номер провадження справи 15/67/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2018 Справа № 908/1155/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючий суддя Горохов І.С.,

при секретарі судового засідання Чернетенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи,

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговельний дім «Славія», 69032, м. Запоріжжя, пров. Туристський, буд. 5

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агея», 69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147

про стягнення коштів

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №184 від 14.06.2018;

від відповідача: не зявився, в минулому судовому засіданні - ОСОБА_3, довіреність б/н від 02.04.2018.

Суть спору:

18.06.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговельний дім «Славія», м. Запоріжжя до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агея», м. Запоріжжя про стягнення 6 823 107,80 грн, з яких, основна заборгованість в розмірі 5 316 981,95 грн, пеня в розмірі 754 015,23 грн., 3% річних в розмірі 162 561,27 грн, сума інфляційних втрат в розмірі 589 549,35 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2018, справу № 908/1155/18 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 20.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі № 908/1155/18, присвоєно справі номер провадження 15/67/18. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 12.07.2018.

Ухвалою від 12.07.2018 розгляд справи відкладався на 01.08.2018. У призначеному судовому засідання оголошувалась перерва на 17.08.2018.

Ухвалою суду від 17.08.2018 продовжувався строк підготовчого провадження до 20.09.2018, розгляд підготовчого провадження відкладався на 20.09.2018.

Ухвалою суду від 20.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 908/1155/18 до судового розгляду по суті на 22.10.2018.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем належним чином не виконано зобовязання щодо своєчасної оплати поставленого товару (овочі та фрукти свіжі, врожаю 2016 - 2017 року) на підставі договору поставки товару № 0102/17-1 від 01.02.2017, у звязку з чим за ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агея» утворилась заборгованість у розмірі 5 316 981,95 грн. У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також нараховані на суму боргу пеню в сумі 754 015,23 грн, 3 % річних у розмірі 162 561,27 грн та суму інфляційних втрат в розмірі 589 549,35 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на ст. ст. 12, 16, 525, 526, 530, 611, 612, 624, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 199, 230, 232 Господарського кодексу України та умови договору № 0102/17-1 від 01.02.2017. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні 22.10.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив від 17.08.2018.

Відповідач не зявився в судовому засіданні 22.10.2018, проти позовних вимог заперечив з підстав зазначених у відзиві від 01.08.2018. В обґрунтування відзиву зазначив, що частина врахованих до даної позовної заяви видаткових накладних, виписані за актами приймання передачі товару за договором № 1112/15-1 від 11.12.2015, та відповідно не повинні були оплачуватися та входити до заборгованості за договором № 0102/17-1 від 01.02.2017, що є предметом розгляду даного позову. Помилково врахованими до суми заборгованості за договором № 0102/17-1 від 01.02.2017 позивач вважає видаткові накладні № 12194 від 02.03.2017, № 12195 від 05.03.2017, № 12196 від 09.03.2017, № 12197 від 10.03.2017, № 12198 від 10.03.2017, № 12199 від 12.03.2017, № 13447 від 14.03.2017, № 13448 від 16.03.2017, що складені до актів приймання передачі товару № 28, 34, 39, 40, 41, 42, 43, 51 за договором № 1112/15-1 від 11.12.2015. Загальна сума вартості поставленої за вказаними актами продукції співпадає з вартістю помилково оформлених видаткових накладних та становить - 308 578,44 грн. Однак, так як позивачем не надано детальний розрахунок заборгованості у розрізі видаткових накладних та актів приймання передачі товару, то не зрозуміло чи увійшли вони у розмір заборгованості, адже в розрахунках штрафних санкцій вони участі не беруть. Крім того, відповідач зазначає, що якщо позивачем враховано до ціни позову 308 578,44 грн за помилковими видатковими накладними, що не є предметом позову за цим договором то зараховані оплати за ними на таку суму повинні були бути зараховані за іншими, актами, що є предметом розгляду дійсної справи, та таким чином це б зменшило базу нарахування штрафних санкцій. Грошові кошти які сплачувалися ТОВ «Агея» сплачувалися за поточними зобов'язаннями, а не за простроченими, за таких обставин всі штрафні санкції нараховані за видатковими накладними, що складені більш ніж за рік до подання позову, до 16.06.2017, не можуть бути стягнуті з відповідача, в звязку зі спливом спеціального (річного) строку позовної давності. Відповідач повідомив, що після подання позову відповідач, продовжив оплачувати вартість отриманого за договором № 0102/17-1 від 01.02.2017 товару, та відповідно до платіжних доручень № 586 від 13.06.2018, № 614 від 18.06.2018, № 760 від 26.07.2018 сплатив 300 000,00 грн, однак позивачем не враховано дві оплати. Також на думку відповідача, строк оплати за договором взагалі не настав. Так відповідно до п. 2.4 договору № 0102/17-1 від 01.02.2017 покупець оплачує вартість товару протягом 16 банківських днів, з дати приймання товару, відповідно до п. 3.7 цього договору та за умови отримання від постачальника оригіналів первинних бухгалтерських документів щодо кожної поточної партії товару та на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури. Всі сплачені покупцем грошові кошти за спірним договором, були сплачені у добровільному порядку, так як постачальником на адресу покупця не надано жодного рахунку-фактури, що підтверджується наданими позивачем товарно-транспортними накладними, в яких у графі «супровідні документи на вантаж» зазначені лише тільки видаткові накладні. За таких обставин строк оплати за поставленою продукцією досі не настав, та відповідно на неї не може бути нараховано не штрафні санкції, не 3% річних, чи інфляційні витрати. На думку позивача, справа повинна бути закрита, а у позові відмовлено, в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце слухання цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, за наявними в матеріалах справи документами.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме програмно апаратного комплексу «Оберіг».

