УХВАЛА

01 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 910/967/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О. О. Мамалуй – головуючий, Л. В. Стратієнко, І. В. Ткач

розглянувши матеріали касаційної скарги державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Білгород – Дністровської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018р.

у складі колегії суддів: С. Я. Дикунська – головуючий, А. О. Мальченко, Г. А. Жук

та на рішення господарського суду міста Києва від 29.03.2018р.

суддя: Р. В. Бойко

за позовом державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Білгород – Дністровської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер – Ліга"

про стягнення 70 577,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Білгород – Дністровської філії ДП "Адміністрація морських портів України" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018р. та на рішення господарського суду міста Києва від 29.03.2018р. у справі №910/967/18.

При перевірці матеріалів касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з ч. 5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 70 577,04 грн., що значно менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа № 910/967/18 є малозначною.

В скарзі містяться посилання скаржника на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та на те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Вивчивши доводи та твердження скаржника, Верховний Суд дійшов висновку, що питання права, які скаржник піднімає у своїй касаційній скарзі, не має фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики. У даному випадку скаржник ставить на розгляд касаційного суду питання, що потребують дослідження та оцінки доказів у справі №910/967/18, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції та має індивідуальний характер.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки подана касаційна скарга не містить необхідних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а, б, в, г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Білгород – Дністровської філії ДП "Адміністрація морських портів України" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018р. та на рішення господарського суду міста Києва від 29.03.2018р. у справі №910/967/18, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У зв'язку з цим клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження залишається без розгляду.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 235, п. 2 ч. 3 ст. 287, п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Білгород – Дністровської філії ДП "Адміністрація морських портів України" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018р. та на рішення господарського суду міста Києва від 29.03.2018р. у справі №910/967/18.

2. Касаційну скаргу ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Білгород – Дністровської філії ДП "Адміністрація морських портів України" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018р. та на рішення господарського суду міста Києва від 29.03.2018р. у справі №910/967/18 повернути скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                О. О. Мамалуй

Судді                                                                                                    Л. В. Стратієнко

І. В. Ткач