ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/24550/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.

за участі секретаря судового засідання Корпусенка А.О.

за участю представників:

ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - Іванченка О.В. (довіреність № 010-00/17 від 02.01.2018),

ПАТ "Київський ювелірний завод" - арбітражний керуючий Фоменко А.В. (посвідчення № 1555),

ТОВ "Фаст Вотер СТ" - Тоцька А.О. (ордер серія КС № 328459 від 14.06.2018),

ПАТ "Сбербанк" - Микитенко О.В. (довіреність від 10.07.2018),

Управління Державної Служби Охорони в місті Києві - Мірошниченко О.М. (довіреність № 2 від 17.11.2015),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018

(суддя - Яковенко А.В.)

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018

(колегія суддів: Сотніков С.В. - головуючий, Верховець А.А., Остапенко О.М.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до Публічного акціонерного товариства "Київський ювелірний завод"

про визнання результатів аукціонів з продажу майна недійсними

та розглянувши у відкритому судовому касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018

(суддя - Яковенко А.В.)

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018

(колегія суддів: Сотніков С.В. - головуючий, Верховець А.А., Остапенко О.М.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

до Публічного акціонерного товариства "Київський ювелірний завод"

про визнання недійсними та скасування результатів аукціонів

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаст Вотер СТ"

до Публічного акціонерного товариства "Київський ювелірний завод"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

1. В провадженні господарського суду м. Києва перебуває справа №910/24550/13 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаст Вотер СТ" про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Київський ювелірний завод".

2. До Господарського суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання результатів аукціонів з продажу майна недійсними.

3. Також до господарського суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про визнання недійсними та скасування результатів аукціону.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій ухвалених за наслідками розгляду заяв Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про визнання недійсними та скасування результатів аукціону

4. Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2018 відмовлено Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" в задоволенні заяви про визнання результатів аукціонів з продажу майна ПАТ "Київський ювелірний завод" частинами, який відбувся 13.01.2017 року, в межах справи 910/24550/13.

5. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі № 910/24550/13 про відмову Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" в задоволенні заяви про визнання результатів аукціонів з продажу майна ПАТ "Київський ювелірний завод" частинами, який відбувся 13.01.2017, залишено без змін.

6. Зазначені рішення судів попередніх інстанцій мотивовані наступним:

6.1. Суди попередніх інстанцій встановили, що подана заява ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" мотивована порушенням норм чинного законодавства на етапі підготування до проведення та безпосереднього проведення аукціонів, виставленням майна Банкрута на продаж за неналежним чином визначеною початковою ціною, порушенням ухвал судів першої та апеляційної інстанцій про заборону відчуження майна Боржника.

6.2. У зв'язку з чим, ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" просить суд :

- Визнати недійсними результати проведеного 13.01.2017 МУТСБ «ЕПСІЛОН» аукціону з продажу майна ПАТ «Київський ювелірний завод», відповідно до інформаційного повідомлення МУТСБ «ЕПСІЛОН» від 13.01.2017 № 13/01-1 про результати проведення повторного аукціону з продажу майна ПАТ «Київський ювелірний завод» частинами, якими було реалізовано майно ПАТ «Київський ювелірний завод», яке перебуває у заставі АТ «Укрсіббанк».

- Визнати недійсними результати проведеного 13.01.2017 МУТСБ «ЕПСІЛОН» аукціону з продажу майна ПАТ «Київський ювелірний завод», відповідно до інформаційного повідомлення МУТСБ «ЕПСІЛОН» від 13.01.2017 № 13/01-2 про результати проведення повторного аукціону з продажу майна ПАТ «Київський ювелірний завод» частинами, якими було реалізовано майно ПАТ «Київський ювелірний завод», яке перебуває у заставі АТ «Укрсіббанк».

- Визнати недійсним договір купівлі-продажу майна, укладений за результатами проведення МУТСБ «ЕПСІЛОН» 13.01.2017 аукціону з продажу майна ПАТ «Київський ювелірний завод», відповідно до інформаційного повідомлення МУТСБ «ЕПСІЛОН» від 13.01.2017 № 13/01-1 про результати проведення повторного аукціону з продажу майна ПАТ «Київський ювелірний завод» частинами.

- Визнати недійсним договір купівлі-продажу майна, укладений за результатами проведення МУТСБ «ЕПСІЛОН» 13.01.2017 аукціону з продажу майна ПАТ «Київський ювелірний завод», відповідно до інформаційного повідомлення МУТСБ «ЕПСІЛОН» від 13.01.2017 № 13/01-2 про результати проведення повторного аукціону з продажу майна ПАТ «Київський ювелірний завод» частинами.

6.3. Суд першої інстанції у оскаржуваному судовому рішенні дійшов до висновку, що обраний ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" спосіб захисту у вигляді визнання недійсним результатів повторного аукціону з продажу майна ПАТ «Київський-ювелірний завод» частинами, який відбувся 13.01.2017 (у відповідності з публікаціями № 38373, 38374), у розумінні положень Конвенції не може вважатися «ефективним», оскільки такий спосіб ніяким чином не забезпечує відновлення прав ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України".

6.4. Колегія суддів суду апеляційної інстанції в постанові зазначила, що вважає помилковим та таким, що прямо суперечить статті 55 Закону про банкрутство висновок суду першої інстанції про те, що обраний Банком спосіб судового захисту у вигляді визнання недійсним результатів повторного аукціону з продажу майна ПАТ "Київський-ювелірний завод" частинами, який відбувся 13.01.2017 (у відповідності з публікаціями № 38373, 38374), у розумінні положень Конвенції про захист прав і основоположних свобод не може вважатися "ефективним", оскільки такий спосіб ніяким чином не забезпечує відновлення прав ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України".

6.5. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції, на основі зібраних у справі доказів, дійшов обґрунтованих висновків про відсутність підстав для визнання результатів спірних аукціонів з продажу майна банкрута недійсними.

7. Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2018 відмовлено Публічному акціонерному товариству "СБЕРБАНК" в задоволенні заяви про визнання недійсним та скасування результатів аукціону з продажу майна ПАТ "Київський ювелірний завод" частинами, який відбувся 13.01.2017року, в межах справи 910/24550/13.

8. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі № 910/24550/13 про відмову Публічному акціонерному товариству "Сбербанк" в задоволенні заяви про визнання недійсним та скасування результатів аукціону з продажу майна ПАТ "Київський ювелірний завод" частинами, який відбувся 13.01.2017, залишено без змін.

9. Зазначені рішення про відмову Публічному акціонерному товариству "СБЕРБАНК" в задоволенні заяви про визнання недійсним та скасування результатів аукціону з продажу майна ПАТ "Київський ювелірний завод" частинами, який відбувся 13.01.2017року, мотивовані наступним:

9.1. Суди встановили, що ПАТ "СБЕРБАНК" у заяві про визнання недійсним та скасування результатів аукціону з продажу майна ПАТ "Київський ювелірний завод" частинами, який відбувся 13.01.2017року просив:

9.1.1. Визнати недійсними результати повторного аукціону з продажу майна ПАТ «Київський ювелірний завод» частинами (у відповідності з публікацією № 38374), у тому числі:

- Протокол проведення відкритих публічних торгів (аукціону) № 1 від 13.01.2017 року, яким оформлено продаж Лоту № 1 (назва лоту «Цінні папери (акції), що перебувають на балансі ПАТ «Київський ювелірний завод»);

- Протокол проведення відкритих публічних торгів (аукціону) № 2 від 13.01.2017 року, яким оформлено продаж Лоту № 2 (назва лоту «Майно:будівлі, споруди, виробниче і побутове обладнання, меблі, оргхтехніка, товарна продукція та інше майно, цінні папери, дебіторська заборгованість та нематеріальні активи, що перебувають на балансі ПАТ «Київський ювелірний завод»);

- Свідоцтва про придбання майна з відкритих публічних торгів (аукціону), у тому числі свідоцтво про придбання майна з відкритих публічних торгів (аукціону) № 11 видане 26.01.2017 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О.;

- Договори купівлі-продажу майна ПАТ «Київський ювелірний завод» укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еталон-Консалтінг» та ПАТ «Київськийй ювелірний завод», в особі ліквідатора, на підставі Протоколів № 1 та № 2 від 13.01.2017 року.

