ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.11.2018м. ДніпроСправа № 904/3752/16

За скаргою Обласного комунального підприємства "ФАРМАЦІЯ" на бездіяльність державного виконавця

У справі

за позовом Обласного комунального підприємства "ФАРМАЦІЯ", м. Дніпро

до Приватного підприємства "СОЮЗ-ВД", смт. Іларіонове, Синельниківський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором оренди, розірвання договору оренди та зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Петрова В.І.

за участю секретаря судового засідання Качур Н.О.

Представники:

від позивача (скаржника, стягувача): не з"явився

від відповідача (боржника): не з"явився

від органу ДВС: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2016р. позов задоволено частково: стягнуто з Приватного підприємства "СОЮЗ-ВД" на користь Обласного комунального підприємства "ФАРМАЦІЯ" заборгованість за договором оренди №439 у розмірі 16 375,57грн., заборгованість за договором №439-К у розмірі 4 884,00грн., пеню, нараховану на заборгованість за договором оренди №439, у розмірі 3 788,68грн., пеню, нараховану на заборгованість за договором №439-К, у розмірі 1 179,68грн., 3% річних, нараховані на заборгованість за договором оренди №439, у розмірі 249,10грн., 3% річних, нараховані на заборгованість за договором №439-К, у розмірі 76,99грн. та 4 071,53грн. судового збору; розірвано договір оренди №439 нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області, укладений 01.12.2014р. між Обласним комунальним підприємством "ФАРМАЦІЯ" та Приватним підприємством "СОЮЗ-ВД"; зобов'язано Приватне підприємство "СОЮЗ-ВД" звільнити і передати Обласному комунальному підприємству "ФАРМАЦІЯ" нежитлове приміщення загальною площею 24,6 кв.м, яке розташоване на першому поверсі одноповерхового нежитлового будинку за адресою: м. Синельникове, вул. Петровського, 29, шляхом укладення акту приймання-передачі у п'ятнадцятиденний строк з дати набрання рішенням законної сили; в іншій частині позову відмовлено.

18.07.2016р. на виконання даного рішення судом видано накази.

22.10.2018р. від позивача надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця, в якій він просив суд визнати бездіяльність державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 неправомірною та зобов"язати його відновити виконавче провадження №56183122 і провести усі можливі виконавчі дії, прийнявши на виконання наказ суду від 18.07.2016р., виданий на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2016р. у справі №904/3752/16 про стягнення з Приватного підприємства "СОЮЗ-ВД" на користь Обласного комунального підприємства "ФАРМАЦІЯ" боргу з орендної плати у розмірі 30 625,55грн.

В обгрунтування поданої скарги зазначає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.08.2018р. винесена передчасно, оскільки державний виконавець, в порушення ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", не вжив усіх передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішення.

Ухвалою суду від 31.10.2018р. подану скаргу прийнято до розгляду в судовому засіданні.

Скаржник (стягувач), боржник і державний виконавець у судове засідання не з"явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Розглянувши подану скаргу, господарський суд встановив таке.

13.04.2018р. державним виконавцем Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56183122 з примусового виконання наказу суду від 18.07.2016р. №904/3752/16.

30.08.2018р. державним виконавцем Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 винесено постанову, якою виконавчий документ від 18.07.2016р. №904/3752/16 повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження".

Скаржник зазначає, що постанова від 30.08.2018р. винесена передчасно, оскільки державний виконавець, в порушення ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", не вжив усіх передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішення.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1291 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

За приписом ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За ч.2 ст.36 Закону розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до ст.48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець, зобов'язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За ч.3 ст.18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Здійснивши аналіз зазначених вище норм, суд приходить до висновку, що вищеперелічені права не є абсолютним правом виконавця, а є його обов"язком, оскільки, з урахуванням вимог ч.1 ст.18 Закону, державний виконавець саме зобов"язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень. Державний виконавець, для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду, зобов"язаний вживати всі можливі заходи.

Як визначено п.2 ч.1 ст.37 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними

Однак державний виконавець, в порушення ст.ст.73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження проведення усіх можливих та необхідних дій щодо виконання рішення суду у справі №904/3752/16, у зв"язку з чим суд вважає постанову про повернення виконавчого документа стягувачу такою, що винесена передчасно.

Суд зазначає, що така бездіяльність державного виконавця позбавляє особу (стягувача) на ефективний судовий захист своїх порушених прав та є порушенням права особи на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, оскільки, як неодноразово зазначалось Європейським судом з прав людини, ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (ОСОБА_2 проти Італії, заява №22774/93, параграф 66, ЄСПЛ 1999-V; ОСОБА_3 проти України, заява №18966/02 рішення від 29.06.2004, параграф 39).

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги скаржника підлягають задоволенню.

01.11.2018р. у судовому засіданні прийнято вступну та резолютивну частини ухвали.

Керуючись ст.ст.232-235, 240, 342, 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Обласного комунального підприємства "ФАРМАЦІЯ" на бездіяльність державного виконавця задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 неправомірною.

Зобов"язати державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 відновити виконавче провадження №56183122 і провести усі необхідні виконавчі дії, прийнявши на виконання наказ суду від 18.07.2016р., виданий на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2016р. у справі №904/3752/16 про стягнення з Приватного підприємства "СОЮЗ-ВД" на користь Обласного комунального підприємства "ФАРМАЦІЯ" боргу з орендної плати у розмірі 30 625,55грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені ст.256, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.11.2018р.

Суддя ОСОБА_3