В судому засіданні 22.10.2018 судом, в порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Заслухавши доводи представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд встановив наступне.

01.02.2017 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговельний дім «Славія» (позивач, постачальник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агея» (відповідач, покупець) укладено договір поставки товару № 0102/17-1 (договір).

Відповідно до п. 1.1. договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти й оплатити овочі та фрукти свіжі, врожаю 2016 - 2017 року (надалі іменується «Товар»).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що ціна, кількість та загальна вартість партії товару вказуються у рахунках-фактурах, видаткових накладних та товарно-транспортних накладних.

Відповідно до пункту 2.4 договору покупець оплачує вартість товару протягом 16 (шістнадцяти) банківських днів з дати приймання товару, відповідно до п. 3.7. цього договору та за умови отримання від постачальника оригіналів первинних бухгалтерських документів щодо кожної поточної партії товару та на підставі виставленого постачальником рахунку - фактури, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника вказаний в даному договорі.

Пунктом 3.1 договору врегульовано, що поставка та передача товару покупцю здійснюється партіями, за домовленістю сторін, на умовах: (Інкотермс 2010) ЕХМ - склад постачальника чи третіх осіб, у яких постачальник закуповує товар та/або СРТ - склад покупця чи третіх осіб, яким в подальшому покупець реалізовує даний товар, про що зазначається у товарно-транспортних накладних, транспортування товару до місця призначення, за домовленістю сторін, здійснюється автотранспортом постачальника, покупця або третіх осіб (перевізника) залучених за рахунок постачальника чи покупця, про що зазначається у товарно-транспортних накладних.

Відповідно до п. 3.3. договору датою поставки товару вважається дата отримання уповноваженим представником покупця товару, засвідчена підписом цього представника у видатковій накладній постачальника.

Сторони несуть відповідальність за невиконання та/або неналежне виконання своїх зобовязань по договору згідно законодавства України та умов цього договору (п. 6.1. договору).

Згідно з п. 9.1. договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2018, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивачем було поставлено товар, що підтверджується видатковими накладними:

№ з/пДата складання видаткової накладноїОСОБА_4 видаткової накладноїВартість партії Товару в грн.
1.02 березня 2 520,70
2.05 березня 2 224,17
3.09 березня 2 165.43
4.10 березня 2 187,08
5.10 березня 2 837,19
6.12 березня 2 285,72
7.14 березня 2 987,12
8.16 березня 2.3 71,03
9.16 березня 2 152,50
10.17 березня 2 261,08
11.17 березня 2 806,43
12.18 березня 2 977,70
13.18 березня 2 629,23
14.18 березня 2 277,97
15.19 березня 2 413,80
16.21 березня 2 996,96
17.22 березня 2 656,46
18.22 березня 2 663,70
19.23 березня 2 754,17
20.24 березня 2 047,15
21.24 березня 2 751.79
22.25 березня 2 609,98
23.27 березня 2 463,54
24.28 березня 2 334,76
25.29 березня 2410,15
26.01 квітня 2 982,35
27.03 квітня 2 218,58
28.04 квітня 2 161,24
29.04 квітня 2 518,35
30.05 квітня 2 465,91
31.05 квітня 2 874,33
32.06 квітня 2 222,78
33.10 квітня 2 538,64
34.11 квітня 2 181,35
35.12 квітня 2 374,23
36.13 квітня 2 071,95
37.13 квітня 2 993,93
38.19 квітня 26 130,75
39.21 квітня 23 425,02
40.22 квітня 25 920,50
41.26 квітня 23 159,91
42.26 квітня 28 140,87
43.27 квітня 22421,31
44.27 квітня 26 024,03
45.27 квітня 25 460,33
46.27 квітня 26 832,55
47.28 квітня 21 310,81
48.28 квітня 21 025,60
49.02 травня 83 094,48

