ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2018 р. м. Київ Справа № 911/519/18

У справі за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс»

Головного територіального управління юстиції в Київській області в особі Управління державної реєстрації

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача1: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

про визнання недійсним рішення загальних зборів, нової редакції статуту та зобов'язання вчинити дії

та за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс»

про визнання права на участь у товаристві

За участю секретаря судового засідання Беркут Я.О.

Суддя Т.П. Карпечкін

За участю представників:

від позивача за первісним позовом: ОСОБА_5 (ордер серія КС № 405508 від 31.07.2018);

від відповідача1 за первісним позовом: не з'явився;

від відповідача2 за первісним позовом: не з'явився;

від третьої особи1 за первісним позовом: ОСОБА_6 (довіреність б/н від 10.01.2018 року);

від третьої особи2 за первісним позовом: ОСОБА_7 (довіреність б/н від 23.04.2018 року);

від третьої особи3 за первісним позовом: ОСОБА_8 (довіреність б/н від 11.05.2018 року);

від третьої особи з самостійними вимогами: ОСОБА_6 (довіреність б/н від 10.01.2018 року);

від відповідача за позовом третьої особи: не з'явився.

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс», Головного територіального управління юстиції в Київській області в особі Управління державної реєстрації за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача1: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення загальних зборів, нової редакції статуту та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.04.2018 року відкрито провадження у справі № 911/519/18, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.05.2018 року. Також, ухвалою про відкриття провадження у справі до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача1: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. За клопотанням позивача витребувано у Другої Київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 637/2010 після смерті ОСОБА_9.

21.05.2018 року від Другої київської державної нотаріальної контори надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи № 637/2010 після смерті ОСОБА_9.

Через канцелярію суду 23.05.2018 року від представника відповідача1 надійшов відзив на позовну заяву, яким останній визнав позовні вимоги в повному обсязі. 23.05.2018 року представником відповідача2 подано відзив на позовну заяву, яким останній проти позову заперечує в частині позовних вимог про скасування реєстраційних дій та просить суд в цій частині позову відмовити позивачу в повному обсязі.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, в судове засідання 23.05.2018 року не з'явився, вимог ухвали Господарського суду Київської області від 20.04.2018 року не виконав, про причини неможливості виконання вимог цієї ухвали та неможливості прибуття до суду не повідомив.

Також, в судовому засіданні було відхилено клопотання третьої особи ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі, оскільки результати розгляду іншої справи № 911/3872/17 безпосередньо не стосуються спору, що розглядається.

Третьою особою ОСОБА_2 було подано клопотання про застосування строків давності.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.05.2018 року підготовче засіданні у справі № 911/519/18 відкладалось на 13.06.2018 року.

В той же час, 25.05.2018 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 22.05.2018 року третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» про визнання права на участь у товаристві.

Ухвалою суду від 30.05.2018 року позовну заяву б/н від 22.05.2018 року третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» про визнання права на участь у товаристві залишено без руху на підставі п. п. 4-5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

У зв'язку з перебуванням судді Карпечкіна Т.П. на лікарняному судове засідання 13.06.2018 року не відбулося, у звязку з чим ухвалою Господарського суду Київської області від 21.06.2018 року підготовче засідання у справі № 911/519/18 було призначено на 04.07.2018 року.

Через канцелярію Господарського суду Київської області 02.07.2018 року представником третьої особи з самостійними вимогами подано заяву про усунення недоліків позовної заяви б/н від 22.05.2018 року.

Ухвалою від 06.07.2018 року прийнято позовну заяву б/н від 22.05.2018 року третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» про визнання права на участь у товаристві до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано їх в одне провадження у справі № 911/519/18. З врахуванням клопотання заявника, постановлено розгляд справи № 911/519/18 здійснювати спочатку за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання 04.07.2018 року представник позивача не з'явився, вимог ухвали Господарського суду Київської області від 20.04.2018 року та від 23.05.2018 року року не виконав.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.07.2017 року підготовче засідання у справі № 911/519/18 відкладалось на 16.07.2018 року.

