РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.10.2018Справа № 910/9873/18

За позовом 1) Дочірнього підприємства "Гарантія-Торг"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія

"Будреммонтаж 2006"

до Київської міської ради

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Я.І. Репа

Представники:

від позивача-1: Воронюк О.О., довіреність № б/н від 19.04.2018

від позивача-2: Воронюк О.О., довіреність № б/н від 19.04.2018

від відповідач: Перепелицін К.М. довіреність № 225-КМГ-2828 від 01.08.2018

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство "Гарантія-Торг" (позивач-1), Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Будреммонтаж 2006" (позивач-2) звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (відповідач) про визнання укладеною Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 22.01.2008, укладеного між Дочірнім підприємством "Гарантія-Торг", Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Будреммонтаж 2006", як Орендарями, та Київською міською радою, як Орендодавцем, з урахуванням Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 13.06.2018, з моменту набрання чинності судовим рішенням в редакції, наведеній у прохальній частинні позовної заяви.

В обгрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що положення абз. 16, 17 п.п. 8.4 п. 8 Договору оренди земельної ділянки від 22.01.2008 з урахуванням Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 13.06.2018 суперечать нормам ч. 7 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та з урахуванням пункту 7 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" підлягають приведенню у відповідність із цим Законом шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 позовну заяву Дочірнього підприємства "Гарантія-Торг" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Будреммонтаж 2006" залишено без руху, встановлено позивачам спосіб усунення недоліків позовної заяви та строк на усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

06.08.2018 через відділ діловодства суду від представника позивачів надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9873/18, призначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 04.09.2018 о 12:20 год.

03.09.2018 через відділ діловодства суду від представника позивачів надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копій документів, а саме копій рішень Київської міської ради від 26.07.2007 № 86/1920, від 28.12.2006 № 531/588, від 28.12.2004 № 1050/2460.

03.09.2018 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив відмовити повністю у задоволенні позовних вимог про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

У підготовче засідання, призначене на 04.09.2018, з'явилися представник позивачів та представник відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196 - 205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених главою 3 ГПК України.

У підготовчому засіданні, призначеному на 04.09.2018, суд оголосив перерву до 01.10.2018 о 10:40 год.

21.09.2018 через відділ діловодства суду від представника позивачів надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивачів заперечив повністю щодо міркувань та аргументів, викладених у відзиві на позовну заяву, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

27.09.2018 через відділ діловодства суду від представника позивачів надійшло клопотання про призначення розгляду справи по суті. Відповідно до поданого клопотання представник позивачів просив суд закінчити підготовче засідання у справі № 910/9873/18 та розпочати розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання.

У підготовче засідання, призначене на 01.10.2018, з'явилися представник позивачів та представник відповідача.

У підготовчому засіданні, призначеному на 01.10.2018, суд продовжив вчинення дій, визначених частиною другою статті 182 ГПК України, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Представник відповідача у підготовчому засіданні, призначеному на 01.10.2018, повідомив суд про те, що ним подано не всі докази та просив суд відкласти підготовче засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Згідно ч. 2 ст. 183 ГПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, зокрема, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання у справі на 10.10.2018 о 11:20 год., повідомлено учасників справи про дату, час і місце судового засідання, визнано їх явку не обов'язковою.

У підготовче засідання, призначене на 10.10.2018, з'явилися представник позивачів та представник відповідача.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.10.2018, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 22.10.2018 о 16:30 год.

У судове засідання 22.10.2018 з'явились представник позивачів та представник відповідача.

У судовому засіданні 22.10.2018 судом здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 22.10.2018 судом було заслухано вступне слово позивачів та відповідача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивачів підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та з урахуванням відповіді на відзив відповідача, поданій 21.09.2018 через відділ діловодства суду.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому 03.09.2018 через відділ діловодства суду.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 22.10.2018 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши представників сторін, з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими сторони обґрунтовували відповідні обставини, суд

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Дочірнє підприємство "Гарантія-Торг" (позивач-1), Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Будреммонтаж 2006" (позивач-2) звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (відповідач) про визнання укладеною Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки, укладеного між Дочірнім підприємством "Гарантія-Торг", Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Будреммонтаж 2006", як Орендарями, та Київською міською радою, як Орендодавцем, від 22.01.2008 (далі - Договір оренди земельної ділянки), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненко Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 86 та зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації, про що зроблено запис від 31.01.2008 року за № 66-6-00449 у книзі державної реєстрації договорів, з урахуванням Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 13.06.2018 (далі - Договір про поновлення договору оренди земельної ділянки), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненко Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 597, з моменту набрання чинності судовим рішенням в редакції, наведеній у прохальній частинні позовної заяви.