50.02 травня 24 326,58
51.03 травня 2 527,22
52.04 травня 20 345,36
53.04 травня 24 356,25
54.05 травня 2 087,04
55.05 травня 24 371,46
56.06 травня 2 388,32
57.07 травня 28 663,47
58.07 травня 25 515,90
59.09 травня 2 756,06
60.11 травня 71 512,80
61.12 травня 2 457,91
62.12 травня 27 869,41
63.12 травня 27 013,40
64.12 травня 2 404,65
65.12 травня 21 234,55
66.13 травня 24 938,34
67.14 травня 22 166,45
68.14 травня 25 928,47
69.14 травня 26619,18
70.16 травня 24 498,78
71.16 травня 2 427,92
72.16 травня 2828,19
73.17 травня 26 281,12
74.20 травня 2 073,44
75.20 травня 2 833,18
76.21 травня 28 071,62
77.25 травня 26 427,26
78.27 травня 20 900,37
79.28 травня 28 685,68
80.28 травня 2 216,14
81.29 травня 23 708,48
82.29 травня 26 316,20
83.29 травня 27 469,40
84.30 травня 5 786,82
85.30 травня 2017 264236 016,53
86.31 травня 22 732,02
87.02 червня 2 140,72
88.05 червня 20 704,22
89.06 червня 28 722,00
90.14 червня 21 470,36
91.14 червня 23 050,76
92.15 червня 25 344,80
93.15 червня 23 363,60
94.16 червня 27 314,96
95.16 червня 25 234,96
Всього:9 986 437,96
Таким чином, всього згідно договору позивачем було поставлено відповідачу товар на суму загальну вартість 9 986 437,96 грн.

На оформлення поставок партій товару, що здійснювалися на умовах СРТ згідно Інкотермс 2010, складалися відповідні товарно-транспортні накладні.

Крім того, при прийманні товару у випадках, коли частина товару мала брак, між позивачем та відповідачем складались наступні ОСОБА_4 приймання товару, в яких сторонами договору відображались фактичні дані щодо кількості та якості товару та визначалась залікова вага Товару, що підлягала оплаті (копії актів додаються до цієї позовної заяви):

№ з/пДата складання ОСОБА_4ОСОБА_4 приймання ТоваруВага Товару, що підлягає оплаті, в кг
1.02 березня 2017 289858,996
2.05 березня 2017 349785,139
3.09 березня 2,914
4.10 березня 2,696
5.10 березня 2017 419758,605
6.12 березня 2,379
7.14 березня 2017 429696,686
8.16 березня 2,201
9.16 березня 2,842
10.17 березня 2,012
11.17 березня 2017 599798,911
12.18 березня 2,156
13.18 березня 2,629
14.18 березня 2,105
15.19 березня 2,46
16.21 березня 2,970
17.22 березня 2,502
18.22 березня 2,184
19.23 березня 2,691
20.24 березня 2,102
21.24 березня 2,833
22.25 березня 2,022
23.27 березня 2,522
24.28 березня 2,428
25.29 березня 2,158
26.01 квітня 8,856
27.03 квітня 2,829
28.04 квітня 2,958
29.04 квітня 2,895
30.05 квітня 2,814
31.05 квітня 9,543
32.06 квітня 2,715
33.10 квітня 22,694
34.11 квітня 39,264
35.12 квітня 23,135
36.13 квітня 28.449
37.13 квітня 29,855
38.19 квітня 25,932
39.21 квітня 21,871
40.22 квітня 66,71
41.26 квітня 27,3 7
42.26 квітня 34,98
43.27 квітня 10,066
44.27 квітня 00,029
45.27 квітня 21,036
46.27 квітня 25,196
47.28 квітня 28,89

48.29 квітня 29,71
49.02 травня 23,88
50.02 травня 23,64
51.03 травня 2,50
52.04 травня 44,318
53.04 травня 22,01
54.05 травня 20,30
55.05 травня 2,496
56.06 травня 2,034
57.07 травня 25,304
58.07 травня 26,16
59.09 травня 2.114
60.11 травня 26,647
61.12 травня 2,926
62.12 травня 27,339
63.12 травня 2,864
64.12 травня 27,315
65.12 травня 21,487
66.13 травня 28,011
67.14 травня 22,432
68.14 травня 27,04
69.15 травня 24,63
70.16 травня 28,65+1901,05
71.16 травня 23,66
72.17 травня 24,82
73.20 травня 26,32 + 7429,97
74.21 травня 26,984
75.25 травня 20,72
76.27 травня 26,07
77.28 травня 25,08
78.28 травня 25,74
79.30 травня 2,61
80.31 травня 26,29
81.02 червня 2,94
Внаслідок технічних помилок, допущених позивачем та відповідачем, в ОСОБА_4 приймання товару № № 28, 34, 39, 40, 41, 43, 42, 51 зазначено, що вони складені до договору поставки товару № 1112/15-1 від 11.12.2015, укладеного раніше між позивачем та відповідачем. Проте в дійсності передача товару за вказаними Актами приймання товару відбувалась на виконання умов договору № 0102/17-1.

Відповідач зобовязання щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару здійснив частково в розмірі 4 669 456,01 грн, що підтверджується платіжними дорученнями:

№ з/пДата оплатиОСОБА_4 платіжного дорученняСума оплати в грн.
1.24 березня 26,33
2.06 квітня 20,00
3.10 квітня 20,00
4.19 квітня 20,00
5.20 квітня 200,00
6.26 квітня 20,00

7.03 травня 20,00
8.04 травня 289,68
9.06 липня 2000,00
10.15 серпня 200,00
11.17 серпня 200,00
12.19 грудня 200,00
13.28 грудня 200,00
14.19 січня 20,00
15.21 лютого 20,00
16.23 березня 200,00
17.23 березня 200,00
18.20 квітня 200,00
19.01 червня 000,00
20.05 червня 000,00
21.06 червня 000,00
22.07 червня 000,00
Всього:4 669 456,01 грн
Наявність заборгованості відповідача перед позивачем додатково підтверджується листами відповідача: вих. № 0410/17-3 від 04.10.2017, вих. № 3011/17-1 від 30.11.2017, вих. № 2901/18-1 від 29.01.2018, а також листом (б/н, що зареєстрований позивачем під вх. № 04/12-01 від 12.04.2018) «Щодо погашення заборгованості в розмірі 5 816 981,95 грн».

Крім того, 31.03.2018 сторонами складено ОСОБА_4 звірки взаєморозрахунків за договором, який підписаний повноваженими особами сторін та скріплений печатками останніх.

З урахуванням вище викладеного, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду, з позовом про стягнення з відповідача заборгованості з оплати поставленого згідно договору № 0102/17-1 товару в сумі 5 316 981,85 грн.

Аналіз норм чинного законодавства та наданих матеріалів, дає суду можливість зробити висновки, що правовідносини сторін врегульовані договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить стаття 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних обєктивних обставин.

За умовами п. 2.4 договору оплата за договором мала бути здійснена протягом 16 банківських днів з дати приймання товару.

Позивач здійснив розрахунок за договором з порушенням встановленого строку.

Як встановлено судом, відповідачем частково сплачено вартість отриманого товару, що підтверджується наступними платіжними дорученнями № 586 від 13.06.2018 на суму 100 000,00 грн, № 614 від 18.06.2018 на суму 100 000,00 грн, №760 від 26.07.2018 на суму 100 000,00 грн.

Позивач з даним позовом звернувся до суду 18.06.2018, таким чином, відповідачем сплачено борг у сумі 100 000,00 грн до подання даного позову та у період розгляду даного спору - у сумі 200 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про закриття провадження в частині стягнення суми основного боргу в сумі 200 000,00 грн, сплачені під час розгляду справи у зв`язку з відсутністю предмету спору. В частині стягнення суми основного боргу в сумі 100 000,00 грн, сплаченого до подачі даного позову до суду, відмовити у задоволені позову.

Вимога про стягнення основної заборгованості за договором поставки № 2 від 11.01.2016 в розмірі 5 016 981,95 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За порушення виконання відповідачем грошового зобовязання позивач просив стягнути з відповідача пеню за період з 01.06.2017 по 12.01.2018 в сумі 754 015,23 грн.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.2. договору у випадку порушення покупцем строків оплати за товар покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день такої прострочки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Перерахувавши заявлену до стягнення суму пені з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України, враховуючи наведені норми права та встановлений факт неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань, суд відзначає, що вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню в сумі 736 736,89 грн.

Суд дійшов такого висновку, у звязку з тим, що за деякими накладними за розрахунок взято більше ніж пів року, у звязку з чим за видатковою накладною № 23261 стягненню підлягає сума в розмірі 22 576,68 грн за період з 07.06.2017 по 07.12.2017, за видатковою накладною № 23712 стягненню підлягає сума в розмірі 19 843,57 грн за період з 09.06.2017 по 09.12.2017, за видатковою накладною № 23730 стягненню підлягає сума в розмірі 8275,02 грн за період з 09.06.2017 по 09.12.2017, за видатковою накладною № 23732 стягненню підлягає сума в розмірі1 904,51 грн за період з 09.06.2017 по 11.12.2017.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 162 561,27 грн. за період з 01.06.2017 по 14.06.2018 та суму інфляційних втрат в розмірі 589 549,35 грн. за період червень 2017 червень 2018 року.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних суд визнав виконаними вірно, а вимогу про стягнення 3 % річних у розмірі 162 561,27 грн такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат за вказаний позивачем період з червня 2017 по червень 2018 включно, суд зазначає про неправильність та невідповідність наданого суду розрахунку нормам чинного законодавства виходячи з наступного:

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно зі статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Між тим, як свідчать матеріали справи позивач розрахунок інфляційних втрат здійснив без урахування вищенаведених вимог законодавства, оскільки інфляція розраховувалась позивачем з урахуванням неповного місяця прострочення заборгованості, що є невірним, оскільки найменший період розрахунку інфляції становить місяць.

Перерахувавши заявлену до стягнення суму інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 553 816,06 грн, в частині стягнення 35 733,29 грн інфляційних втрат суд відмовляє внаслідок помилковості розрахунку.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання відповідача на те, що оплати здійснювались за поточними, а не за

простроченими зобовязаннями, а також те, що строк оплати за договором не настав, спростовуються умовами п. 2.4 договору № 0102/17-1 та листами, які надсилав відповідач на адресу позивача за вих. № 0410/17-3 від 04.10.2017, № 3011/17-1 від 30.11.2017, № 2303/18-1 від 23.03.2018, № 2703/18-1 від 27.03.2018, б/н, який зареєстрований позивачем під вх. № 04/12-01 від 12.04.2018. Таким чином, відповідачем було визнано заборгованість зазначену в позовних вимогах, як таку що є наявною, безспірною та простроченою. Жодних зауважень щодо комплекту документів, які направлялись відповідачу, в тому числі рахунків-фактур протягом здійснення спільної діяльності, на виконання умов договору на адресу позивача не надходило, крім того договором не передбачено обов'язкове додавання рахунку-фактури, як супровідного документу на вантаж.

Щодо строків для нарахування штрафних санкцій.

Як зазначив позивач та підтверджується листуванням сторін, строки для нарахування штрафних санкцій були частково пропущені виключно у зв'язку з діями відповідача, а саме у зв'язку з неодноразовими проханнями на адресу позивача про продовження строку оплати товару за договором. Так, в листі за вих. № 3011/17-1 від 30.11.2017 «Щодо погашення заборгованості», відповідач надав графік погашення заборгованості, яким просив розстрочити виконання по оплаті за договором до 31.03.2018, в подальшому, листом за вих. № 2901/18-1 від 29.01 2018 «Щодо погашення заборгованості» відповідачем висловлено прохання та взято на себе обов'язок по оплаті товару у квітні - травні, листом б/н, що зареєстрований позивачем під вх. № 04/12-01 від 12.04.2018 «Щодо погашення заборгованості в розмірі 5 816 981,95 грн» взято на себе зобов'язання по оплаті товару до 01.06.2018 включно. Враховуючи, що крайній строк оплати про який просив відповідач 01.06.2018, позивачем було вчинені дії направлені на звернення до суду лише після того як відповідач в чергове порушив взяті на себе зобов'язання. Крім того, здійснюючи перерахування коштів на виконання умов договору за отриманий товар відповідачем у платіжних дорученнях у графі призначення платежу не зазначались видаткові накладні, які оплачувались, лише міститься посилання на договір № 0102/17-1 від 01.02.2017.