9.1.2. Визнати недійсними результати аукціону з продажу майна ПАТ "Київський ювелірний завод" частинами (у відповідності з публікацією № 38373):

- Протокол проведення відкритих публічних торгів (аукціон) № 1 від 13.01.2017 року, яким оформлено продажу Лоту № 1 (назва лоту «Товарно-матеріальні цінності, що перебувають на балансі ПАТ «Київський ювелірний завод», у кількості 571 найменувань, 6029 одиниць»);

- Протокол проведення відкритих публічних торгів (аукціону) № 2 від 13.01.2017 року, яким оформлено продаж Лоту № 2 (назва лоту «Товарно-матеріальні цінності, що перебувають на балансі ПАТ «Київський ювелірний завод», у кількості 2042 найменувань, 10278 одиниць»);

- Договори купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна ПАТ «Київський-ювелірний завод», що укладені на підставі Протоколів проведення відкритих публічних торгів (аукціоні) № 1 та № 2 від 13.01.2017 року.

9.2. Суд першої інстанції в своєму рішенні дійшов до висновку, що спосіб захисту у вигляді визнання недійсним результатів повторного аукціону з продажу майна ПАТ «Київський-ювелірний завод» частинами, який відбувся 13.01.2017 (у відповідності з публікаціями № 38373, 38374), у розумінні положень Конвенції не може вважатися «ефективним», оскільки такий спосіб ніяким чином не забезпечує відновлення прав ПАТ "СБЕРБАНК".

9.3. Колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла до висновку про помилковість висновку суду першої інстанції та визнала таким, що суперечить ст. 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" висновок суду першої інстанції про те, що обраний Банком спосіб судового захисту у вигляді визнання недійсним результатів повторного аукціону з продажу майна ПАТ "Київський-ювелірний завод" частинами, який відбувся 13.01.2017 (у відповідності з публікаціями № 38373, 38374), у розумінні положень Конвенції про захист прав і основоположних свобод не може вважатися "ефективним", оскільки такий спосіб ніяким чином не забезпечує відновлення прав ПАТ "СБЕРБАНК".

9.4. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначив, що ПАТ "СБЕРБАНК" не надав докази на підтвердження проведення спірних аукціонів з порушенням вимог закону, як на етапі підготовки так і під час його проведення у зв'язку з чим відсутні підстави констатувати порушення будь-яких прав заставного кредитора, оскільки за результатами аукціону була сформована дійсна справедлива вартість майна банкрута, в тому числі і заставного.

10. Наведені висновки судів попередніх інстанцій стали підставою для відмови судами першої та апеляційної інстанції у задоволенні заяв ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ПАТ "СБЕРБАНК" про визнання недійсними результатів аукціонів з продажу майна.

Короткий зміст вимог касаційних скарг ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ПАТ "СБЕРБАНК" з узагальненими доводами

11. До Верховного Суду від ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (далі в тексті - Скаржник 1) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник 1 просить суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 і визнати недійсними результати аукціонів з продажу майна ПАТ "Київський ювелірний завод" частинами, який відбувся 13.01.2017.

12. В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та прийняття нового про визнання недійсними результати аукціонів з продажу майна ПАТ "Київський ювелірний завод" частинами, який відбувся 13.01.2017 Скаржник у касаційній скарзі наводить наступні доводи:

12.1. Суди попередніх інстанцій не прийняли до уваги те, що ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 було накладено заборону на відчуження майна боржника.

12.2. Судом апеляційної інстанції не досліджено додані до справи докази.

12.3. Суди попередніх інстанцій не прийняли до уваги те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 скасовано ухвалу суду першої інстанції, якою надано згоду на реалізацію майна боржника, в тому числі і майна, яке є предметом застави.

13. Також до Верховного Суду від АТ "СБЕРБАНК" (далі в тексті - Скаржник 2) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник 2 просить суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 і винести нове рішення про задоволення заяви АТ "СБЕРБАНК" про визнання недійсними та скасування результатів аукціону в повному обсязі.

14. В обґрунтування підстав для скасування ухвали господарського суду міста Києва від 18.04.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 Скаржник 2 у касаційній скарзі наводить наступні доводи:

14.1. Суди попередніх інстанцій неправильно застосували приписи ст. ст. 42, 57, 63 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

15. До Верховного Суду від ліквідатора ПАТ "Київський ювелірний завод" надійшов відзив на касаційні скарги у якому ліквідатор просить суд відмовити у задоволенні касаційних скарг ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ПАТ "Сбербанк"

Позиція Верховного Суду

16. Ухвалою Верховного Суду від 10.08.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 у справі №910/24550/13; призначено до розгляду касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на 04 жовтня 2018 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду.

17. Ухвалою Верховного Суду від 04.10.2018 відкладено розгляд касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 на 11.10.2018 у приміщенні Касаційного господарського суду.

18. Ухвалою Верховного Суду від 23.08.2018 відкрито касаційне провадження у справі №910/24550/13 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 у справі №910/24550/13 у вказаній справі; призначено до розгляду касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" на 11 жовтня 2018 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду.

19. Ухвалою Верховного Суду від 11.10.2018 вирішено об'єднати касаційні скарги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ПАТ "Сбербанк" на ухвали господарського суду міста Києва від 18.04.2018 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 у справі № 910/24550/13 в одне касаційне провадження.

20. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доповідь судді-доповідача та пояснення представників учасників у справі, а також дослідивши наведені у касаційних скаргох доводи та заперечення проти них, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що слід касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" задовольнити частково, оскаржувані судові рішення слід скасувати, а справу у скасованій частині направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва, виходячи з наступного.

21. Відповідно ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

22. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

23. Щодо доводу касаційної скарги Скаржника 1 про те, що суди попередніх інстанцій не прийняли до уваги те, що ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 було накладено заборону на відчуження майна боржника, колегія суддів зазначає наступне.

24. Суд апеляційної інстанції встановив, що з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 заборонено вживати будь-яких заходів, спрямованих на відчуження майна ПАТ "Київський ювелірний завод".

25. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначив, що доказів на підтвердження доведення вказаного судового рішення до відома ліквідатора до дати проведення спірних аукціонів матеріали справи не містять, враховуючи, що повний текст такого судового рішення був оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 25.01.2017.

26. Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає передчасним зазначений висновок, оскільки суд апеляційної інстанції не встановив те, чи була зазначена ухвала про заборону на відчуження майна боржника доведена до відома боржника в особі його представника.

27. Також суд касаційної інстанції зазначає, що згідно ч. 3 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

28. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012 № 6, ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 122-11 ГПК України).

29. Без встановлення фактичної обставини про те, чи був відомий боржнику зміст ухвали Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2017, якою було накладено заборону на відчуження майна боржника, до проведення спірних аукціонів з реалізації майна, висновок суду апеляційної інстанції про те, що доказів на підтвердження доведення вказаного судового рішення до відома ліквідатора до дати проведення спірних аукціонів матеріали справи не містять, визнається колегією суддів суду касаційного суду передчасним та таким, що свідчить про неповне дослідження зібраних доказів у справі.

30. З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції визнає обґрунтованим довід касаційної скарги Скаржника 1 про те, що суди попередніх інстанцій не прийняли до уваги те, що ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 було накладено заборону на відчуження майна боржника.

31. Щодо доводу касаційної скарги Скаржника 1 про те, що судом апеляційної інстанції не досліджено додані до справи докази, колегія суддів зазначає наступне.

32. Вказаний довід мотивований тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доказам про те, що ліквідатор банкрута був повідомлений до дати проведення спірних аукціонів, про те що накладено заборону на реалізацію майна боржника, про що свідчать скріншоти електронних повідомлень.

33. Відповідно до приписів ч. ч. 2, 3 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

34. Щодо оцінки скріншотів електронних повідомлень, то колегія суддів зазначає, що суд касаційної інстанції не досліджує докази і не переоцінює їх, оскільки це не входить, відповідно до приписів ст. 300 ГПК України до меж перегляду справи у суді касаційної інстанції.

