УХВАЛА

01 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 904/2538/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Львова Б.Ю. (головуючий), Булгакової І.В. і Пількова К.М.,

за участю секретаря судового засідання Крапивної А.М.,

представників учасників справи:

позивача - Національного банку України (далі - НБУ) - Омельчука В.М.,

відповідача - ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5.) - ОСОБА_6,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу НБУ

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2018 (суддя Рудь І.А.) та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 (колегія суддів: Кузнецова І.Л. (головуючий), судді Дармін М.О., Іванов О.Г.)

зі справи № 904/2538/18

за позовом НБУ до ОСОБА_5

про стягнення заборгованості в сумі 503 074 000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

НБУ звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ОСОБА_5 503 074 000 грн. заборгованості за кредитним договором від 02.10.2014 № 54, укладеним між НБУ і публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк".

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням ОСОБА_5 як поручителем умов договору поруки від 27.05.2016 № 54/П щодо погашення заборгованості публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" перед НБУ за кредитним договором від 02.10.2014 № 54.

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 22.06.2018 відмовив НБУ у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначивши те, що майно ОСОБА_5 було відчужено 11.10.2017 та 13.10.2017, місцем проживання відповідача є м. Женева, Швейцарія, а тому в господарського суду відсутні підстави для відкриття провадження у справі. При цьому суд роз'яснив позивачеві необхідність звернення з таким позовом до суду за місцем проживання відповідача.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2018 змінено в частині викладення її мотивувальної частини.

Залишаючи без змін ухвалу місцевого суду та змінивши її мотивувальну частину, апеляційний суд виходив з того, що господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмовити позивачеві у відкритті провадження у справі, однак неправильно застосував положення ГПК України, посилаючись на порушення позивачем територіальної підсудності, визначеної статтями 27- 30 ГПК України. Апеляційний господарський суд в оскаржуваній постанові дійшов висновку про те, що в даному випадку позов не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства з огляду на предмет спору та позовні вимоги до фізичної особи, яка не є підприємцем, а в позовній заяві не об'єднано вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договору поруки, укладеного для забезпечення основного зобов'язання.

НБУ, не погоджуючись з постановою апеляційного і ухвалою місцевого господарських судів зі справи, подав касаційну скаргу.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.10.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою НБУ на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 зі справи № 904/2538/18 і призначено розгляд касаційної скарги у відкритому судовому засіданні Касаційного господарського суду на 01.11.2018.

Під час розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд, ознайомившись з матеріалами справи, встановив, що касаційну скаргу позивач обґрунтовує неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які встановлюють юрисдикцію господарських судів, а саме пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України, та зазначає, що спір у даній справі про стягнення заборгованості з поручителя - фізичної особи ОСОБА_5 за договором поруки, укладеним для забезпечення виконання господарського зобов'язання, підлягає розгляду за правилами господарського судочинства і на ці правовідносини поширюється юрисдикція господарських судів.

За висновком НБУ, підставою касаційного оскарження судових рішень у даній справі є порушення судами попередніх інстанцій правил предметної юрисдикції, визначених пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України, що призвело до незаконної відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 175 ГПК України.

Частиною шостою статті 302 ГПК України передбачено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Тобто наведена норма є імперативною і визначає, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в разі надходження такої касаційної скарги повинен передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки в іншому разі він порушить принцип "суду, визначеного законом", і будь-яке його рішення може вважатися незаконним з огляду на практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 303 ГПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції. Про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій-четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п'ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи, що учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Заперечення НБУ щодо передачі даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційний господарський суд відхиляє, оскільки приписи частини шостої статті 302 ГПК України мають імперативний характер і не пов'язують передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з її висновками в інших справах.

Керуючись статтею 234, частиною шостою статті 302, статтею 303 ГПК України, Касаційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Справу № 904/2538/18 разом з касаційною скаргою Національного банку України та доданими до неї документами передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Суддя Б. Львов

Суддя І. Булгакова

Суддя К. Пільков