Посилання відповідача на помилковість включення до даного позову до заборгованості за договором № 0102/17-1 від 01.02.2017 по видатковим накладним, що складені до актів приймання передачі товару №№ 28, 34, 39, 40, 41, 42, 43, 51 на загальну суму 308 578,44 грн, оскільки в цих актах міститься посилання на договір № 1112/15-1 від 11.12.2015, суд вважає безпідставним.

Так, дійсно в ОСОБА_4 приймання товару № 28 від 02.03.2017, № 34 від 05.03.2017, № 39 від 09.03.2017, № 40 від 10.03.2017, № 41 від 10.03.2017, № 43 від 12.03.2017, № 42 від 14.03.2017, № 51 від 16.03.2017 міститься посилання на те, що ОСОБА_4 приймання товару складені до договору поставки товару № 1112/15-1 від 11.12.2015.

Однак, як у видаткових накладних № 12194 від 02.03.2017, № 12195 від 05.03.2017, № 12196 від 09.03.2017, № 12197 від 10.03.2017, № 12198 від 10.03.2017, № 12199 від 12.03.2017, № 13447 від 14.03.2017, № 13448 від 16.03.2017, так і у рахунках на оплату по замовленню № СФ0012194 від 02.03.2017, № СФ0012195 від 05.03.2017, № СФ012196 від 09.03.2017, № СФ0012197 від 10.03.2017, № СФ0012198 від 10.03.2017, № СФ0012199 від 12.03.2017, № СФ0013447 від 14.03.2017, № СФ0013448 від 16.03.2017, які складались на підтвердження поставки товару до ОСОБА_4 приймання товару міститься посилання саме на договір № 0102/17-1 від 01.02.2017, а не на договір 1112/15-1 від 11.12.2015.

Відповідно до п. 1.2 договору поставки товару № 0102/17-1 від 01.02.2017 найменування, кількість, ціна та якість товару визначаються та вказуються у супроводжувальних документах на товар, а саме, але не виключно: рахунках фактурах, видаткових та товарно-транспортних накладних, які є невідємною частиною даного договору.

Складання акту приймання товару відноситься до приймання товару за кількістю та якістю, п. 3.7 договору від 01.02.2017 № 0102/17-1.

Відтак, поставка товарів за актами приймання передачі товару №№ 28, 34, 39, 40, 41, 42, 43, 51 на загальну суму 308 578,44 грн, в яких міститься помилкове посилання на договір 1112/15-1 від 11.12.2015, також відноситься до договору № 0102/17-1 від 01.02.2017.

Таким чином, позовні вимоги судом задовольняються частково.

На підставі п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 219, 202, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агея» (69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147; ідентифікаційний код 37359165) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговельний дім «Славія» (69032, м. Запоріжжя, пров. Туристський, буд. 5; ідентифікаційний код 31741060) суму основного боргу в розмірі 5 016 981,95 грн (пять мільйонів шістнадцять тисяч девятсот вісімдесят одна гривня 95 коп.), пеню в розмірі 736 736,89 грн (сімсот тридцять шість тисяч сімсот тридцять шість гривень 89 коп.), інфляційні витрати в сумі 553 816,06 грн (пятсот пятдесят три тисячі вісімсот шістнадцять 06 коп.), 3% річних у розмірі 162 561,27 грн (сто шістдесят дві тисячі пятсот шістдесят одна гривня 27 коп.), судовий збір у розмірі 97 051,45 грн (девяносто сім тисяч пятдесят одна гривня 45 коп.). Видати наказ.

У задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 17 278,34 грн, суми інфляційних витрати в розмірі 35 733,29 грн та суми основного боргу в розмірі 100 000,00 грн - відмовити.

В частині стягнення 200 000,00 грн основного боргу провадження у справі закрити за відсутністю предмету спору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 листопада 2018 року.

Суддя І. С. Горохов