ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 р. Справа № 914/1202/18

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом:Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі філії «Центр управління промисловістю» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес 399», м. Львів
про:стягнення 1834560,00 грн.
Суддя Артимович В.М.

При секретарі судового засідання Струк Н.Р.

За участю представників:

від позивача: Рагуліна О.В. - представник;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ, в особі філії «Центр управління промисловістю» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, звернулося до господарського суду Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес 399», м. Львів, про стягнення 1834560,00 грн. заборгованості, в тому числі: 1651104,00 грн. пені, 183456,00 грн. штрафу.

Ухвалою суду від 15.07.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.08.2018 р.

01.08.2018 р. позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи копію витягу з ЄДР щодо відповідача ТзОВ «Експрес 399».

Ухвалою суду від 12.09.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено судове засідання з розгляду спору по суті на 10.10.2018 р.

В судове засідання 16.10.2018 р. з'явився представник позивача, надав пояснення по суті справи, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що на адресу суду повертались адресовані відповідачу конверти за терміном зберігання.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з'ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 16.10.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши присут-нього представника, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для справи, в їх сукупності, суд встановив наступне.

Позиція позивача. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вка-зує, що між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № ЦУП-04/0070/17 від 12.05.2017 р., однак відповідач належним чином не виконав взяті на себе за цим договором зобов'язання в частині своєчасної поставки товару позивачу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування пені та штрафу згідно з пунктом 8.2 договору.

Відтак, позивач, покликаючись на норми ст.ст. 193, 231 Господарського ко-дексу України, норми ст.ст. 526, 549, 611 Цивільного кодексу України та пункти договору поставки просить суд стягнути з відповідача 1834560,00 грн., з яких 1651104,00 грн. пені та 183456,00 грн. штрафу.

Позиція відповідача. Незважаючи на належне повідомлення в порядку ст.ст. 120, 242 ГПК України про слухання даної справи в господарському суді Львівської області, що, зокрема, підтверджується наявними у матеріалах справи поштовим конвертами суду, повернутим за закінченням терміну зберігання, відповідачем відзиву на позов чи будь-яких інших заперечень суду не подано.

Заслухавши представника позивача, з'ясувавши обставини справи та дослі-дивши докази, судом встановлено наступне.

12.05.2017 р. між філією "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС 399" (постачальник) було укладено договір поставки №ЦУП-04/0070/17 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язується у 2017 році поставити і передати у власність покупцю продукцію виробничо-технічного призначення: бруси дерев'яні не просочені під стрілочні переводи (код ЄЗС 03410000-7 Деревина (Шпали та бруси дерев'яні), далі - товар, найменування, асортимент, кількість та ціни якої вказуються у додатку до договору (специфікації), що є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язується прийняти товар та здійснити оплату відповідно до умов договору.

Згідно з пунктом 1.2 договору сторони визначили найменування (номенклатура, асортимент) та кількість товару - брус дерев'яний не просочений під стрілочні переводи ДСТУ ГОСТ 8816-2009 у кількості 448,000.

Відповідно до пункту 3.1 договору сума договору становить 1834560,00 грн.

Пунктом 3.2 договору визначено, що ціна за одиницю товару включає: вартість товару, всі податки і збори, передбачені чинним законодавством України, витрати по навантаженню на транспортний засіб, інші додаткові збори, пов'язані з відправленням вантажу, транспортні витрати, пов'язані з доставкою товару на адресу вантажоодержувача, та становить:

- пункт призначення: склад ВП «Новомосковський ШПЗ» або склад ВП «Рава- Руський ШПЗ»: брус дерев'яний не просочений під стрілочні переводи - 4 095,20 грн. (з ПДВ).

У відповідності до пункту 5.1 договору строк (термін) поставки товару: Поставка товару проводиться рівномірними партіями протягом 2 місяця з моменту підписання Договору та отримання заявки покупця що є підтвердженням готовності отримувати продукцію або згідно графіка поставки.

Відповідно до п. 5.4 відвантаження товару здійснюється тільки після письмової заявки покупця, яка є підтвердженням готовності покупця до прийому товару (партії товару).

Згідно з пунктом 5.5.1 договору заявка на поставку товару надається постачальнику в оригіналі та через мережу електронного зв'язку (інтернет) на адресу . Надіслання покупцем заявки через мережу електронного зв'язку (інтернет) є достатньою підставою для початку перебігу строку, визначеного пунктом 5.1 договору.

За умовами п. 5.6 договору товар вважається поставленим з дати підписання акту приймання-передачі товару на складах вантажоодержувачів.

Згідно з пунктом 8.2 договору у разі непоставки товару постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,5% вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф в розмірі 10 % вказаної вартості.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 р., а в частині оплати - до повного виконання (п.12.1 договору).

Як стверджує позивач, 02.06.2017 р. покупцем надана заявка №ЦУП-8/3271 на відвантаження згідно з договором поставки протягом червня 2017 р. брус дерев'яний не просочений під стрілочні переводи марки 1/11 на склад Виробничого підрозділу «Новомосковський шпалопросочувальний завод» у кількості 30 комплектів (447,3 м3).

Також позивач зазначає, що дану заявку надіслано постачальнику електронною поштою на адресу 02.06.2017 р.

Позивачем надіслано постачальнику претензію від 14.08.2017 р. за №ЦУП-8/5185 про стягнення пені та штрафу у зв'язку із порушенням строків поставки товару за договором.

На момент звернення з позовом претензію не задоволено.

Обґрунтовуючи позов, ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» ПАТ «Українська залізниця» посилається на те, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання за договором в частині поставки продукції в обсязі та в строки встановлені договором, у зв'язку із чим, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 1834560,00 грн. - штрафних санкцій, з яких 1651104,00 грн. пені та 183456,00 грн. штрафу.

Зважаючи на вищенаведене, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку в позові відмовити повністю, враховуючи наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного за-конодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 ГК України передбачено, що зобов'язання повинні виконувати-ся належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за ві-дсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вже встановлено судом вище, між сторонами укладено договір поставки №ЦУП-04/0070/17 від 12.05.2017 р., згідно із умовами якого відповідач зобов'язується поставити товар, а позивач прийняти та оплатити її вартість.

Згідно зі ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається зі матеріалів справи, позивач стверджує, що на електронну адресу відповідача expres399.info @gmail.com в порядку п. 5.5.1 договору ним направлено 02.06.2017 р. заявку на відвантаження товару № ЦУП-8/3271. На підтвердження її вручення відповідачу позивачем надано скріншот екрану своєї електронної поштової скриньки, із якого вбачається, що 02.06.2017 р. о 10-18 год. від ДП УПП УЗ на адресу Андрій Дугін відправлено електронний лист із вкладенням «заявки» через gmail.com. Проте, суд вважає даний доказ неналежним, оскільки не можливо дослідити що саме було відправлено відповідачу, зокрема, з вказаного скріншота не вбачається якого змісту файли були направлені електронною поштою, і хоч згідно договору не вимагається звіту від постачальника про отримання такої заявки, але таким чином важко зафіксувати факт отримання отримувачем електронного листа, адже можливий варіант, що поштовий сервер або поштовий клієнт цілком могли визначити зміст листа як спам. Тобто, суд ставить під сумнів факт, що відповідач взагалі міг знати про існування такого листа, відповідно і допустив порушення строків щодо поставки з незалежних від нього причин. Позивачем не надано будь-яких доказів того, що відповідачем договір почав виконуватися, хоч із порушенням строків. Як вбачається із матеріалів справи відповідач взагалі не приступив до виконання умов договору.

Крім того, проаналізувавши п'ятий розділ договору, зокрема, п. 5.4 та п. 5.5.1 договору, суд дійшов висновку, що необхідною передумовою поставки товару відповідачем є отримання ним не лише електронної заявки, а й також письмової заявки в оригіналі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не представлено суду належних доказів надіслання відповідачу електронної та письмової заявок.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, відповідно до ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 2 ГПК України принципами господарського судочинства, є зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи.

За умовами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, господарським судом були створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції, однак представник позивачем не доведене належними та допустимими доказами підставності свої позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог і того, що права позивача були порушені внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо поставки товару.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України залишається за позивачем.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі філії «Центр управління промисловістю» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес 399», м. Львів, про стягнення 1834560,00 грн. відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 29.10.2018 р.

Суддя Артимович В.М.