартиру № 3, загальною площею 644,2кв.м., житловою площею 119,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вулиця Старокиївська, будинок 140, що належить іпотекодавцю на підставі Договору про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. 19.06.2015 за реєстровим № 3936.

Дослідивши зміст вказаних договорів, суд доходить висновку, що дані правочини за своєю правовою природою є іпотечними договорами.

Частиною 1 ст. 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 5 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов:

нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

З аналізу зазначених норм вбачається, що предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке належить іпотекодавцю (що не є державним або комунальним підприємством, установою чи організацією) на праві власності.

Як встановлено судом, у Договорах іпотеки №№1, 2 зазначено, що предмет іпотеки (квартира № 3, загальною площею 644,2кв.м., житловою площею 119,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вулиця Старокиївська, будинок 140) належить іпотекодавцю (відповідач 3) на праві власності, на підставі Договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матюховою Т.П. 13.08.2009 за реєстровим № 2304; у Договорі іпотеки №3 зазначено, що предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі Договору про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. 19.06.2015 за реєстровим № 3936.

Разом з тим, як встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2012 у справі №5011-62/7737-2012, визнано недійсним договір міни, укладений 13.08.2009 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" та Акціонерним товариством "Київська пересувна механізована колона-2", посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матюховою Т.П. і зареєстровано в реєстрі за № 2304.

З вказаного рішення вбачається, що 13 серпня 2009 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" (далі - сторона 1) та Акціонерним товариством "Київська пересувна механізована колона-2" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Київська пересувна механізована колона-2"), (далі - сторона 2) було укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №2304.

Відповідно до п. 1.1 договору міни сторона 1 передає стороні 2 у власність належні їй майнові права на нерухоме майно в обмін на належні стороні 2 квартири, а сторона 2 передає стороні 1 у власність належні їй квартири в обмін на належні стороні 1 майнові права на нерухоме майно. Міна проводиться з грошовою доплатою.

За змістом п. 1.2 договору міни у власність Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ"переходить нерухоме майно -квартири, що знаходяться в будинку під номером 140 по вул.Старокиївській в смт.Козин Обухівського району Київської області: під номером 3 житловою площею - 119,3 кв.м, загальною площею - 644,2 кв.м, під номером 4 житловою площею - 119,2 кв.м, загальною площею - 645 кв.м.

Пунктом 1.3 договору міни встановлено, що у власність Акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2" переходять майнові права на наступне нерухоме майно (з урахуванням здійснених виправлень): трикімнатну квартиру під номером 152 загальною площею - 141,91 кв.м на четвертому поверсі секції В в будинку, що будується за адресою: м.Київ, вул.Старонаводницька, 2-20, ділянка 14; трикімнатну квартиру під номером 87 загальною площею - 134,42 кв.м на двадцять четвертому поверсі секції А в будинку, що будується за адресою: м.Київ, вул.Старонаводницька, 2-20, ділянка 14; трикімнатну квартиру під номером 19 загальною площею - 134,42 кв.м на сьомому поверсі в будинку 14-а, що будується за адресою: м.Київ, вул.Старонаводницька; трикімнатну квартиру під номером 167 загальною площею - 141,91 кв.м на дев'ятому поверсі секції Б в будинку, що будується за адресою: м.Київ, вул.Старонаводницька, 2-20, ділянка 14; чотирикімнатну квартиру під номером 14 загальною площею - 197,97 кв.м на сьомому поверсі секції Г в будинку 14-а, що будується за адресою: м.Київ, вул.Старонаводницька; трикімнатну квартиру під номером 20 загальною площею - 197,91 кв.м на дев'ятому поверсі секції Г в будинку, що будується за адресою: м.Київ, вул.Старонаводницька, 14А.

За приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В свою чергу, частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється (стаття 236 ЦК України).

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідачем 3 не набувалось право власності на квартиру № 3, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вулиця Старокиївська, будинок 140, оскільки зазначений договір міни як підстава набуття відповідачем 3 права власності на майно, в силу ст. 216 Цивільного кодексу України не створює юридичних наслідків та не створює для відповідача 3 як іпотекодавця за Договорами іпотеки №№1, 2 права власності на квартиру № 3.