В обгрунтування позовних вимог позивачі зазначили, строк дії Договору оренди земельної ділянки поновлено на підставі Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки. Вказаний договір про поновлення був укладений на тих самих умовах та на той самий строк, що і Договір оренди земельної ділянки з приведенням його у відповідність до Типового договору оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 № 220 зі змінами та доповненнями.

Разом з тим, позивачі вважають, що положення абз. 16, 17 п.п. 8.4 п. 8 Договору оренди земельної ділянки з урахуванням Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки суперечать нормам ч. 7 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набув чинності 12.03.2011, в частині прямої заборони вимагати від забудовника надання будь-яких послуг та передачі матеріальних та нематеріальних активів, крім пайової участі та згідно пункту 7 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" повинні бути приведені у відповідність із цим Законом.

Позивачі звернули увагу на неможливість внесення змін до Договору оренди земельної ділянки в частині спірних положень цього договору на стадії його поновлення з огляду на приписи ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки поновлення Договору оренди земельної ділянки відбувалося на той самий строк та на тих самих умовах без прийняття окремого рішення Київської міської ради на підставі висновку Постійної комісії з питань містобудування архітектури та землекористування № 5/67 від 13.02.2018 року.

Позивачі зазначили, що після поновлення Договору оренди земельної ділянки вони звернулися до відповідача з листом від 09.07.2018 вх. № 08/12368 про приведення у відповідність до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Договору оренди земельної ділянки шляхом внесення змін до Договору оренди земельної ділянки та викладення спірних положень цього договору у редакції, що відповідає нормам Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

На вказаний лист Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) надано відповідь від 20.07.2018 року № 05707-15556 про неможливість внесення змін до абз. 16, 17 п.п. 8.4. п. 8 Договору оренди земельної ділянки, враховуючи те, що рішення Київської міської ради щодо зміни (виключення) спірних абзаців не приймалося.

Отже, сторони не досягли згоди щодо приведення у відповідність до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" спірних умов Договору оренди земельної ділянки з урахуванням Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки.

Водночас, як зазначили позивачі, необхідність внесення змін до Договору оренди земельної ділянки передбачена пунктом 7 розділу V "Прикінцевих положень" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та не залежить від волі сторін.

Відповідач проти позову заперечував з таких підстав:

- з боку позивачів були відсутні заперечення при укладенні Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки у запропонованій редакції, а також, були вісутні пропозиції останніх щодо зміни умов Договору оренди земельної ділянки;

- під час підписання Договору оренди земельної ділянки між відповідачем та позивачами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов цього договору і виконані всі необхідні дії для його підписання;

- Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" набув чинності 12.03.2011, тоді як позивачі звернулись з даним позовом до суду лише у 2018 році, при цьому позивачами не наведено причини пропуску строку позовної давності, враховуючи, що про порушення своїх прав вони дізнались з дати набуття чинності вказаним Законом;

- разом з тим, враховуючи приписи ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідач відповідач зазначив, що вказаний Закон не передбачає звільнення забудовників від зобов'язань, які виникли за раніше укладеними договорами, а лише передбачає можливість існування цих зобов'язань виключно в грошовій формі;

- відповідач також зазначив, що сторони повинні вносити зміни до договору шляхом приведення пунктів договору в частині пайової участі у відповідність до ч. 7 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в частині визначення грошової форми та порядку такої участі, а не шляхом їх виключення.

