ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.10.2018 Справа № 920/635/18

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Коваленко О.В., розглянувши матеріали справи № 920/635/18

за позовом: Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, 9, м. Суми, 40009, код 03352455),

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (вул. Алма-Атинська, буд. 37, м. Київ, 02092, код 04737111) в особі, відокремленого підрозділу - Сумської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (провул. 3-й Заводський, буд. 8, м. Суми, 40022, код 34292681),

про стягнення боргу в сумі 51448 грн. 32 коп. за безоблікове використання води, 6392 грн. 96 коп. пені, 561 грн. 09 коп. 3% річних, 252 грн. 25 коп. інфляційних втрат по договору № 155 від 18.05.2018,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився;

при секретарі судового засідання Молодецькій В.О.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 23.08.2018 провадження у справі №920/635/18 відкрито в порядку спрощеного позовного провадження за клопотанням позивача, розгляд справи по суті було призначено на 24.09.2018.

В судовому засіданні 24.09.2018 було оголошено перерву в розгляді справи до 18.10.2018.

В судовому засіданні 18.10.2018 за клопотання відповідача було оголошено перерву в розгляді справи №920/635/18 до 22.10.2018

В судовому засіданні 22.10.2018 суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у справі до 23.10.2018 до 11 год. 30 хв.

В судове засідання 23.10.2018 представники сторін не з'явились.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 58 654 грн. 62 коп., з яких: 51448 грн. 32 коп. заборгованості за безоблікове використання води, 6392 грн. 96 коп. пені, 561 грн. 09 коп. 3% річних, 252 грн. 25 коп. інфляційних збитків, нарахованих у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору № 155 від 18.05.2018, а також судові витрати по справі.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідачем подано відзив №891 від 11.09.2018 на позовну заяву, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивачем не подано доказів на підтвердження факту безоблікового водокористування з боку відповідача, не доведено також факту умисного порушення цілісності деталей пломбування, також зазначив про те, що застосування позивачем для розрахунку без облікового водокористування «Таблиці для гідравлічного розрахунку стальних, чавунних, азбестоцементних, пластмасових водопровідних труб ОСОБА_1» не передбачено умовами укладеного між сторонами Договору.

Позивачем, в свою чергу, подано відповідь №22/6379 від 18.09.2018 на відзив відповідача із запереченнями викладеному у відзиві, а також додаткові пояснення №22/6694 від 02.10.2018 щодо методики розрахунку та періоду нарахування суми боргу.

Від відповідача надійшли письмові заперечення №996 від 16.10.2018 на відповідь позивача на відзив.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши докази по справі, суд встановив:

У відповідності до Положення про Сумську філію приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України №96 від 29.04.2011, Філія є відокремленим підрозділом Товариства, не має статусу юридичної особи (п. 5.1 розділу 5 Положення), має право представляти інтереси Товариства у відносинах з юридичними особами (п.п. 5.5.4 п. 5.5 розділу 5 Положення), має право від імені та по довіреності Товариства підписувати претензії та позови, представляти інтереси Товариства в усіх судах загальної юрисдикції, третейських та інших судах (п.п. 5.5.4 п. 5.5 розділу 5 Положення).

18 травня 2018 року між Комунальним підприємством «Міськводоканал» Сумської міської ради та Сумською філією приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» було укладено договір №155 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (далі за текстом - «Договір»), відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов'язання своєчасно надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, а відповідач зобов'язувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 1.3 Договору об'єктами надання послуг визначено підприємство промислового залізничного транспорту та локомотивне депо по пров. 3-й Заводський,8.

Відповідно до п. 2.5 Договору плата за надані послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення за наявності засобів обліку води справляється за їх показаннями згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2015 (далі за текстом - «Правила № 630»). Облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється Виконавцем і Споживачем засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію згідно з п.5.1 Правил користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 № 190 (далі за текстом - «Правила №190»).

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 27.02.2018 представниками КП «Міськводоканал» СМР у присутності представника СФ ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» проведено обстеження системи водопостачання та водовідведення та складено акт № 960 від 27.02.2018, згідно якого за результатами планової періодичної повірки засобу обліку холодної води за адресою: 3-й Заводський провулок, 8, в приміщенні гаражу ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» в присутності головного інженера ОСОБА_2 виявлено факт порушення цілісності опломбування обвідної лінії, зірвана пломба 17158290 на трубі діаметром 50 мм (пластик), підключеної до централізованих систем водопостачання КП «Міськводоканал» СМР. На водомірному вузлі встановлений засіб обліку ХІв SENSUS M-N Qn-6 № 2373890 з показниками 06623 м3; з пломбою 16823632.

За наслідками проведеного обстеження позивачем було проведено нарахування відповідно до п. 3.3 Правил № 190 за пропускною спроможністю труби вводу діаметром 50 мм (пластик) при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу та здійснено розрахунок витрат води із застосуванням «Таблиці для гідравлічного розрахунку стальних, чавунних, асбестоцементних, пластмасових водопровідних труб ОСОБА_1». Оскільки, термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць. Таким чином, сума нарахування за безоблікове використання води становить 51 448 грн. 32 коп.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надіслав за вих. № 24/1685 від 16.03.2018 відповідачу рахунок № 960 від 01.03.2018 про сплату заборгованості на суму 94 187 грн. 52 коп. та копію акту обстеження № 960 від 27.02.2018, які отримано відповідачем 19.03.2018.

У подальшому позивачем за вих. № 24/1685 від 16.03.2018 направлено Відповідачу новий рахунок № 155 від 01.03.2018 про сплату заборгованості на суму 51 448 грн. 32 коп., який отримано відповідачем 22.03.2018. Розрахунок оплати безоблікового використання води зменшено з 94 187,52 грн. до 51 448,32 грн. у зв'язку з відсутністю у Філії Відповідача централізованого водовідведення.

Крім того, Позивачем на підставі ст. 530 ч.2 ЦК України 18.07.2018 за вих. № 22/4968 ЦК України направлено відповідачу вимогу про сплату заборгованості на суму 51 448 грн. 32 коп. До вимог додано рахунки на оплату № 155 від 01.03.2018 та копії акту обстеження № 960 від 27.02.2018.

Дана вимога залишена Відповідача без задоволення, а листом № 763 від 24.07.2018 відповідач надав відповідь, що не визнає факту безоблікового водокористування.

У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 51 448 грн. 32 коп. заборгованості за безоблікове водокористування.

В свою чергу, відповідач обґрунтовує свої заперечення тим, що позивачем не подано доказів на підтвердження факту безоблікового водокористування з боку відповідача, не доведено також факту умисного порушення цілісності деталей пломбування, а застосування позивачем для розрахунку безоблікового водокористування «Таблиці для гідравлічного розрахунку стальних, чавунних, азбестоцементних, пластмасових водопровідних труб ОСОБА_1» не передбачено умовами укладеного між сторонами Договору, у зв'язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вже зазначалося судом, відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення регулюються договором №155 від 18.05.2018 р.

Згідно п. 2.9 Договору у разі безоблікового водокористування Виконавець виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 години на добу. Водокористування вважається безобліковим, якщо Споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць (п.п. 3.2, 3.3, 3.4 Правил 190).

Пунктом 2.10 Договору сторони визначили, що у разі самовільних дій щодо демонтажу засобів обліку води, здійснення будь-якої заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, зняття пломб, накладених органами Держспоживстандарту або Виконавцем, Споживач сплачує витрату води згідно з п.п. 3.3, 3.4 Правил № 190, що передбачено п.5.18 Правил 190.

Згідно п. 3.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Між Сторонами застосовується щомісячна система оплати послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, платежі вносяться Споживачем не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до п.п. 4.2.1 і 4.2.6 п. 4.2 Договору Споживач зобов'язаний: оплачувати послуги в установлений Договором строк; забезпечувати цілісність засобів обліку води та не втручатися в їх роботу.

Зі змісту п.п. 4.3.4 п. 4.3 Договору вбачається, що Виконавець має право доступу до приміщення Споживача для проведення технічного та профілактичного огляду і перевірки показань засобів обліку води відповідно до законодавства, про що складається акт.

Згідно п.п. 5.1.3 п. 5.1 Договору Споживач несе відповідальність за втручання в роботу засобів обліку води, цілісність та збереження засобів обліку, пломб та деталей пломбування, встановлених Виконавцем в місцях з'єднання засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку.

Відповідно до п. 3.2 Правил 190 водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Згідно п. 3.3 Правил 190 у разі безоблікового водокористування Виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Згідно п. 3.4 Правил 190 розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Згідно п. 5.18 Правил 190 Споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування.

Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або Виробником, має право лише Виробник або Споживач за дозволом Виробника.

У разі самовільних дій Споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

Судом встановлено, що Акт № 960 від 27.02.2018 /а.с. 40/ складений в присутності головного інженера ОСОБА_2, на якого Наказом №258 від 30.12.2016 «Про призначення відповідального за водопостачання та водовідведення» /а.с. 84/ покладено відповідні обов'язки, а отже він є підписаним уповноваженими представниками сторін без зауважень.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу невірної методики нарахування витрат води, оскільки розрахунок витрат води, виконаний позивачем у відповідності до п. п. 2.9 та 2.10 Договору, а також у відповідності до п. 3.3 та 3.4 Правил № 190, а саме: за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 години за добу. При цьому розрахунок витрат води зроблений на підставі таблиць ОСОБА_1. Згідно цього розрахунку вартість склала: 1714,94 грн. за добу та 51 448 грн. 32 коп. за 30 діб.

Так, відповідачем в також наведено приклад розрахунку витрат води, розрахованих по математичній формулі та встановлено, що вони значно перевищують витрати води, розраховані по таблицям ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що при розрахунках по таблицям ОСОБА_1 додатково враховуються матеріал та жорсткість труб. Під час розрахунків за математичною формулою береться до уваги лише діаметр труби вводу. Сума основного боргу за безоблікове водокористування за 30 діб складає: з урахуванням таблиць ОСОБА_1 - 51448 грн. 32 коп., по математичній формулі - 77889 грн. 08 коп., а отже сума основного боргу 51448 грн. 32 коп., заявлена в позовній заяві, не перевищує суму 77 889 грн. 08 коп., розраховану по математичній формулі та є обґрунтованою.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оплата за безоблікове водокористування передбачена умовами Договору та нормами Правил 190, а розмір суми боргу 51448 грн. 32 коп. є обґрунтованим.

Позивачем визначено термін сплати суми основного боргу в розмірі 51 448 грн. 32 коп. - до 20.03.2018, керуючись тим, що оплата повинна була бути здійснена не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, як це передбачено п. 3.1. Договору, в якому сторони домовились про застосування щомісячної системи оплати послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення.

В той же час, згідно п.2.2. Договору розмір щомісячної плати за надані послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення у випадках, передбачених чинним законодавством, визначається згідно з нормативами (нормами) споживання та на момент укладення цього договору становить:

1) з централізованого постачання холодної води - 7,656 грн. в.т.ч. ПДВ за куб.метр;

2) з централізованого водовідведення - 6,360 грн. в.т.ч. ПДВ за куб.метр;

3) з централізованого постачання холодної води об'єктів, розташованих у багатоквартирних житлових будинках - 7,884 грн. в т.ч. ПДВ за куб.метр;

4) з централізованого водовідведення від об'єктів, розташованих у багатоквартирних житлових будинках - 6,552 грн. в т.ч. ПДВ за куб.метр.

Таким чином, судом встановлено, що плата за безоблікове водокористування не входить до переліку послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, передбачених п. 2.2. Договору, а отже до вимог позивача в цій частині не можуть застосовуватись положення п. 3.1. Договору щодо сплати суми боргу за безоблікове водокористування не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, як це визначено позивачем у розрахунку, доданому до позовної заяви, - до 20.03.2018 року.

Частина перша статті 612 названого Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З письмових матеріалів справи вбачається та не заперечувалось представниками сторін в попередніх судових засіданнях, що рахунок №155 від 01.03.2018 про сплату заборгованості на суму 51 448 грн. 32 коп. разом з супровідним листом за вих. № 24/1685 від 16.03.2018 відповідачем отримано 22.03.2018, про що також свідчить відмітка на супровідному листі /а.с.42/.

Таким чином, беручи до уваги семиденний строк для виконання вимоги, встановлений ч.2 ст. 530 ЦК України, право вимагати сплати заборгованості в розмірі 51 448 грн. 32 коп. виникло у позивача саме з 30.03.2018 року, а не з 21.03.2018 року як це передбачено розрахунком позовних вимог.

Суд приходить до висновку про те, що відповідачем не подано доказів сплати основного боргу в розмірі 51 448 грн. 32 коп. або обґрунтованих заперечень вимогам позивача в цій частині, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 51 448 грн. 32 коп. основної заборгованості за безоблікове водокористування.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 6 392 грн. 96 коп. пені, нарахованої відповідно до вимог п.п. 5.1.2 Договору, згідно якого Споживач несе відповідальність за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені у розмірі подвійної ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу; сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми заборгованості.

Судом встановлено, що позивачем нараховано пеню за період з 21.03.2018 по 31.07.2018.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи те, що судом вище вже було надано правову оцінку початку строку нарахування заборгованості в розмірі 51 448 грн. 32 коп. з 30.03.2018 року, а не з 21.03.2018 року, а також встановлено факт неналежного виконання грошового зобов'язання з боку відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, а саме стягненню підлягає пеня в розмірі 5 969 грн. 41 коп., нарахована за період з 30.03.2018 по 31.07.2018.

Розрахунок здійснений судом за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН Підприємство 9.1.5 Інформаційно-аналітичний центр "ЛІГА", ТОВ "ЛІГА: ЗАКОН", 2018.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача на свою користь 561 грн. 09 коп. - 3% річних та 252 грн. 25 коп. інфляційних збитків, нарахованих за період: з 21.03.2018 року по 31.07.2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таку правову позицію висвітлено у постанові Верховного Суду України від 23.01.2012 у справі № 37/64.

Перевіривши розрахунок розміру 3% річних та інфляційних збитків, судом встановлено, що позивачем невірно нараховано зазначені штрафні санкції, оскільки позивачем невірно було визначено період стягнення заборгованості, а отже обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача 524 грн. 35 коп. - 3% річних та 48 грн. 57 коп. інфляційних збитків, нарахованих за період прострочення виконання: з 30.03.2018 по 31.07.2018 року.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (вул. Алма-Атинська, буд. 37, м. Київ, 02092, код 04737111) в особі, відокремленого підрозділу - Сумської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (провул. 3-й Заводський, буд. 8, м. Суми, 40022, код 34292681) на користь Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, 9, м. Суми, 40009, код 03352455) 51 448 грн. 32 коп. заборгованості за безоблікове використання води, 5 969 грн. 41 коп. пені, 524 грн. 35 коп. - 3% річних, 48 грн. 57 коп. інфляційних збитків, 1 742 грн. 09 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення підписаний 29.10.2018 р.

Суддя О.В. Коваленко