При цьому, суд наголошує, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2012 у справі №5011-62/7737-2012, яким визнано недійсним договір міни, укладений 13.08.2009 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" та Акціонерним товариством "Київська пересувна механізована колона-2", набрало законної сили 26.11.2012.

В той же час, як встановлено судом, Договір іпотеки №2 щодо наступної іпотеки, сторонами якого є Національний банк України (іпотекодержатель) та Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Київ" (іпотекодавець), було укладено 17 вересня 2014 року, тобто після набрання рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2012 у справі №5011-62/7737-2012 за позовом самого Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" законної сили.

В свою чергу, з укладеного 12 серпня 2015 року між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" Договору іпотеки №3 вбачається, що іпотекодавець передав в іпотеку Національному банку України квартиру № 3, належною іпотекодавцю на підставі Договору про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. за реєстровим № 3934.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Київської області від 17.07.2017 у справі № 911/3866/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та постановою Верховного Суду від 03.04.2018, зокрема витребувано з чужого незаконного володіння Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" на користь Приватного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2" квартиру, що знаходиться в будинку під номером 140 по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області №3 житловою площею - 119,3 кв.м, загальною площею - 644,2 кв.м.

У вказаному рішенні судом встановлено наступне: "Відповідно до наявних в матеріалах справи копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №622054 від 28.12.2007, виданого Козинською селищною радою Обухівського району Київської області на підставі рішення Виконкому Козинської селищної ради від 25.12.2007 за №11/33, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №622055 від 28.12.2007, виданого Козинською селищною радою Обухівського району Київської області на підставі рішення Виконкому Козинської селищної ради від 25.12.2007 за №11/33, станом на момент укладення визнаного в судовому порядку недійсним договору міни від 13.08.2009 позивач був власником спірних квартир.

Приписами ст. ст. 216 та 236 Цивільного кодексу України унормовано, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, оскільки договір міни від 13.08.2009, за яким позивач передав відповідачу 2 право власності на спірні квартири, визнано недійсним, суд дійшов висновку про те, що відповідний правочин є недійсним з моменту його укладення та не породжує для сторін юридичних наслідків, задля яких він укладався, у тому числі переходу до відповідача 2 права власності на спірні квартири, а тому саме позивач є законним володільцем відповідного нерухомого майна.

Посилання ж відповідачів на належність спірних квартир на праві власності ПАТ "АКБ "Київ" на момент укладання договорів про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку від 19.06.2015 з огляду на законодавчі приписи та наявність відповідних записів в реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяження, оцінюються судом критично, оскільки реєстраційні дані лише засвідчують відповідний факт офіційно і вносяться на підставі відповідних первинних правовстановлюючих документів, зокрема договору міни від 13.08.2009, а тому в разі спростування факту набуття права власності шляхом визнання недійсним договору міни від 13.08.2009 відповідні реєстраційні дані підлягають коригуванню і не вважаються беззаперечними.".

Також, в зазначеному рішенні зазначено: "Отже, враховуючи, що наявними в матеріалах справи доказами встановлено відсутність у відповідача 2, як особи, яка передала майно позивача у власність третьої особи відповідача 1, права власності на спірні квартири, відтак відповідних повноважень щодо розпорядження ними, враховуючи відмову ПАТ "АКБ "Київ" повернути позивачу зазначене майно у порядку двосторонньої реституції, суд дійшов висновку, що спірні квартири вибули з володіння позивача поза його волею, внаслідок передання відповідачем 2 спірного майна відповідачу 1 на підставі договорів про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку від 19.06.2015.

За таких обставин, оскільки на момент укладення договорів про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку від 19.06.2015 у ПАТ "АКБ "Київ" були відсутні права власності та розпорядження спірними квартирами, суд дійшов висновку, що відчуження (передача) такого майна на користь відповідача 1 було здійснено відповідачем 2 з порушенням вимог ст. ст. 319, 328 ЦК України, а тому, відповідно до вимог ст. ст. 387, 388 ЦК України, спірні квартири підлягають витребуванню від АБ Укргазбанк як такі, що вибула з власності позивача поза його волею.".

В силу ч. 4 ст. 75 ГПК України, наведені обставини не підлягають доказуванню.

Відтак, твердження ПАТ "АБ "Укргазбанк" щодо добросовісності набуття у власність означеної квартири, з посиланням на те, що держава в особі уповноважених органів, прийняла рішення, які є чинними та носять нормативно-розпорядчий характер, про передачу ПАТ "АБ "Укргазбанк" активів та зобов'язань неплатоспроможного банку - ПАТ "АКБ "Київ" для виведення його з ринку у встановленому законом порядку, не приймаються судом, з огляду на вищевикладене.

Також, щодо посилань відповідача 2 на приписи ч. 10 ст. 40 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якої після укладення договорів про передачу на користь приймаючого банку активів та зобов'язань неплатоспроможного банку у приймаючого банку не можуть бути витребувані передані йому активи та зобов'язання на користь неплатоспроможного банку, суд зазначає, що дослідження вказаних обставин було предметом розгляду у межах розгляду справи №911/3866/15.

Так, Господарський суд Київської області у рішенні від 17.07.2017 у справі №911/3866/15 зазначив наступне: «Відповідно до ч. 10 ст. 40 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з позовом у даній справі) після укладення договорів про передачу на користь приймаючого банку активів та зобов'язань неплатоспроможного банку:

1) у приймаючого банку не можуть бути витребувані передані йому активи та зобов'язання на користь неплатоспроможного банку; та

2) власник акцій неплатоспроможного банку і неплатоспроможний банк не мають права вимагати від приймаючого банку відшкодування будь-яких збитків, понесених у результаті передачі на користь приймаючого банку активів та зобов'язань неплатоспроможного банку, з підстав недійсності, скасування або визнання протиправними будь-яких рішень, правочинів або інших дій, прийнятих або вчинених у процесі визнання банку неплатоспроможним та виведення його з ринку.

Поряд з тим, відповідно до приписів ст. 1, п. 15 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з позовом у даній справі) цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Система гарантування вкладів фізичних осіб - сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб'єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники.

Здійснивши, на виконання вказівок суду касаційної інстанції, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 06.04.2017 у справі №911/3866/15, системний аналіз положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд дійшов висновку, що положення ч. 10 ст. 40 зазначеного закону не поширюють свою дію на відносини речево-правового характеру, що скались між позивачем, як власником спірних квартир, та відповідачем 1, як фактичним володільцем відповідного майна, оскільки позивач не є ані власником акцій неплатоспроможного банку, ані неплатоспроможним банком, а також не є жодним зі субєктів системи гарантування вкладів фізичних осіб, визначених п. 15 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З огляду вищенаведеного, суд дійшов висновку про безпідставність доводів АБ Укргазбанк щодо неможливості витребування у нього спірних у даній справі квартир в силу встановленої ч. 10 ст. 40 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» заборони.».

Щодо інших доводів відповідачів, то суд зазначає, що такі доводи судом не приймаються з огляду на набрання законної сили рішенням Господарського суду Київської області від 17.07.2017 у справі № 911/3866/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та постановою Верховного Суду від 03.04.2018, яким зокрема витребувано з чужого незаконного володіння Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" на користь Приватного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2" квартиру, що знаходиться в будинку під номером 140 по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області №3 житловою площею - 119,3 кв.м, загальною площею - 644,2 кв.м.

Так, пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007 р. № 8 передбачено, що за змістом частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини" від 18.11.2003 р. №01-8/1427).

Таким чином, з огляду на наявність судового рішення у справі №911/3866/15, яке набрало законної сили, обставини, встановлені у даному рішенні (рішення Господарського суду Київської області від 17.07.2017 у справі № 911/3866/15), не можуть ставитись під сумнів та бути спростовані у порядку, не передбаченому процесуальним законом, оскільки така переоцінка судом доказів, які стали підставою для встановлення судом відповідних обставин у іншій справі нівелює правову визначеність позивача стосовно встановлених фактів, що, власне, має безпосередній вплив на майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням предметом іпотеки за оспорюваними Договорами іпотеки.

Як встановлено судом, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №113012915 від 06.02.2018, 21.02.2017 зареєстровано право власності на квартиру №3 в будинку під номером 140 по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області житловою площею - 119,3 кв.м, загальною площею - 644,2 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 31), власник - Публічне акціонерне товариство "Київська пересувна механізована колона-2" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Київська пересувна механізована колона-2"); підстава виникнення права власності, зокрема: постанова Київського апеляційного господарського суду №911/3866/15 від 19.01.2017, рішення Господарського суду міста Києва №5011-62/7737-2012 від 19.09.2012.

Таким чином, з огляду на відсутність права власності у іпотекодавців за Договорами іпотеки №№1, 2, 3 на квартиру № 3, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вулиця Старокиївська, будинок 140, що відповідно до приписів ст. 5 Закону України "Про іпотеку" свідчить про неможливість передачі такої квартири в іпотеку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання Договорів іпотеки №№1, 2, 3 недійсними в частині передачі квартири № 3, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вулиця Старокиївська, будинок 140, на підставі ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, а саме у зв'язку з тим, що такі правочини вчинені без необхідного обсягу цивільної дієздатності та з порушенням норм статті 5 Закону України «Про іпотеку», а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесених на підставі Договорів іпотеки №№1, 2, 3, а саме: "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, номер запису про обтяження: 10120916 стосовно квартири №3, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 140;"Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, номер запису про обтяження: 10120907 стосовно квартири №3, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 140;"Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", індексний номер: 23623322 від 12.08.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною, номер запису про обтяження: 10780663 стосовно квартири №3, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 140; "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", індексний номер: 23623329 від 12.08.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною, номер запису про іпотеку: 10780665 стосовно квартири №3, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 140; "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, номер запису про обтяження: 10120919 стосовно квартири №3, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 140; "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, номер запису про іпотеку: 10120913 стосовно квартири №3, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 140.

Як встановлено судом, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №113012915 від 06.02.2018, щодо об'єкта нерухомого майна - квартири в будинку під номером 140 по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області №3 житловою площею - 119,3 кв.м, загальною площею - 644,2 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 31), наявні зокрема такі записи:

- номер запису про обтяження: 10120916; вид обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава виникнення обтяження: договір іпотеки №381 від 26.02.2010; особа, майно/права якої обтяжуються: ПАТ «АКБ «Київ»; обтяжувач: Національний банк України; підстава внесення запису: "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем;

- номер запису про іпотеку: 10120907; підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки №381 від 26.02.2010; іпотекодавець: ПАТ «АКБ «Київ»; іпотекодержатель: Національний банк України; підстава внесення запису: "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем;

- номер запису про обтяження: 10780663; вид обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава виникнення обтяження: договір іпотеки №1285 від 12.08.2015; особа, майно/права якої обтяжуються: ПАТ АБ «Укргазбанк»; обтяжувач: Національний банк України; підстава внесення запису: "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", індексний номер: 23623322 від 12.08.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною;

- номер запису про іпотеку: 10780665; підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки №1285 від 12.08.2015; іпотекодавець: ПАТ АБ «Укргазбанк»; іпотекодержатель: Національний банк України; підстава внесення запису: "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", індексний номер: 23623329 від 12.08.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною;

- номер запису про обтяження: 10120919; вид обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава виникнення обтяження: заборона №1155 від 17.09.2014, видавник - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.; особа, майно/права якої обтяжуються: ПАТ «АКБ «Київ»; обтяжувач: Національний банк України; підстава внесення запису:"Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем;

- номер запису про іпотеку: 10120913; підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки №1150 від 17.09.2014; іпотекодавець: ПАТ «АКБ «Київ»; іпотекодержатель: Національний банк України; підстава внесення запису: "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем.

За змістом ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ст. 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ст. 319 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позов власника майна про усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпоряджання своїм майном за своєю правовою природою є негаторним позовом (про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння).

Як встановлено судом, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №113012915 від 06.02.2018, 21.02.2017 зареєстровано право власності на квартиру №3 в будинку під номером 140 по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області житловою площею - 119,3 кв.м, загальною площею - 644,2 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 31), власник - Публічне акціонерне товариство "Київська пересувна механізована колона-2" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Київська пересувна механізована колона-2"); підстава виникнення права власності, зокрема: постанова Київського апеляційного господарського суду №911/3866/15 від 19.01.2017, рішення Господарського суду міста Києва №5011-62/7737-2012 від 19.09.2012.

Суд зазначає, що вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію іпотеки та обтяження нерухомого майна є формою реалізації такого способу захисту як усунення перешкод у розпорядженні майном (ст. 391 Цивільного кодексу України), оскільки за умови, коли в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень наявний запис про іпотеку, власник не вправі здійснювати розпорядження своїм майном без згоди іпотекодержателя (ст. 9 Закону України «Про іпотеку»).

В той же час, з огляду на те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсними Договорів іпотеки №№1, 2, 3, зважаючи на приписи ст. 216 Цивільного кодексу України, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, рішення про державну реєстрацію іпотеки та обтяжень за вказаними Договорами не повинні існувати у реєстрі, оскільки фактично не повинні були прийматись, так як визнаний недійсним правочин, на виконання якого рішення про реєстрацію були прийняті, в силу ст. 236 Цивільного кодексу України є недійсним з моменту його вчинення.

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Суд зазначає, що приписи Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачають правовий механізм щодо скасування рішення про реєстрацію прав за наявності відповідних обставин (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Даний спосіб захисту (про скасування рішення державного реєстратора), за висновками суду, є належним та ефективним, у зв'язку з чим позовні вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію підлягають задоволенню.

При цьому, заперечення відповідача 1 щодо того, що строк виконання основного зобов'язання, в забезпечення виконання якого укладено Іпотечний договір 3 встановлений до 30.04.2019 та на сьогоднішній день існує заборгованість за основним зобов'язанням АБ "Укргазбанк", судом не приймаються, оскільки, як встановлено судом, позивач не є тією особою, яка брала на себе зобов'язання щодо належного виконання відповідачем 2 зобов'язань за зазначеними кредитними договорами, відтак, правовідносини відповідачів не можуть обмежувати абсолютне право власності позивача на належне йому майно.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідачів 1, 2 та 3 відповідно до задоволених вимог, заявлених до кожного з них.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В. за реєстровим № 381, укладений 26.02.2010 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" та Національним банком України в частині передачі Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" Національному банку України в іпотеку квартири №3, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 140.

3. Визнати недійсним іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за реєстровим № 1150, укладений 17.09.2014 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" та Національним банком України в частині передачі Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" Національному банку України в іпотеку квартири №3, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 140.

4. Визнати недійсним іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. за реєстровим № 1285, укладений 12.08.2015 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" та Національним банком України в частині передачі Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" Національному банку України в іпотеку квартири №3, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 140.

5. Скасувати "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, номер запису про обтяження: 10120916 стосовно квартири №3, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 140 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 31).

6. Скасувати "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, номер запису про обтяження: 10120907 стосовно квартири №3, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 140 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 31).

7. Скасувати "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", індексний номер: 23623322 від 12.08.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною, номер запису про обтяження: 10780663 стосовно квартири №3, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 140 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 31).

8. Скасувати "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", індексний номер: 23623329 від 12.08.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною, номер запису про іпотеку: 10780665 стосовно квартири №3, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 140 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 31).

9. Скасувати "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, номер запису про обтяження: 10120919 стосовно квартири №3, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 140 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 31).

10. Скасувати "Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)", індексний номер: 22252507 від 20.06.2015, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, номер запису про іпотеку: 10120913 стосовно квартири №3, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 140 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 31).

11. Стягнути з Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9; ідентифікаційний код: 00032106) на користь Приватного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 67-Б; ідентифікаційний код: 00858473) витрати по сплаті судового збору в розмірі 7929 (сім тисяч дев'ятсот двадцять дев'ять) грн. 00 коп.

12. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; ідентифікаційний код: 23697280) на користь Приватного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 67-Б; ідентифікаційний код: 00858473) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. 00 коп.

13. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 16-22; ідентифікаційний код: 14371869) на користь Приватного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 67-Б; ідентифікаційний код: 00858473) витрати по сплаті судового збору в розмірі 5286 (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп.

14. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.11.2018

Суддя Ю.В. Картавцева