Позивачі заперечили доводи відповідача щодо пропуску ними строку позовної давності на звернення з даним позовом до суду, оскільки:

- Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" не встановлено строку для приведення у відповідність до нього договорів, що вже укладені;

- невиконання відповідачем свого обов'язку щодо приведення у відповідність до чинного законодавства договору є триваючим правопорушенням, обов'язковою умовою якого є існування порушеного права позивача на час пред'явлення такого позову;

- відповідь Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про відмову у внесенні змін до договору оренди земельної ділянки позивач отримав лише 20.07.2018.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до ч.ч. 1-3статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 26.07.2007 Київською міською радою прийнято рішення № 86/1920 "Про передачу Дочірньому підприємству "Гарантія-Торг" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно- виробнича компанія "Будреммонтаж 2006" земельної ділянки для реконструкції існуючої адміністративної будівлі з організацією закладів громадського харчування та для реконструкції під адміністративно-офісний центр та під офісно-житлові приміщення на вул. Володимира Сосюри, 6 у Дніпровському районі м. Києва", пунктами 1, 2 якого вирішено:

1. Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Дочірньому підприємству "Гарантія-Торг" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Будреммонтаж 2006" земельної ділянки для реконструкції існуючої адміністративної будівлі з організацією закладів громадського харчування та для реконструкції під адміністративно-офісний центр та під офісно- житлові приміщення на вул. Володимира Сосюри, 6 у Дніпровському районі м. Києва.

2. Передати Дочірньому підприємству "Гарантія-Торг" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Будреммонтаж 2006", за умови виконання пункту 3 цього рішення, у спільну довгострокову оренду на 10 років земельну ділянку загальною площею 1,466 га (у тому числі: Дочірньому підприємству "Гарантія-Торг" - 42/100 від 1,466 га та Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Будреммонтаж 2006" - 58/100 від 1,466 га) для реконструкції існуючої адміністративної будівлі з організацією закладів громадського харчування та для реконструкції під адміністративно-офісний центр та під офісно- житлові приміщення на вул. Володимира Сосюри, 6 у Дніпровському районі м. Києва у зв'язку з переходом права власності на нежилі приміцення та будівлі (договори купівлі- продажу від 29.05.2006 та від 04.05.2006, акти прийому-передачі від 29.05.2006 та від 05.05.2006), у тому числі:

площею 1,433 га - за рахунок частини земель, відведених відповідно до пункту 1 рішення Київської міської ради від 15.07.2004 N 416/1826 "Про оформлення права користування земельними ділянками", право користування якими посвідчено договором оренди земельної ділянки від 16.03.2005 N 66-6-00244;

площею 0,033 га - за рахунок частини земель, відведених відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 24.06.98 N 1311 "Про оформлення державному науково-дослідному інституту "Еластик" права користування земельною ділянкою для експлуатації та обслуговування адміністративних будівель на вул. Празькій, 5 у Дніпровському районі", право користування якими посвідчено державним актом на право постійного користування землею від 15.01.99 N 66-4-00009.

Підпунктом 3.5 пункту 3 вказаного рішення встановлено вирішити питання пайової участі до початку реконструкції відповідно до рішення Київради від 27.02.2003 № 271/431 "Про пайову участь (внески) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва".

22.01.2008 між Дочірнім підприємством "Гарантія-Торг" (позивач-1), Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Будреммонтаж 2006" (позивач-2), як Орендарями, та Київською міською радою, як Орендодавцем (відповідач), було укладено Договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненко Т.М., зареєстрований в реєстрі за № 86 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації, про що зроблено запис від 31.01.2008 року за № 66-6-00449 у книзі державної реєстрації договорів (далі - Договір оренди земельної ділянки).

Пунктами 1.1, 2.1, 3.1 Договору оренди земельної ділянки визначено, що Київська міська рада на підставі рішення від 26.07.2007 за № 86/1920, за Актом приймання-передачі передає позивачам у спільну оренду (строкове платне користування) на 10 (десять) років земельну ділянку з наступними к характеристиками: місце розташування - вул. Володимира Сосюри, 6 у Дніпровському районі м. Києва; розмір - 14663 кв.м, зокрема, 42/100 (сорок дві сотих) земельної ділянки, що становить 6158 кв. м, Дочірньому підприємств "Гарантія-Торг", 58/100 земельної ділянки, що становить 8505 кв. м, Товариству обмеженого відпрвідалііиісі "Будівельно-виробнича компанія "Будреммонтаж 2006"; цільове призначення - для реконструкції існуючої адміністративної будівлі з організацією закладів громадського харчування та для реконструкції під адміністративно-офісний центр та під офісно-житлові приміщення; кадастровий номер :66:024:0002.

13.06.2018 між Дочірнім підприємством "Гарантія-Торг", Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Будреммонтаж 2006", як Орендарями, та Київською міською радою, як Орендодавцем, було укладено Договір про поновлення договору оренди земельної ділянки, посвідченоий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненко Т.М. та зареєстрований в реєстрі за № 597 (далі - Договір про поновлення договору оренди земельної ділянки), згідно пунктів 1, 2 якого поновлено на 10 років Договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами, умови якого залишаються без змін, за винятком строку дії та пунктів Договору оренди земельної ділянки, які змінюються даним договором.

Абзацем 16 підпункту 8.4 пункту 8 Договору оренди земельної ділянки з урахуванням Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки визначено обов'язок орендарів передати Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 7% загальної площі квартир в цих жилих будинках (крім службової) на підставі п. 36 рішення Київської міської ради від 28.12.2006 № 531/588 "Про бюджет міста Києва на 2007 рік".

Абзацем 17 підпункту 8.4 пункту 8 Договору оренди земельної ділянки з урахуванням Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки визначено обов'язок орендарів сплатити до цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва на розвиток житлового будівництва до моменту здачі в експлуатацію збудованої житлової площі кошти в розмірі 5 % витрат з будівництва загальної площі цих житлових будинків, виходячи з опосередкованої вартості спорудження житла, установленої Державним комітетом України з будівництва та архітектури для міста Києва станом на 1 січня року, в якому проводиться оплата, на підставі пункту 84 рішення Київської міської ради від 28.12.2006 за № 531/588 "Про бюджет міста Києва на 2007 рік".

12.03.2011 набув чинності Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", пунктом 7 розділу V "Прикінцеві положення" якого встановлено, що якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом. Будь-які рішення органів місцевого самоврядування про надання замовником будівництва будь-яких послуг, передачу активів у будь-якій формі (матеріальній чи нематеріальній), передачу частини (відсоткової частки) площ, прийнятих в експлуатацію об'єктів містобудування, крім пайової участі відповідно до цього Закону, прийняті до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із цим Законом.

Відповідно до частини 7 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених частиною п'ятою статті 30 цього Закону.

09.07.2018 листом № 09/07 (вх. № 08/12368 від 09.07.2018) позивачі звернулись до Київської міської ради щодо приведення у відповідність до чинного законодавства положень Договору оренди земельної ділянки шляхом внесення змін до даного договору та викладення спірних абз. 16, 17 п.п. 8.4 п. 8 Договору оренди земельної ділянки у редакції, що відповідає положенням Закону, до вказаного листа був доданий проект додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки. Копія наведеного листа позивачів надіслана Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (вх. № 057/10390 від 09.07.2018).

Листом від 01.06.2018 № 05707-11660 Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надано відповідь про те, що зміни, запропоновані позивачами до Договору оренди земельної ділянки, не можуть бути враховані, з огляду на те, що внесення змін до договору оренди земельної ділянки при його поновленні можливе лише після прийняття відповідного рішення Київською міською радою, тоді як Договір оренди земельної ділянки поновлено на той самий строк і на тих самих умовах без прийняття рішення Київською міською радою в порядку, передбаченому пунктами 9.11-9.13 розділу 9 Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Киеві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 20.04.2017 № 241/2463.

Таким чином, сторони не досягли згоди щодо зміни договірних відносин та укладення додаткової угоди у запропонованій позивачами редакції, що і стало причиною звернення позивачів з даним позовом про визнання укладеною Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки у поданій позивачами редакції, згідно пунктів 1, 2 якої внести зміни до Договору оренди земельної ділянки, а саме:

- викласти абзац 16 підпункту 8.4 пункту 8 Договору оренди, в редакції: "перерахувати до прийняття об'єкта реконструкції в експлуатацію до міського бюджету м. Києва кошти (пайовий внесок) для створення і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва у розмірі 4 % від загальної кошторисної вартості будівництва/реконструкції (в частині додатково створеної площі/квадратних метрів) житлової частини об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, відповідно до статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" і рішення Київської міської ради "Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва" від 15 листопада 2016 року № 411/1415";

- викласти абзац 17 підпункту 8.4 пункту 8 Договору оренди, в редакції: "перерахувати до прийняття об'єкта реконструкції в експлуатацію до міського бюджету м. Києва кошти (пайовий внесок) для створення і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва у розмірі 4 % від загальної кошторисної вартості будівництва/реконструкції (в частині додатково створеної площі/квадратних метрів) нежитлової частини об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, відповідно до статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" і рішення Київської міської ради "Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва" від 15 листопада 2016 року № 411/1415".

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення ст. 20 ЦК України та принцип диспозитивності господарського судочинства (ст. 14 ГПК України), позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Зважаючи на наведені норми права та спірні правовідносини сторін, суд дійшов висновку, що позивачі належним чином обґрунтували підстави свого звернення до господарського суду з даним позовом.

Спірні правовідносин сторін виникли на підставі Договору оренди земельної ділянки, який був укладений між позивачами та відповідачем 22.01.2008, та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації 31.08.2008, про що зроблено запис за № 66-6-00449 у книзі державної реєстрації договорів.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до статей 1, 3, 4 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - в редакції, чинній на дату укладення спірного договору), оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Згідно статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 15 Закону України "Про оренди землі", істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України (ст. 14 Закону України "Про оренди землі").

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 № 220 "Про затвердження Типового договору оренди землі" затверджено Типовий договір оренди землі із визначеними умовами, які повинні міститися в договорі оренди землі.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Відповідно до п. 4.6 додатку № 1 до рішення Київської міської ради від 27.02.2003 N 271/431 "Про пайову участь (внески) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва" (в редакції, чинній на дату укладення Договору оренди земельних ділянок) пайовий внесок сплачується на підставі Договору між містом (Управлінням) та інвестором (забудовником). Пайовий внесок у грошовій формі сплачується в повній сумі єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається у договорі між Управлінням та інвестором (забудовником). Термін сплати пайового внеску може встановлюватися договором не пізніше як за квартал до планової здачі об'єкта будівництва (реконструкції) в експлуатацію. Пайовий внесок інвестора (забудовника) шляхом створення інфраструктури його власними силами здійснюється відповідно до умов, що визначаються у договорі між Управлінням та інвестором (забудовником). Кошти пайового внеску інвестор (забудовник) перераховує на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету.

Сплата пайового внеску відповідно до положень законодавства чинного на момент виникнення спірних правовідносин могла здійснюватися у двох формах: грошовій або шляхом створення інфраструктури, але розмір такого пайового внеску в будь-якому випадку визначався у договорі про сплату пайової участі між Управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київради (КМДА) та інвестором (забудовником).

Нормами законодавства, чинного на момент укладення спірного договору оренди земельної ділянки, не передбачено включення до умов договору оренди землі положень про передачу замовником будівництва частини (відсоткової частки) площ прийнятих в експлуатацію об'єктів містобудування.

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що спірний Договір оренди земельної ділянки за своєю правовою природою є змішаним договором, оскільки він містить елементи різних договорів - договору оренди та договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

12.03.2011 набрав чинності Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі також - Закон), ч.ч. 1- 3 ст. 40 якого передбачено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд; 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків (ч.ч. 5, 6 ст. 40 Закону).

Органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених ч. 5 ст. 30 цього Закону (ч. 7 ст. 40 Закону).

Пунктами 2, 7 розділу V "Прикінцеві положення" Закону визначено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом. Будь-які рішення органів місцевого самоврядування про надання замовником будівництва будь-яких послуг, передачу активів у будь-якій формі (матеріальній чи нематеріальній), передачу частини (відсоткової частки) площ прийнятих в експлуатацію об'єктів містобудування, крім пайової участі відповідно до цього Закону, прийняті до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із цим Законом.

Рішенням Київської міської ради від 15.11.2016 № 411/1415 "Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва" визначено порядок залучення коштів пайової участі та розмір пайової участі, який становить 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва, реконструкції (в частині додатково створеної площі/квадратних метрів) житлової частини об'єкта та 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва, реконструкції (в частині додатково створеної площі/квадратних метрів) нежитлової частини об'єкта.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як зазначалось, позивачі просили визнати укладеною Додаткову угоду про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки у поданій позивачами редакції, зокрема, пунктами 1, 2 якої внести зміни до Договору оренди земельної ділянки, а саме: викласти абзаци 16 та 17 підпункту 8.4 пункту 8 Договору оренди земельної ділянки у запропонованій позивачами редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Право сторін вільно визначати умови договору може бути обмежено тільки тими випадками, коли актом цивільного законодавства передбачено обов'язковість положень цього акту для сторін договору і сторони не вправі відступити від їх положень.

Судом встановлено, що з набранням чинності Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" міститься пряма заборона органам місцевого самоврядування вимагати від забудовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених частиною п'ятою статті 30 цього Закону.

Дослідивши спірні абзаци 16, 17 підпункту 8.4 пункту 8 Договору оренди земельної ділянки, суд дійшов висновку про те, що Договір оренди земельної ділянки в частині встановлених ними зобов'язань орендарів передати Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого орган Київради (Київської міської державної адміністрації) 7% загальної площі квартир в цих жилих будинках (крім службової) та сплати до цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва на розвиток житлового будівництва до моменту здачі в експлуатацію збудованої житлової площі кошти в розмірі 5 % витрат з будівництва загальної площі цих житлових будинків, виходячи з опосередкованої вартості спорудження житла, установленої Державним комітетом України з будівництва та архітектури для міста Києва станом на 1 січня року, в якому проводиться оплата - не відповідає вимогам закону та підлягає приведенню у відповідність до вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Наведений висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 13.06.2018 у справі № 910/16914/17, спір у якій виник за аналогічних правовідносин.

За змістом статті 651 ЦК України, у випадках визначених законом договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору, тобто без взаємної згоди сторін договору.

В спірному випадку необхідність внесення змін до договору, укладеного між сторонами, передбачена законом (пунктом 7 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності") незалежно від волі сторін.

У постанові від 13.06.2018 у справі № 910/16914/17 Верховний Суд зробив висновок щодо застосування норм матеріального права, згідно якого виключення з договору умов щодо пайової участі без її визначення згідно з вимогами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не відповідає вимогам п. 7 Прикінцевих положень цього Закону про приведення умов договору у відповідність з законом, оскільки Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено пайову участь у іншому обсязі та формі. Наведений висновок Верховного Суду підлягає застосуванню судом на підставі п.п. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до п.п. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Положеннями Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки, з вимогою про визнання якої укладеною позивачі звернулись до суду, передбачено внесення змін до Договору оренди земельної ділянки шляхом викладення абзаців 16, 17 підпункту 8.4 пункту 8 Договору оренди земельної ділянки у запропонованій позивачами редакції, а саме:

- абзац 16 підпункту 8.4 пункту 8 Договору оренди викласти в редакції: "перерахувати до прийняття об'єкта реконструкції в експлуатацію до міського бюджету м. Києва кошти (пайовий внесок) для створення і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва у розмірі 4 % від загальної кошторисної вартості будівництва/реконструкції (в частині додатково створеної площі/квадратних метрів) житлової частини об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, відповідно до статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" і рішення Київської міської ради "Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва" від 15 листопада 2016 року № 411/1415";

- абзац 17 підпункту 8.4 пункту 8 Договору оренди викласти в редакції: "перерахувати до прийняття об'єкта реконструкції в експлуатацію до міського бюджету м. Києва кошти (пайовий внесок) для створення і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва у розмірі 4 % від загальної кошторисної вартості будівництва/реконструкції (в частині додатково створеної площі/квадратних метрів) нежитлової частини об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, відповідно до статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" і рішення Київської міської ради "Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва" від 15 листопада 2016 року № 411/1415".

Судом встановлено, що запропонована позивачами редакція абзаців 16, 17 підпункту 8.4 пункту 8 Договору оренди земельної ділянки відповідає вимогам Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а також рішенню Київської міської ради від 15.11.2016 № 411/1415 "Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва".

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Аргументи позивачів, наведені в обґрунтування поданого ними позову, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Посилання відповідача на статтю 188 Господарського кодексу України із зазначенням про те, що з боку позивачів при укладенні Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки у запропонованій редакції були відсутні заперечення, а також, були вісутні пропозиції позивачів щодо зміни умов Договору оренди земельної ділянки, у зв'язку з чим відсутні підстави для укладення спірної додаткової угоди, судом відхиляється, оскільки внесення змін до Договору оренди земельної ділянки в частині спірних положень цього договору на стадії його поновлення було неможливо, так як поновлення Договору оренди земельної ділянки відбувалося на той самий строк та на тих самих умовах без прийняття окремого рішення Київської міської ради на підставі Висновку до кадастрової справи № А-24530 (витяг з протоколу № 5/67 від 13.02.2018) Постійної комісії з питань містобудування архітектури та землекористування Київської міської ради № 5/67 від 13.02.2018.

Посилання відповідача на те, що внесення змін до Договору оренди земельної ділянки можливе лише після прийняття Київською міською радою відповідного рішення, судом відхиляється, оскільки приписи п. 7 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" є імперативними, а тому їх виконання не може ставитися в залежність від волі сторони договору.

Водночас, суд погоджується з відповідачем, який у відзиві на позовну заяву зазначив, що Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" не передбачає звільнення забудовників від зобов'язань, які виникли за раніше укладеними договорами, а лише передбачає можливість існування цих зобов'язань виключно в грошовій формі.

Підставним є також зазначення відповідача про те, що сторони повинні вносити зміни до договору шляхом приведення пунктів договору в частині пайової участі у відповідність до ч. 7 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в частині визначення грошової форми та порядку такої участі, а не шляхом їх виключення.

Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку.

Враховуючи фактичні обставини, встановлені судом у даній справі, виходячи з наведених положень ч. 7 ст. 40, п. 7 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст.ст. 1, 3, 4, 13, 14, 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на дату укладення Договору оренди земельної ділянки), ст.ст. 179, 184, 187, 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 14, 203, 626, 627, 628, 651 Цивільного кодексу України, та враховуючи, що з набранням чинності Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" виникла необхідність привести Договір оренди земельної ділянки в частині пайової участі позивачів у розвитку інфраструктури населеного пункту у відповідність з вимогами вказаного Закону, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивачів з боку відповідача, враховуючи, що листом від 01.06.2018 № 05707-11660 Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) фактично відмовлено позивачам у приведенні Договору оренди земельної ділянки у відповідність до вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Щодо позовної давності на звернення з даним позовом до суду, про пропуск якої позивачами відповідач фактично заявив у відзиві на позовну заяву.

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Частинами 3, 4, 5 ст. 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Разом з тим, за змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Судом встановлено порушення прав позивачів. Разом з тим, строк позовної давності на звернення з даним позовом до суду позивачами не пропущено, оскільки Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" не встановлено строку для приведення у відповідність до нього договорів, що вже укладені. При цьому невиконання відповідачем свого обов'язку щодо приведення у відповідність до чинного законодавства договору є триваючим правопорушенням, обов'язковою умовою якого є існування порушеного права позивачів на час пред'явлення даного позову, що і було встановлено судом під час розгляду даної справи. З огляду на наведене, підстави для застосування позовної давності у суду відсутні.

Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Дочірнього підприємства "Гарантія-Торг" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Будреммонтаж 2006" до Київської міської ради про визнання укладеною Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди змельної від 22.01.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненко Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 86 та зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації, про що зроблено запис від 31.01.2008 року за № 66-6-00449 у книзі державної реєстрації договорів, з урахуванням Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 13.06.2018, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненко Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 597, з моменту набрання чинності судовим рішенням у поданій позивачами редакції, - підлягають задоволенню повністю.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У позовній заяві позивачі повідомили, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат для кожного з позивачів становить 1762,00 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладенні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

З огляду наведені приписи ст. 129 ГПК України та задоволення позову повністю, сплачений позивачем-1 судовий збір у сумі 1762,00 грн. (платіжне доручення № 1967 від 03.08.2018) та сплачений позивачем-2 судовий збір у сумі 1762,00 грн. (платіжне доручення № 32157 від 03.08.2018) покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 20, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати укладеною Додаткову угоду про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки, укладеного між Дочірнім підприємством "Гарантія-Торг", Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Будреммонтаж 2006", як Орендарями, та Київською міською радою, як Орендодавцем, від 22.01.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненко Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 86 та зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації, про що зроблено запис від 31.01.2008 року за № 66-6-00449 у книзі державної реєстрації договорів з урахуванням Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 13.06.2018, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненко Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 597 з моменту набрання чинності судовим рішенням в наступній редакції:

"Додаткова угода

про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки

м. Київ,_____________________________________ __________________року

Київська міська рада (01044, м. Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36, ідентифікаційний код юридичної особи 22883141) - далі у тексті - "Орендодавець" в особі Київського міського голови - Кличка Віталія Володимировича, що діє на підставі ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", - з однієї сторони, та

ДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМТСТВО "ГАРАНТІЯ-ТОРГ" (02090, м. Київ, вул. В. Сосюри, буд. 6, ідентифікаційний код юридичної особи 33786889), в особі директора Безсмертної Анжели Олексіївни, яка діє на підставі Статуту, та

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУДІВЕЛЬНО- ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "БУДРЕММОНТАЖ 2006" (03113, м. Київ, вул. Івана Шевцова, буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи 34355676), в особі директора Пітеренка Артема Олександровича, який діє на підставі Статуту - далі у тексті "Орендарі", з другої сторони, на підставі статті 792 Цивільного кодексу України, статті 30 Закону України "Про оренду землі", статті 188 Господарського кодексу України, частини 7 статті 40 та частини 2 пункту 7 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", рішення Київської міської ради від 15 листопада 2016 року № 411/1415 уклали цю Додаткову угоду про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки, укладеного між Орендодавцем та Орендарями, посвідченого Демяненко Т. М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 22 січня 2008 року за реєстровим № 86 та зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 31.01.2008 року за № 66-6-00449 у книзі записів державної реєстрації договорів з урахуванням Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 13.06.2018, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненко Т. М. та зареєстрований в реєстрі на № 597 (далі у тексті - Договір оренди), про таке:

1. Внести зміни до Договору оренди, а саме: викласти абзац 16 підпункту 8.4 пункту 8 Договору оренди в редакції: "перерахувати до прийняття об'єкта реконструкції в експлуатацію до міського бюджету м. Києва кошти (пайовий внесок) для створення і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва у розмірі 4 % від загальної кошторисної вартості будівництва/реконструкції (в частині додатково створеної площі/квадратних метрів) житлової частини об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, відповідно до статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" і рішення Київської міської ради "Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва" від 15 листопада 2016 року № 411/1415".

2. Внести зміни до Договору оренди, а саме: викласти абзац 17 підпункту 8.4 пункту 8 Договору оренди, в редакції: "перерахувати до прийняття об'єкта реконструкції в експлуатацію до міського бюджету м. Києва кошти (пайовий внесок) для створення і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва у розмірі 4 % від загальної кошторисної вартості будівництва/реконструкції (в частині додатково створеної площі/квадратних метрів) нежитлової частини об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, відповідно до статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" і рішення Київської міської ради "Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва" від 15 листопада 2016 року № 411/1415".

3. Дана Додаткова угода є невід'ємною частиною Договору оренди та набуває чинності в установленому законом порядку.

4. Витрати, пов'язані з нотаріальним посвідченням цієї Додаткової угоди, сплачують Орендарі.

5. Усі спори, пов'язані з виконанням умов цієї Додаткової угоди, вирішуються в судовому порядку із застосуванням чинного законодавства України, при неможливості досудового врегулювання спорів, що виникають при виконанні умов цієї Додаткової угоди.

6. Всі інші пункти Договору оренди залишити без змін.

Київський міський голова _____________________________________

Орендарі _____________________________________

_______________________________________"

3. Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36, ідентифікаційний код юридичної особи 22883141) на користь Дочірнього підприємства "Гарантія-Торг" (02090, м. Київ, вул. В. Сосюри, буд. 6, ідентифікаційний код юридичної особи 33786889) 1762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) судового збору.

4. Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36, ідентифікаційний код юридичної особи 22883141) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Будреммонтаж 2006" (03113, м. Київ, вул. Івана Шевцова, буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи 34355676) 1762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) судового збору.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 25.10.2018

Суддя О.В.Гумега