ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
24.09.2018 Справа № 908/1870/18
Суддя господарського суду Запорізької області Проскуряков Кирило Валеріанович розглянувши заяву Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради від 14.09.2018 р. за вих. №87/02-02 про видачу судового наказу
про стягнення заборгованості за договором оренди №03.27.85 від 20.09.2001 р. в розмірі 3699,69 грн.
17.09.2018 р. до господарського суду Запорізької області звернувся Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради із заявою від 14.09.2018 р. за вих. №87/02-02 про видачу судового наказу щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Ракшина Олександра Олександровича заборгованості за договором оренди №03.27.85 від 20.09.2001 р. в розмірі 3 699,69 грн.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2018 р. вказану заяву передано для розгляду судді Проскурякову К.В.
Ухвалою суду від 24.09.2018 р. відмовлено Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ракшина Олександра Олександровича заборгованості за договором оренди №03.27.85 від 20.09.2001 р. з травня 2014 р. по вересень 2015 р. на суму 1 058,35 грн. на підставі п. 5 ч. 1, ст. 152 ГПК України.
Отже, розглядаються вимоги щодо стягнення з боржника суми основного боргу в розмірі 2 641,34 грн. в порядку наказного провадження.
Згідно зі статтею 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Як вбачається з вказаної заяви та доданих до неї документів, на підтвердження наявності господарських правовідносин між сторонами, позивачем надано суду письмовий договір №03.27.85 оренди нежитлового приміщення від 20.09.2001 р., отже спір стосується грошової вимоги та заявлена до стягнення з відповідача сума заборгованості у розмірі 2 641,34 грн. не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200,00 грн.). На підтвердження наявності заборгованості стягувачем також надано: Акт прийому-передачі в оренду нежитлового приміщення від 20.09.2001 р., Додаткові угоди до договору від 10.03.2009 р., від 01.06.2011 р., від 30.07.2012 р., від 23.01.2017 р., Довідку про розрахунковий рахунок Департаменту за загальним фондом, розрахунок заборгованості від 14.09.2018 р. за вих. №4702/01/01-07.
Крім того, ні у заяві, ні в додатках до неї не міститься клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а отже суд приходить до висновку про можливість розгляду вказаної заяви в порядку наказного провадження.
Відповідно до ч. 4. ст. 152 ГПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Розглянувши вказану заяву, судом не виявлено підстав передбачених ст. 152 Господарського процесуального кодексу України для відмови у видачі судового наказу щодо стягнення з боржника заборгованості по орендній платі за період з жовтня 2015 р. по травень 2018 р. (включно) в розмірі 2 641,34 грн., отже заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 530, 629, 762 Цивільного Кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 18, ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", суд дійшов висновку, що вказані заявлені вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 147, 148, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
2. Копію судового наказу та копію заяви Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради від 14.09.2018 р. за вих. №87/02-02 про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати ФОП Ракшину О.О. (боржнику).
3. Оригінал судового наказу після набрання ним законної сили надіслати стягувачу.
Дата набрання судовим наказом законної сили: "22"жовтня 2018.
Строк пред'явлення судового наказу до виконання: "22"жовтня 2021.
Дата видачі судового наказу стягувачу: "29"жовтня 2018.
Суддя К.В. Проскуряков
Суд роз'яснює, що згідно із приписами п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд в письмовій формі.
Згідно із ч. 1 ст. 159 ГПК України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом 5 днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.