ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2018 р. м. Київ Справа № 910/6154/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Корпорації «Укрінмаш»

до Фізичної особи-підприємця Туржанської Тетяни Володимирівни

про стягнення 111 600,00 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

При секретарі судового засідання: Веремієнко О.Л.

За участю представників:

Позивача: Прусов В.М.

Відповідача: не з'явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Корпорації «Укрінмаш» (надалі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Туржанської Тетяни Володимирівни (надалі - відповідач) про стягнення 111 600,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.08.2018 року відкрито провадження у справі № 910/6154/18, підготовче засідання призначено на 28.08.2018 року.

У підготовчому засіданні 28.08.2018 року представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 28.08.2018 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 28.08.2018 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 18.09.2018 року.

У зв'язку з терміновим відрядженням судді А.Ю. Кошика судове засідання, призначене на 18.09.2018 року не відбулося, тому розгляд справи № 910/6154/18 перенесено на 04.10.2018 року.

В судовому засіданні 04.10.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав. В судове засідання 04.10.2018 року відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, уповноваженого представника не направив, відзиву на позов не надав.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв'язку з чим, в судовому засіданні 04.10.2018 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 01.04.2016 року Корпорацією «УКРІНМАШ» (позивач), на підставі рахунку-фактури №1 на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в КРД АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО322904 Фізичної особи-підприємця Туржанської Тетяни Володимирівни (відповідач) перераховано 55 800,00 грн. за поставку 8куб.м пиловника дубового 1-2 гатунку.

Позивач зазначає, що відповідна сплата відбувалась за домовленістю сторін в якості завдатку і факт виставлення відповідачем рахунку-фактури № 1 від 01.04.2016 року (япідписаний відповідачем) та факт сплати позивачем кошті в за відповідним рахунком-фактуроюсвідчить про укладення між Корпорацією «УКРІНМАШ» та ФОП Туржанською Тетяною Володимирівною договору купівлі-продажу пиловника дубового у спрощений спосіб.

Однак, відповідачем, який отримав в якості забезпечення виконання зобов'язання щодо оплати поставки 8куб.м пиловника дубового 1-2 гатунку 55 800,00 грн. завдатку, зобов'язання з поставки товару не були виконані протягом тривалого часу. З моменту зарахування належних позивачу коштів в сумі 55 800,00 грн. на рахунок відповідача 01.04.2016 року і станом на момент подання позову в липні 2018 року, не зважаючи на вимоги позивача, зобов'язання з поставки товару відповідачем не були виконані, кошти не повернуті.

Позивачем надано докази звернення до відповідача з претензією № 10 від 01.02.2018 року про повернення 55 800,00 грн. сплаченого завдатку. Однак, відповіді вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

У зв'язку з чим, позивач, зважаючи на тривале невиконання відповідачем зобов'язань з поставки товару, враховуючи невиконання викладених в претензії № 10 від 01.02.2018 року вимог про повернення сплаченого завдатку, звернувся до суду з позовом, в якому на підставі ст. 571 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 55 800,00 грн. неповернутого завдатку та додатково суму у розмірі завдатку, що в загальній сумі складає 111600 грн.(згідно з заявою про уточнення позовних вимог).

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Згідно зі ст. 571 Цивільного кодексу України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора.

Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором.

У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, зважаючи на тривале невиконання відповідачем зобов'язань з поставки товару, враховуючи невиконання викладених в претензії № 10 від 01.02.2018 року вимог про повернення сплаченого завдатку, на підставі ст. 571 Цивільного кодексу України з відповідача підлягає стягненню 55 800,00 грн. неповернутого завдатку та додатково сума у розмірі завдатку 55 800,00 грн., що в загальній сумі складає 111600 грн.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Понесені позивачем витрати на сплату судового збору в сумі 1762 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Корпорації «Укрінмаш» до Фізичної особи-підприємця Туржанської Тетяни Володимирівни про стягнення 111 600,00 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Туржанської Тетяни Володимирівни (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Корпорації «Укрінмаш» (03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 8, код 22916863) 111600 грн. подвійної суми завдатку та 1762 грн. витрат на сплату судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу XI Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик