ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.11.2018 Справа № 908/2287/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л., розглянувши заяву від 30.10.18 № 30/10/2 про забезпечення позову

від заявника (позивача): товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «МКЛ», 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Радянський, буд. 21, офіс 203

представник заявника (позивача): адвокат Дроботько Ольга Василівна, 01103, АДРЕСА_1

особа, щодо якої заявник просить вжити заходи забезпечення позову (відповідач): фізична особа-підприємець Васількова Ірина Вікторівна, АДРЕСА_2

ВСТАНОВИВ:

02.11.18 до господарського суду Запорізької області від товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «МКЛ» (далі ТОВ «ТД «МКЛ») надійшла позовна заява від 30.10.18 № 30/10/ з вимогами до фізичної особи-підприємця Васількової Ірини Вікторівни (надалі ФОП Васількова І.В.) про зобов'язання вчинити певні дії (повернути 70 одиниць обладнання) та стягнення 333 007,50 грн. штрафу. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору дистриб'юції від 01.11.13 № 68 в частині повернення на вимогу позивача обладнання у кількості 70 одиниць.

Разом з позовною заявою ТОВ «ТД «МКЛ» подано до суду заяву від 30.10.18 № 30/10/2 про забезпечення позову, в якій заявник просить суд заборонити Васільковій І.В. відчуження (в т.ч. передачі права власності, передачі в іпотеку, управління) нерухомого майна (житлових будинків, квартир, земельної ділянки, нежилих приміщень) та заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій будь-якими особами, наділеними функціями державних реєстраторів щодо такого майна.

За наслідками проведеного 02.11.18 автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 908/2287/18 (зазначена позовна заява та заява про забезпечення позову) передана для розгляду судді Корсуну В.Л.

Розглянувши заяву ТОВ «ТД «МКЛ» від 30.10.18 № 30/10/2 про забезпечення позову судом встановлено, що необхідність застосування заходів забезпечення позову позивачем обґрунтовано тим, що наявне майно у відповідача (згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.09.18) на момент пред'явлення позову до нього, може бути реалізовано на момент виконання рішення суду. Крім того, заявник з огляду на неповернення відповідачем на вимогу ТОВ «ТД «МКЛ» майна вважає, що ФОП Васількова І.В. може ухилитись від виконання рішення суду у разі задоволення позову про стягнення штрафних санкції.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з приписами ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Завданням суду, відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є здійснення судом правосуддя на засадах верховенства права із забезпеченням кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, захист порушеного права або охоронюваного законом інтересу здійснюється судом із дотримання основних засад судочинства, за наявності достатніх правових підстав та відповідних належних доказів, які підтверджують ту чи іншу обставину.

Так, ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка зокрема, проявляється в тому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що передбачено ч. 1 ст. 74 ГПК України.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, ТОВ «ТД «МКЛ» фактично просить суд обмежити право власності відповідача на належне йому нерухоме майно (квартири, нежитлові приміщення, будинки, земельні ділянки).

В обґрунтування такого обмеження заявник посилається на положення статей 136, 137 ГПК України та на неповернення відповідачем на вимогу ТОВ «ТД «МКЛ» обладнання.

Проте, наявна в матеріалах позовної заяви копія листа від 05.03.18 свідчить, що відповідач не заперечує проти повернення (передачі) позивачу обладнання за адресою складів дистриб'ютора, які зазначені в листі, в яких перебуває таке обладнання.

Отже, подана ТОВ «ТД «МКЛ» заява про забезпечення позову, за своїм змістом, фактично зводиться лише до припущень щодо неможливості чи утруднення в майбутньому виконання судового рішення, що не є достатньою підставою для задоволення зазначеної заяви судом.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-77 ГПК України, із яким діюче законодавство пов'язує застосування заходів щодо забезпечення позову, зокрема, доказів вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання за договором, як то реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації тощо позивач до матеріалів позовної заяви не надав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ТОВ «ТД «МКЛ» від 30.10.18 № 30/10/2 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 86, 136, 137, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ТОВ «ТД «МКЛ» від 30.10.18 № 30/10/2 про забезпечення позову відмовити.

Копію цієї ухвали надіслати на адресу учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 02.11.18.

Відповідно до ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з вимогами ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Суддя В.Л. Корсун