В судове засідання 16.07.2018 року позивач за первісним позовом не з'явився, вимог ухвали Господарського суду Київської області від 20.04.2018 року та від 23.05.2018 року року не виконав.

Відповідач1 за первісним позовом (відповідач за позовом третіх осіб), відповідач 2 та третя особа3 за первісним позовом, належним чином повідомлені про дату, час і місце підготовчого засідання, в судове засідання 16.07.2018 року не з'явилися, про причини неможливості прибуття до суду не повідомили.

Враховуючи, що справа № 911/519/18 перебуває на стадії підготовчого провадження і ухвалою від 06.07.2018 року справу № 911/519/18 призначено до розгляду спочатку у зв'язку з прийняттям до спільного розгляду позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, відповідне судове засідання 01.08.2018 року слід також вважати підготовчим засіданням призначеним у звязку з розглядом справи спочатку.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.07.2017 року підготовче засідання у справі № 911/519/18 відкладалось на 01.08.2018 року.

01.08.2018 року представником третьої особи 3 за первісним позовом подано клопотання про відкладення розгляду справи.

01.08.2018 року представником третьою особою з самостійними вимогами (третьої особи1 за первісним позовом) подано заяву про уточнення позовних вимог позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору та відкладення розгляду справи.

В судове засідання 01.08.2018 року представник третьої особи3 за первісним позовом належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання не з'явився .

Присутні в судовому засіданні 01.08.2018 року преставники учасників справи вимог ухвали Господарського суду Київської області від 16.07.2018 року не виконали.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.08.2018 року підготовче засідання у справі № 911/519/18 відкладалось на 22.08.2018 року, у зв'язку з поданням представником третьою особою з самостійними вимогами (третьої особи1 за первісним позовом) заяву про уточнення позовних вимог позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору.

У зв'язку з відсутністю права на одночасну зміну предмету та підстав позову, в судовому засіданні 22.08.2018 року протокольною ухвалою було відмовлено в прийнятті заяви 3-ї особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог.

Окрім того, в підготовчому судовому 22.08.2018 року, було відхилено клопотання представника позивача за первісним позовом про відкладення підготовчого засідання, у зв'язку з поданням заяви про уточнення позовних вимог, оскільки така заява до суду не надходила і в матеріалах справи відсутня.

Таким чином, враховуючи тривалий розгляд справи № 911/519/18 на стадії підготовчого провадження (з 20.04.2018 року, яке продовжувалось у зв'язку з прийняттям до розгляду позову 3-ї особи), оскільки в учасників справи було достатньо часу для виконання завдань підготовчого провадження та вирішення визначених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України питань, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 26.09.2018 року.

В судовому засіданні 26.09.2018 року судом розглянуто подану позивачем заяву про зміну підстав позову та встановлено, що така заява фактично є уточненням підстав позову і не призводить ні дозміни підстав, ні до зміни предмету позову, тому прийнята судом і врахована під час розгляду спору.

В судовому засіданні 26.09.2018 року оголошено перерву до 10.10.2018 року.

09.10.2018 року від представника позивача за первісним позовом адвоката ОСОБА_5, який діє на підставі ордеру серія КС № 405508 від 31.07.2018 року та Адвокатської угоди № 1/19 від 01.06.2018 року, надійшло клопотання б/н від 09.10.2018 року, яким останній повідомив суд про відмову позивача за первісним позовом від позову та просив закрити провадження у справі № 911/519/18 на підставі ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 10.10.2018 року представник позивача за первісним позовом підтримав подане 09.10.2018 року клопотання про відмову від позову та закриття провадження у справі, зазначив, що проти позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору не заперечує, представник третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору позовні вимоги підтримав.

Як передбачено ч. 5 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В судовому засіданні 10.10.2018 року судом було розглянуто подане представником позивача за первісним позовом клопотання про відмову від позову, оглянуто документи на підставі яких діє представник та встановлено, що у переліку повноважень адвоката ОСОБА_5 відсутнє право останнього на подання від імені Клієнта (ОСОБА_1) заяви про відмову від позову. Відтак, враховуючи, що вказане клопотання подане неуповноваженою на те особою, вищевказані дії представника суперечать інтересам особи, яку він представляє, суд не приймає відмову від позову представника позивача за первісним позовом.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв'язку з чим, в судовому засіданні 10.10.2018 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» (відповідач) було створено у 2007 році за рішенням учасників ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_3, що володіли Статутним капіталом товариства в рівних частинах по 25%.

У 2009 році учасники товариства змінили частки у статутному фонді, внісши відповідні зміни до Статуту, частки учасників розподілились таким чином:

1. ОСОБА_9 - 34,4% Статутного капіталу товариства;

2. ОСОБА_1 - 36,1% Статутного капіталу товариства;

3. ОСОБА_11 - 11,6 % Статутного капіталу товариства;

4. ОСОБА_3 -17,9% Статутного капіталу товариства.

У 2010 році учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» - ОСОБА_9 помер. Як спадкоємець ОСОБА_9 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» із заявою звернувся ОСОБА_12, в якій від участі у продовженні діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» відмовився та просив належну йому частку у статутному капіталі товариства у розмірі 14448,00 грн., що відповідає 34,4% Статутного капіталу товариства, передати на користь ОСОБА_2.

Відповідна заява була посвідчена 26.06.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ситницькою Т.О.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс», що оформлене протоколом № 16 від 14.08.2014 року, ОСОБА_2 прийнято до складу учасників. Цим же рішенням перерозподілено частки у Статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» наступним чином:

1. ОСОБА_2 - володіє часткою вартістю 13902,00 грн., що відповідає 33,1 % Статутного капіталу Товариства;

2. ОСОБА_1 - володіє часткою вартістю 16254,00 грн., що відповідає 38,7% Статутного капіталу Товариства;

3. ОСОБА_11 - володіє часткою вартістю 5250,00 грн., що відповідає 12,5 % Статутного капіталу Товариства;

4. ОСОБА_3 - володіє часткою вартістю 6594,00 грн., що відповідає 15,7% Статутного капіталу Товариства.

Позивач - ОСОБА_1, яка володіє часткою вартістю 16254,00 грн., що відповідає 38,7% Статутного капіталу Товариства, зазначає, що 27.02.2018 року на її адресу надійшов анонімний лист, в якому повідомлялося, що учасник товариства «Світанок Плюс» ОСОБА_2 стала учасником незаконно, оскільки ОСОБА_12 свідоцтва про право на спадщину на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» не отримував, та відповідно не міг її передати на користь ОСОБА_2.

У зв'язку з чим, позивачка стверджує, що у ОСОБА_12 не було правових підстав на подання заяви до товариства про відступлення його частки у статутному капіталі на користь ОСОБА_2, адже фактично він не набув права власності на таку частку.

Також, позивачка в позові зазначає, що у померлого ОСОБА_9 було 5 спадкоємців: дружина ОСОБА_14, син ОСОБА_15, син ОСОБА_16, донька ОСОБА_17 та син ОСОБА_12. Тобто, фактично отримати свідоцтво про право на спадщину на частку у статутному капіталі товариства міг будь-хто із спадкоємців або всі вони у рівних частинах. Однак, ніхто, крім ОСОБА_12, не звертався до товариства із заявою про вступ чи відмову від участі у діяльності товариства.

Також, позивачка зазначає, що при поданні нотаріальної заяви ОСОБА_12 не надавав інших документів, що підтверджували б викладені ним обставини.

Позивачка зазначає, що відповідно до п. 4.7. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 4 від 25.02.2016 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» після набуття частки в статутному капіталі у спадкоємців (правонаступників) виникає переважне право вступу до цього товариства, передбачене ст. 55 Закону України «Про господарські товариства», проте у цьому разі не йдеться про автоматичне набуття такими спадкоємцями права участі в товаристві. Прийняття рішення про вступ спадкоємця (правонаступника) до складу учасників ТОВ належить до компетенції загальних зборів учасників товариства. Отже, лише після прийняття вищим органом ТОВ позитивного рішення спадкоємець (правонаступник) частки у статутному капіталі може стати учасником відповідного товариства. У свою чергу, товариство може відмовитися від прийняття спадкоємця до складу учасників. Чинне законодавство не обмежує ТОВ у такому праві. У разі відмови правонаступника (спадкоємця) від вступу до ТОВ або відмови товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала померлому учаснику, реорганізованій або ліквідованій особі, вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.

Також позивачка зазначає, що відповідно до ст. 147 Цивільного кодексу України учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

У зв'язку з чим, позивачка стверджує, що навіть якщо спадкоємець отримав спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину на частку у статутному капіталі товариства, то він може або заявити про бажання вступити до товариства, або відмовитись від вступу до товариства. Право розпорядитися (відступити) свою частку іншому учаснику товариства або третій особі є лише у учасника товариства, а не у спадкоємця (правонаступника).

Таким чином, оскільки у спадкоємця померлого учасника ОСОБА_9 - сина ОСОБА_12 був відсутній документ, що підтверджує набуття права власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» внаслідок спадкування, а саме свідоцтво про право на спадщину на частку у статутному капіталі товариства, крім того, для відступлення своєї частки у статутному капіталі товариства необхідно було набути статус учасника, ОСОБА_12 не мав правових підстав для відчуження (відступлення) неналежної йому частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» на користь ОСОБА_2 У зв'язку з чим, позивачка стверджує, що ОСОБА_12 і ОСОБА_2 шляхом обману інших учасників товариства, заволоділи часткою у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» у розмірі 14 448,00 грн., що відповідало 34,4 % статутного капіталу товариства внаслідок прийняття спірного Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс», що оформлене протоколом № 16 від 14.08.2014 року, яким ОСОБА_2 прийнято до складу учасників та перерозподілено частки у Статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс».

Позивачка зазначає, що відповідними неправомірними діями ОСОБА_12 і ОСОБА_2 порушено корпоративні права інших учасників товариства, а саме право на розподіл прибутку товариства і одержання його частини (дивідендів). У зв'язку із незаконним заволодінням ОСОБА_2 часткою ОСОБА_9 розмір частини прибутку інших учасників суттєво скоротився, так як частину всього прибутку товариства розподіляли і на незаконного учасника товариства.

Позивачка зазначає, що якби їй було відомо про те, що ОСОБА_12 не отримував свідоцтва на спадщину на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс», вона, як Голова загальних зборів учасників товариства, не включала б до порядку денного питання про розгляд заяви ОСОБА_12 та питання про включення ОСОБА_2 до складу учасників товариства та, як учасник товариства, не голосувала позитивно за спірні питання.

У зв'язку з чим, позивачка в позові просить визнати недійсним Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс», що оформлене протоколом № 16 від 14.08.2014 року.

Також, позивачка просить в позові визнати недійсною нову редакцію статуту ТОВ «Світанок Плюс», затверджену Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» від 14.08.2014 року, оформленим протоколом № 16 від 14.08.2014 року загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс». Вказана позовна вимога позивача є похідною від позовної вимоги про визнання недійсними Рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» від 14.08.2014 року, оформлених протоколом № 16 від 14.08.2014 року та обґрунтована тими самими підставами.

Також, позивачка просить в позові скасувати відповідні реєстраційні записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме скасувати реєстраційний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс», що був внесений на підставі протоколу загальних зборів учасників від 14.08.2014 року № 16; скасувати реєстраційну дію - державну реєстрацію нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс», затвердженого рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» від 14.08.2014 року, оформленим протоколом № 16 від 14.08.2014 року загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс». Вказані позовні вимоги є похідними від позовних вимог до відповідача про визнання недійсними Рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» від 14.08.2014 року, оформлених протоколом № 16 від 14.08.2014 року і, що необхідно для усунення порушень та відновлення порушених корпоративних прав і інтересів позивача.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку позовної давності позивачка надала пояснення, що дізналась про порушення права як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» з анонімного листа від 27.02.2018 року.

Відповідач1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» в ході розгляду спору позовні вимоги визнав.

Відповідач2 в ході розгляду спору проти позову заперечував посилаючись на відсутність в його діях ознак порушень.

Згідно з ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У зв'язку з чим, визнання відповідачем1 позовних вимог було відхилено судом та продовжено розгляд спору, оскільки в позові фактично оспорюється факт та правомірність набуття прав учасника товариства ОСОБА_2, яка залучена до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Згодом, ОСОБА_2 вступила у справу в якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - стосовно факту та правомірності набуття прав учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс», з оспоренням якого фактично пов'язані позовні вимоги за первісним позовом.

Третя особа з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_2 проти первісного позову заперечувала, зазначила, що 14.08.2014 року відбулися загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс», які були оголошені і проведені у встановленому законом і Статутом порядку.

На відповідних загальних зборах 14.08.2014 року були присутні учасники: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_11, ОСОБА_3 та, як запрошені особи: ОСОБА_2

На Загальних зборах 14.08.2014 року розглядались питання порядку денного, голосування проводилось по кожному з питань окремо. Відповідними загальними зборами Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» в складі учасників: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_11, ОСОБА_3, було прийняте одноголосне рішення про прийняття ОСОБА_2 до складу Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс». При цьому, ОСОБА_12, як особа що подала заяву зборам, участі Загальних зборах 14.08.2014 року та голосуванні не приймав.

ОСОБА_2, як третя особа з самостійними вимогами на предмет спору, наголошувала, що ОСОБА_12 не подавав заяви про відступлення його частки у статутному капіталі ОСОБА_2, позивач помиляється щодо природи права ОСОБА_12, як спадкоємця.

Відповідно до ст. 140 Цивільного кодексу України товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Особливість спадкування частки у статутному капіталі ТОВ установлене ч. 5 ст. 147 Цивільного кодексу України. Прийняття рішення про вступ спадкоємця учасника до ТОВ належить до компетенції загальних зборів учасників товариства.

Статутом передбачена необхідність отримання згоди учасників, тому процедура визначатиметься ч. 5 ст. 147 Цивільного кодексу України і ст. 55 Закону України «Про господарські товариства», згідно з якими спадкоємець учасника має такі права: переважно перед іншими бути прийнятим до товариства або відмовитися від вступу до товариства.

При відмові спадкоємця від вступу до ТОВ або відмові товариства у прийнятті до нього спадкоємця, йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала спадкодавцю. У цих випадках розмір статутного (складеного) капіталу товариства підлягає зменшенню.

В зв'язку з прийнятою відмовою ОСОБА_12 від участі у товаристві, наслідком мало бути безумовне вирішення питання про виплату йому частки у розмірі 34,4% Статутного капіталу. Натомість, загальними зборами 14.08.2014 року було прийнято рішення про прийняття нового учасника ОСОБА_2, якій було передано частку (після перерозподілу) у розмірі 33,1 % Статутного капіталу, що не пов'язано з відступленням і є самостійним рішенням за волевиявленням загальних зборів, взамін виплати ОСОБА_12 належної йому частки у розмірі 34,4% Статутного капіталу.

ОСОБА_12, подаючи заяву про відмову від вступу у ТОВ, запропонував зборам прийняти до складу учасників ТОВ ОСОБА_2, що не заборонено законами України. Внесення будь-якої пропозиції до Загальних зборів є предметом обговорення та прийняття рішення.

Також, третя особа з самостійними вимогами на предмет спору наголошувала, що права інших спадкоємців, на які посилається позивачка, не стосуються прав останньої і не підлягають дослідженню в межах відповідного позову. Спірне рішення не призвело до звуження корпоративних прав позивачки і в разі відміни відповідного рішення право постане питання про виплату спадкоємцю частки, що також не призведе до збільшення корпоративних прав учасників.

У зв'язку з чим, ОСОБА_2 в позові третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору зазначає, що набула права участі у Товаристві на підставі рішення Загальних зборів учасників товариства, яке було одностайним і прийнятим всіма учасниками.

ОСОБА_12, як спадкоємець померлого учасника ОСОБА_9, відмовився від участі у Товаристві і за його пропозицією замість виплати належної йому частки до складу учасників було включено ОСОБА_2

Питання про прийняття ОСОБА_2 було внесеним в порядок денний Загальних зборів учасників Товариства 14.08.2014 року (питання 2). Пропозиція про включення ОСОБА_2 замість померлого учасника ОСОБА_9 була оголошена учасником Товариства ОСОБА_11 з урахуванням заяви ОСОБА_12, як спадкоємця.

Рішення про прийняття ОСОБА_2 до складу учасників було прийнято одноголосно та цим рішенням визначено частку останньої у розмірі 33,1% Статутного капіталу Товариства. Право ОСОБА_2 на участь у Товаристві було зареєстровано у встановленому законом порядку.

Виходячи із змісту оскаржуваного рішення, питання про участь у ТОВ спадкоємця померлого учасника ОСОБА_9 ОСОБА_12 ніяким чином не пов'язано з іншим рішенням про включення ОСОБА_2 до складу учасників.

Загальними зборами ТОВ прийнято рішення про прийняття учасника ОСОБА_2 з дотриманням порядку згідно ст. 60 Закону України «Про господарські товариства», також рішення прийнято Зборами самостійно і незалежно від волі спадкоємця ОСОБА_12, який не брав участі у цих зборах, як учасник і не голосував по цьому питанню.

На підставі рішення Загальних зборів учасників ТОВ, що оформлено протоколом № 16 від 14.08.2014 року було затверджено нову редакцію Статуту ТОВ з урахуванням рішень, щодо змін складу учасників і розподілу часток у Статутному капіталі.

У зв'язку з чим, ОСОБА_2 в позові третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору просить визнати право ОСОБА_2 на участь у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс», яке виникло на підставі рішення загальних зборів учасників від 14.08.2014 року, що оформлене протоколом № 16 від 14.08.2014 року, у відповідності до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» від 14.08.2014 року.

Дослідивши викладені в первісному позові та позові третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору обставини, заслухавши пояснення учасників провадження та дослідивши надані докази, суд зазначає таке.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1219 Цивільного кодексу України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема, право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами.

В той же час, ст. 190 Цивільного кодексу України визначено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Таким чином, право на участь в товаристві не входить до спадщини, в той час, як майнові права на частку в статутному капіталі можуть спадкуватись.

Як визначено ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 Цивільного кодексу України визначено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Зокрема, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Таким чином, оскільки право на частку в статутному капіталі товариства є реальним майновим правом, однак відповідна частка не є нерухомим майном, отримання свідоцтва про спадщину на відповідні майнові права не є обов'язковим і відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Крім того, дослідивши спадкову справу судом встановлено, що всі спадкоємці померлого ОСОБА_9 відмовились від спадщини (не лише в частині нерухомого майна, а в цілому) на користь ОСОБА_12, який одноосібно прийняв спадщину.

Таким чином, з огляду на ст. 1274 (право на відмову від прийняття спадщини на користь іншої особи) ст. 1275 (правові наслідки відмови від прийняття спадщини) Цивільного кодексу України частки у спадщині перейшли до ОСОБА_12 і спадкова справа виконана.

Оспорення факту набуття ОСОБА_12 прав на спадщину не підлягає дослідженню в матеріалах даної справи і не стосується позивачки.

Таким чином, з наявних у справі доказів та з огляду на ст.ст. 190, 1296, 1297 Цивільного кодексу України ОСОБА_12 набув прав на частку, належну ОСОБА_9 в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» в розмірі 34,4% Статутного капіталу товариства внаслідок спадкування.

При цьому, відповідне право стосується саме частки як певного майнового активу і не пов'язано з правом участі в товаристві.

Щодо змісту ст. 147 Цивільного кодексу України та ст. 53 Закону України «Про господарські товариства» (в редакція станом на момент прийняття спірного рішення), відповідні норми регулюють та визначають тправа учасників товариства, зокрема, щодо права та порядку розпорядження часткою учасником товариства.

Оскільки, ОСОБА_12 не був учасником товариства, відповідні норми на нього не поширюються. В той же час, відповідні майнові права є речовими, і особа може ними розпорядитись у порядку , визначеному законодавством.

Частиною 5 ст. 147 Цивільного кодексу України (в редакції станом на момент прийняття спірного рішення) було визначено, що частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства.

Розрахунки із спадкоємцями (правонаступниками) учасника, які не вступили до товариства, здійснюються відповідно до положень статті 148 цього Кодексу.

Стаття 148 Цивільного кодексу України регулює вихід учасника із товариства з обмеженою відповідальністю та передбачає, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства.

За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.

Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди.

Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом.

Таким чином, з огляду на ч. 5 ст. 147 Цивільного кодексу України в разі, якщо спадкоємець не вступив до товариства, з ним проводиться розрахунок як з учасником, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю.

Стаття 54 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції станом на момент прийняття спірного рішення) визначає, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Статтею 55 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції станом на момент прийняття спірного рішення) визначено, що при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства.

При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.

Крім того, розпорядження ОСОБА_12 спадковим майном може стосуватись лише прав інших спадкоємців. При цьому не стосується прав інших учасників товариства, які не набувають прав на частку померлого ОСОБА_12, принаймні не розрахувавшись з його спадкоємцями в порядку ст. 148 Цивільного кодексу України.

Як вбачається зі спірного рішення загальних зборів, позивачкою не наведено обставин щодо порушення порядку скликання та проведення відповідних загальних зборів, визнано присутність на зборах та участь в голосуванні по питаннях порядку денного.

Позовні вимоги пов'язані з твердженням про відсутність у ОСОБА_12 прав на розпорядження належною його померлому батьку ОСОБА_9 частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс». Зокрема, у зв'язку з не набуттям права на відповідну частку внаслідок успадкування та відсутністю права на її відступлення іншій особі, про що, як зазначає позивачка, чинні учасники товариства були введені в оману і рішення прийнято під впливом помилки.

Як встановлено в ході розгляду спору, ОСОБА_12 набув прав на належну його померлому батьку ОСОБА_9 частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» внаслідок спадкування.

До порядку денного спірних загальних зборів входили питання:

1. Про розгляд заяви ОСОБА_12 від 26.06.2014 року № 1506 про відмову взяти участь у товаристві;

2. Про включення до складу Учасників Товариства ОСОБА_2;

3. Про перерозподіл часток в статутному капіталі Товариства;

4. Про затвердження нової редакції Статут.

За наслідками розгляду першого питання учаснити товариства одноголосно вирішили прийняти заяву про відмову від участі в товаристві та припинити участь у діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» ОСОБА_9 у зв'язку з його смертю та відмовою спадкоємця ОСОБА_12 брати участь у продовженні діяльності Товариства. Відповідне рішення загальних зборів відповідає ч. 5 ст. 147 Цивільного кодексу України та має наслідком вирішення питання про виплату частки.

Позивачка була присутня на відповідних загальних зборах і була обізнана зі зімістом заяви ОСОБА_12 в частині відмови від участі у товаристві, відповідно і необхідністю виплати частки, приймала участь в голосуванні та була обізнана з прийняттям спірного рішення Загальних зборів.

З огляду на ч. 2 ст. 148 Цивільного кодексу України, учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства.

Таким чином, з моменту вирішення загальними зборами питання про прийняття відмови ОСОБА_12 брати участь у продовженні діяльності Товариства, у останнього виникли зобов'язання з виплати частки на користь ОСОБА_12.

Статте 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Оскільки ОСОБА_12 було відступлено належні йому майнові права на користь ОСОБА_2 за відповідною нотаріально посвідченою заявою, ОСОБА_2 набула відповідних майнових прав на належну ОСОБА_12 частку, відповідно і отримання виплати. Відповідна заява є правочином, який породжує перехід відповідних майнових прав. При цьому, право на частку є майновим правом, тобто еквівалентом права на певне майнове благо - відповідну частину майна (активів товариства) і не ототожнюється з правом участі в товаристві, яке виникає з момент вступу в якості учасника.

Відповідні обставини були відомі всім учасникам Товариства і розглядались на спірних загальних зборах, на яких було прийнято рішення включити до складу учасників Товариства ОСОБА_2 з часткою в розмірі 34,4% у статутному капіталі, належною до виплати ОСОБА_12

Таким чином, одностайним голосуванням було прийнято пропозицію особи, яка набула права на виплату частки, передати відповідні майнові права ОСОБА_2.

Питання про прийняття ОСОБА_2 було включене до порядку денного, обговорене на спірних загальних зборах та позитивно вирішене одностайним голосуванням.

Суд не погоджується з твердженням позивача, що в разі обізнаності з відсутність у ОСОБА_12 права на спадкування частки померлого батька, відповідне питання про включення до складу учасників ОСОБА_2 не приймалось би, оскільки в будь-якому випадку частка померлого ОСОБА_9 переходила до його спадкоємців, а не до інших учасників Товариства. Не залежно від особи (осіб) спадкоємців, решта учасників Товариства не набували права розпорядження часткою померлого ОСОБА_9 Загальні збори жодним чином не були змішені чи введені в оману в частині вирішення питання про прийняття до складу учасників ОСОБА_2 і в разі заперечень цілком могли б не приймати відповідного рішення, а виплатити частку ОСОБА_12

Однак, рішення про прийняття ОСОБА_2 з часткою 34,4% в статутному капіталі було прийнято загальними зборами і відповідні дії не суперечать законодавству та самі по собі не порушують будь-чиїх право, оскільки ґрунтуються на вільному волевиявленні сторін. До того ж, на спірних загальних зборах за погодженням учасників товариства було вирішено перерозподілити частки і внаслідок такого перерозподілу частка ОСОБА_2 зменшилась, натомість частка позивачки збільшилась. Відповідні дії вчиненні за участі та вільного волевиявлення учасників Товариства, не суперечать законодавству і не містять ознак протиправності.

Оскільки, ОСОБА_2 прийнята до складу учасників товариства за взаємним одностайним волевиявленням учасників, які володіли достатньою інформацією і не помилялися щодо дійсних обставин, відповідна особа набула прав учасника товариства в порядку, передбаченому чинним законодавством і таке набуття не містить ознак неправомірності.

Відповідно до ст. 98 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 58 Закону України «Про господарські товариства», загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

За змістом приписів ст. 145 Цивільного кодексу України, ст. 41, 59 Закону України «Про господарські товариства», до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю, зокрема, належить внесення змін до статуту товариства.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання недійсним рішення Загальних зборів. Оскільки вимоги про скасування змін до Статуту пов'язувались виключно з неправомірністю спірного рішення загальних зборів, що не підтвердилось в ході розгляду спору, відповідні вимоги є похідними від першої позовної вимоги, тому так само відсутні підстави для їх задоволення.

В той же час, оскільки, фактично за первісним позовом заперечувалось та оскаржувалось правомірність набуття ОСОБА_2 права на участь в Товаристві, позов останньої, як третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору підлягає задоволенню, оскільки в ході розгляду первісного позову не встановлено порушень і встановлено правомірність набуття ОСОБА_2 прав учасника Товариства.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом позивачем не доведені та не обґрунтовані, тому задоволенню не підлягають. Позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору доведений за наслідками розгляду первісного позову, тому підлягає задоволенню.

Відшкодування понесених третьою особо з самостійними вимогами на предмет спору витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» та Головного територіального управління юстиції в Київській області в особі Управління державної реєстрації, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача1: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення загальних зборів, нової редакції статуту та зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

2. Позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» про визнання права на участь у товаристві задовольнити повністю.

3. Визнати право ОСОБА_2 (04116, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на участь у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» (08750, Київська область Обухівський район, с.Григорівка, вул. Героїв Майдану, 13, ), яке виникло на підставі рішення загальних зборів учасників від 14.08.2014 року, що оформлене п. 2 протоколу № 16 від 14.08.2014 року у відповідності до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс», в редакції від 14.08.2014 року.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок Плюс» (08750, Київська область Обухівський район, с.Григорівка, вул. Героїв Майдану, 13, ) на користь ОСОБА_2 (04116, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят два) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.10.2018 р.

Суддя Т.П. Карпечкін