35. Також в касаційній скарзі не вказано причин, чому вказані докази не були подані до суду першої інстанції.

36. Наведене спростовує довід касаційної скарги Скаржника 1 про те, що судом апеляційної інстанції не досліджено додані до справи докази, зокрема скріншоти електронних повідомлень.

37. Щодо доводу касаційної скарги Скаржника 1 про те, що суди попередніх інстанцій не прийняли до уваги те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 скасовано ухвалу суду першої інстанції, якою надано згоду на реалізацію майна боржника, в тому числі і майна, яке є предметом застави, колегія суддів зазначає наступне.

38. Як було зазначено, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ст. 300 ГПК України).

39. Суди попередніх інстанцій встановили, що у зв'язку з відсутністю згоди заставних кредиторів на продаж майна, яке є предметом забезпечення, за заявою ліквідатора ухвалою господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/24550/13 надано дозвіл на реалізацію заставного майна банкрута у спосіб визначений рішенням комітету кредиторів ПАТ "Київський ювелірний завод" від 18.10.2016 чотирма лотами у відповідності до висновків незалежної оцінки майнових активів, а саме:

- лот № 1 Товарно-матеріальні цінності (товари в обороті, які знаходяться в заставі у Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії") за початковою ціною 1 057 960,47 грн.;

- лот № 2 Товарно-матеріальні цінності (товари в обороті, які знаходяться в заставі у Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України") за початковою ціною 13 972 101,39 грн.;

- лот № 3 Цінні папери (акції), що перебувають на балансі ПАТ "Київський ювелірний завод" за початковою вартістю 4 694 752,55 грн.;

- лот № 4 Будівлі, споруди, виробниче і побутове обладнання, меблі оргтехніка, товарна продукція та інше майно), а також цінні папери, дебіторська заборгованість та нематеріальні активи, що перебувають на балансі ПАТ "Київський ювелірний завод" за початковою вартістю 216 264 773,81 грн.

40. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини судами попередніх інстанцій під час розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання результатів аукціонів з продажу майна недійсними, колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що судами не встановлено те, чи було скасовано вищевказану ухвалу господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/24550/13.

41. Разом з тим, відповідно до приписів ч. 4 ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

42. Якщо судове рішення скасовано, то воно не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення (висновки про застосування норм права викладені Верховним Судом України від 10.06.2015 №6-449цс15, від 24.06.2015 у справі № 907/544/14).

43. Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що скасування судового рішення, яким надано згоду на реалізацію заставного майна, є свідченням порушення приписів ч. 4 ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», на стадії підготовки до проведення реалізації заставного майна шляхом його продажу на аукціоні.

44. Без встановлення фактичної обставини про те, чи було скасовано ухвалу господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/24550/13, якою було надано дозвіл на реалізацію заставного майна банкрута у спосіб визначений рішенням комітету кредиторів ПАТ "Київський ювелірний завод" від 18.10.2016 чотирма лотами у відповідності до висновків незалежної оцінки майнових активів, суд касаційної інстанції не може дати висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість доводу касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не прийняли до уваги те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 скасовано ухвалу суду першої інстанції, якою надано згоду на реалізацію майна боржника, в тому числі і майна, яке є предметом застави.

45. Наведене є свідченням того, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили докази у справі з встановленням фактичних обставин, які мають значення для повного всебічного та об'єктивного розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання результатів аукціонів з продажу майна недійсними.

46. Щодо доводу касаційної скарги Скаржника 2 про те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували приписи ст. ст. 42, 57, 63 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів зазначає наступне.

47. Вказаний довід касаційної скарги мотивований наступним:

47.1. ПАТ «Сбербанк» згоди на реалізацію предметів забезпечення не давав, ухвала про надання згоди на реалізацію заставного майна була скасована.

47.2. Предмети забезпечення ПАТ «Сбербанк» та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" було включено до лотів разом з іншим майном банкрута, що є на переконання Скаржника 2 порушенням ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

47.3. Аукціон по реалізації майна банкрута проведено без визначення початкової вартості майна, у зв'язку з відсутністю проведення оцінки початкової вартості майна (майнових прав) боржника, чим порушено ст. 57 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

47.4. Суд апеляційної інстанції надаючи оцінку доводам про те, що організатором аукціону призначено проведення аукціону за неіснуючою адресою, не надав оцінки тій обставині, що договір суборенди було укладено 30.12.2016, попри те, що оголошення про проведення аукціону було проведено 14.12.2016.

48. Щодо мотиву касаційної скарги про те, що ПАТ «Сбербанк» згоди на реалізацію предметів забезпечення не давав, ухвала про надання згоди на реалізацію заставного майна була скасована, колегія суддів зазначає, що суди попередніх інстанцій не встановили фактичну обставину справи щодо того, чи було скасовано ухвалу господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/24550/13, якою було надано дозвіл на реалізацію заставного майна банкрута у спосіб визначений рішенням комітету кредиторів ПАТ "Київський ювелірний завод" від 18.10.2016.

49. Також щодо того, що предмети забезпечення ПАТ «Сбербанк» та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" було включено до лотів разом з іншим майном банкрута, що є на переконання Скаржника 2 порушенням ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів зазначає наступне.

50. Приписи ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не встановлюють обов'язок продажі майна боржника, яке перебуває в заставі, окремо.

51. Частиною 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", передбачено надання судом або заставним кредитором згоди на реалізацію заставного майна боржника.

52. Положення ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачають право заставного кредитора визначати порядок продажу майна боржника.

53. За таких обставин, є необґрунтованим мотив касаційної скарги Скаржника 2 про те, що предмети забезпечення ПАТ «Сбербанк» та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" було включено до лотів разом з іншим майном банкрута, що є порушенням ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

54. Щодо вказівки у касаційній скарзі Скаржника 2 про те, що аукціон по реалізації майна банкрута проведено без визначення початкової вартості майна, у зв'язку з відсутністю проведення оцінки початкової вартості майна (майнових прав) боржника, чим порушено ст. 57 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів зазначає наступне.

55. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 3 ст. 57 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", початкова вартість майна визначається арбітражним керуючим. У разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначеної арбітражним керуючим початкової вартості майна комітет кредиторів або окремий кредитор чи власник майна боржника можуть звернутися до господарського суду з клопотанням про проведення незалежної оцінки. Господарський суд своєю ухвалою може призначити незалежну оцінку майна боржника за рахунок зацікавлених кредиторів (кредитора), що здійснюється у порядку, визначеному Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

56. Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що початкова вартість майна на аукціоні ніяк не впливає на кінцеву ціну реалізації майна, оскільки під час торгів вона може бути як зменшена, так і збільшена. Тобто ціна майна банкрута формується виходячи зі стану майна, попиту та пропозиції, на які ліквідатор банкрута не має жодного впливу (аналогічний висновок про застосування норм права викладений в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 905/1084/16).

57. Зазначаючи про те, що аукціон по реалізації майна банкрута проведено без визначення початкової вартості майна, у зв'язку з відсутністю проведення оцінки початкової вартості майна (майнових прав) боржника Скаржник 2 у касаційній скарзі не наводить аргументів, яким чином проведення оцінки майна боржника ліквідатором, для визначення початкової вартості майна, призвело б до продажу майна боржника за найвищою ціною.

58. Наведене спростовує твердження Скаржника 2 про неправильне застосування судами попередніх інстанцій приписів ст. 57 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

59. Щодо того, що суд апеляційної інстанції надаючи оцінку доводам про те, що організатором аукціону призначено проведення аукціону за неіснуючою адресою, не надав оцінки тій обставині, що договір суборенди було укладено 30.12.2016, попри те, що оголошення про проведення аукціону було проведено 14.12.2016, колегія суддів зазначає наступне.

60. Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», організатор забезпечує доступ до місця проведення аукціону учасникам аукціону, замовнику аукціону та особам, указаним замовником, працівникам державних органів при виконанні їхніх службових обов'язків та представникам засобів масової інформації.

61. Суди попередніх інстанцій встановили, що у підтвердження наявності в користуванні МУТСБ "Епсілон" приміщення для проведення 13.01.2017 спірних аукціонів, організатор аукціону надав укладений 30.12.2016 між МУТСБ "Епсілон" та ТОВ "РК "Барбарис" Договір суборенди нежитлового приміщення № 76/12/16, за умовами якого суборендар приймає у строкове платне користування кімнату № 101/2 на першому поверсі будинку за адресою: м. Київ, бульвар Івана Лепсе, 6, приміщення 2. Цільове призначення суборенди приміщення - проведення аукціону 13.01.2017 з 09:00 год. до 11:00 год.

62. Тобто право користування приміщенням у МУТСБ "Епсілон" є таким, що виникло до дати проведення аукціону (13.01.2017).

63. Зазначена фактична обставина справи спростовує твердження Скаржника 2 про те, що суд апеляційної інстанції надаючи оцінку доводам про те, що організатором аукціону призначено проведення аукціону за неіснуючою адресою, не надав оцінки тій обставині, що договір суборенди було укладено 30.12.2016, попри те, що оголошення про проведення аукціону було проведено 14.12.2016.

64. Відповідно до положень ч. 3 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

65. За таких обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції встановивши те, що судами попередніх інстанцій не досліджено належним чином зібрані докази у справі з встановленням фактичних обставин справи для повного, всебічного та об'єктивного розгляду заяв Скаржника 1 та Скаржника 2 про визнання недійсними та скасування результатів аукціонів з реалізації майна боржника, котрі було проведено 13.01.2017, про що вказано в пунктах: 29, 40, 44, 45, 48 даної постанови, дійшла до висновку , з підстав передбачених ч. 3 ст. 310 ГПК України, про скасування:

- ухвали господарського суду міста Києва від 18.04.2018 (про відмову публічному акціонерному товариству " Державний експортно-імпортний банк України " в задоволенні заяви про визнання результатів аукціонів з продажу майна ПАТ "Київський ювелірний завод" частинами, який відбувся 13.01.2017року, в межах справи № 910/24550/13) та постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 у справі № 910/24550/13;

- ухвали господарського суду міста Києва від 18.04.2018 (про відмову Публічному акціонерному товариству "СБЕРБАНК" в задоволенні заяви про визнання недійсним та скасування результатів аукціону з продажу майна ПАТ "Київський ювелірний завод" частинами, який відбувся 13.01.2017року, в межах справи № 910/24550/13) та постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.06.20182018 у справі № 910/24550/13.

66. Оскільки як суд першої так і суд апеляційної інстанції не дослідив належним чином зібрані докази у справі з встановленням фактичних обставин справи для повного, всебічного та об'єктивного розгляду заяв Скаржника 1 та Скаржника 2 про визнання недійсними та скасування результатів аукціонів з реалізації майна боржника, котрі було проведено 13.01.2017, справа у скасованій частині підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

67. Колегія суддів звертає увагу, що висновки суду касаційної інстанції, у зв'язку з якими скасовано судові рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи (ч. 5 ст. 310 ГПК України).

68. За таких обставин, касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" підлягають частковому задоволенню.

69. Оскільки за наслідками розгляду касаційних скарг Скаржника 1 та Скаржника 2 суд касаційної інстанції дійшов до висновку про скасування оскаржуваних судових рішень і направленню справи у скасованій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, судові витрати у вигляді судового збору за подання касаційних скарг судом касаційної інстанції, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 (про відмову публічному акціонерному товариству " Державний експортно-імпортний банк України " в задоволенні заяви про визнання результатів аукціонів з продажу майна ПАТ "Київський ювелірний завод" частинами, який відбувся 13.01.2017року, в межах справи № 910/24550/13) та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 у справі № 910/24550/13 скасувати.

3. Ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 (про відмову Публічному акціонерному товариству "СБЕРБАНК" в задоволенні заяви про визнання недійсним та скасування результатів аукціону з продажу майна ПАТ "Київський ювелірний завод" частинами, який відбувся 13.01.2017року, в межах справи № 910/24550/13) та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 у справі № 910/24550/13 скасувати.

4. Справу № 910/24550/13 у скасованій частині направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко