ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2018 м. Київ

Справа № 910/11011/18

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОДРОМ";

до: публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО";

про: стягнення 26.550,34 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІЗОДРОМ" (далі – позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" (далі – відповідач) про стягнення 26.550,34 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов'язання за укладеним між сторонами спору договором про закупівлю робіт від 25.07.2016 № 275/31-16, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 26.550,34 грн., з яких: 25.148,89 грн. - основна заборгованість, 496,09 грн. - 3 % річних та 905,36 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 28.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11011/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв’язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як підрядником, та відповідачем, як замовником, укладено договір про закупівлю робіт від 25.07.2016 № 275/31-16 (далі – Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов’язується у 2016 році за завданням відповідача виконати на свій ризик та своїми силами роботи, що зазначені у п. 1.2 Договору, а відповідач – прийняти і оплатити виконані роботи (п. 1.1 Договору).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна Договору визначена договірною ціною (додаток № 2 до Договору) з урахуванням вихідних даних (додаток № 1 до Договору) та становить 215.841,35 грн., крім того ПДВ – 43.168,27 грн., загальна ціна Договору становить 259.009,62 грн.

Розділом 4 Договору визначено порядок здійснення оплати, а саме, зокрема:

- відповідач перераховує на поточний рахунок позивача кошти в розмірі 100 % від вартості матеріальних ресурсів та устаткування (обладнання), які визначені у п. 3.4 Договору, сумою 142.504,20 грн., крім того, ПДВ 28.500,84 грн., загальна вартість матеріальних ресурсів та устаткування (обладнання) становить 171.005,04 грн. протягом 15 календарних днів з моменту визначення джерела фінансування (п. 4.1 Договору);

- проміжні платежі за виконані будівельно-монтажні роботи у відповідному місяці проводяться відповідачем після підписання сторонами актів за формою КБ-2в та довідки КБ-3 у розмірі 80 % від суми, зазначеної у довідці КБ-3, з відтермінуванням платежу 30 календарних днів від дня підписання відповідачем таких актів (п. 4.4 Договору);

- остаточний розрахунок за Договором проводиться відповідачем після завершення всього комплексу робіт, надання актів виконаних робіт та повного комплекту технічної документації для введення об’єкта в експлуатацію, а також усунення всіх недоробок в процесі приймання виконаних робіт (у разі необхідності) з відтермінуванням платежу 30 календарних днів (п. 4.5 Договору).

Положеннями п. 6.1.4 Договору передбачено, що відповідач зобов’язаний забезпечити своєчасне фінансування виконання робіт відповідно до умов Договору на підставі наданих позивачем та підписаних відповідачем актів КБ-2в та довідок КБ-3 за умови відсутності зауважень та претензій до якості виконаних позивачем робіт за Договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Положеннями ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Так, позивач, виконуючи взяті на себе зобов’язання за Договором та на його умовах, виконав роботи на загальну суму 125.744,44 грн., що підтверджується підписаними сторонами та наявними в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій актів та довідки про вартість виконаних будівельних робіт.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем зобов’язання з оплати виконаних позивачем робіт, відповідач, у строк, визначений Договором, отримані ним роботи на користь позивача сплатив частково в сумі 100.595,55 грн., що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 25.148,89 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов’язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача відповідальності на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України шляхом стягнення 3 % річних в сумі 496,09 грн. та інфляційних втрат в сумі 905,36 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Відповідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Суд відзначає, жодного підтвердження щодо факту погашення відповідачем заборгованості перед позивачем в розмірі 25.148,89 грн., сторонами спору до суду не подано.

З урахуванням всіх обставин справи та в їх сукупності, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 25.148,89 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 496,09 грн. та інфляційних втрат в сумі 905,36 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ МЕЛЬНИКОВА, будинок 31, ідентифікаційний код: 00131305) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОДРОМ" (01013, м.Київ, ВУЛИЦЯ БУДІНДУСТРІЇ, будинок 6, ідентифікаційний код: 21591608) основну заборгованість в сумі 25.148 (двадцять п’ять тисяч сто сорок вісім) грн. 89 коп., 3 % річних в сумі 496 (чотириста дев’яносто шість) грн. 09 коп., інфляційні втрати в сумі 905 (дев’ятсот п’ять) грн. 36 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1.762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац