ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2018 р. Справа № 911/1761/18

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., при секретарі судового засідання Литовці А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора»

про стягнення 6 840,64 грн.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 предст. за дов. № 14-167 від 12.09.2018;

відповідача: ОСОБА_2 предст. за дов. від 14.09.2018 № 01-18/468.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі ПАТ «НАК «Нафтогаз України», позивач) з позовом до комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» (далі КП «Фастівська ЖЕК», відповідач) про стягнення 6 840,64 грн. за Договором № 2390/14-ТЕ17 від 10.04.2014 купівлі-продажу природного газу, з яких: 2 896,07 грн. пені, 264,24 грн. 3% річних та 3 680,33 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем договірних зобовязань в частині своєчасних розрахунків за поставлений позивачем природний газ.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.08.2018 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 17.09.2018.

06.09.2018 на адресу суду від КП «Фастівська ЖЕК» надійшов відзив на позовну заяву за № 01-18/433 від 04.09.2018, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі. Обгрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач посилається на те, що позивачем невірно здійснено розрахунок штрафних санкцій. Крім того, на думку відповідача, позивачем пропущено строк позовної давності.

17.09.2018 через канцелярію суду ПАТ «НАК «Нафтогаз України» подано відповідь на відзив. Так, позивач заперечує щодо застосування строків позовної давності, з огляду на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору строк позовної давності щодо стягнення основного боргу, пені та штрафу, а також 3% річних та інфляційних втрат було збільшено та встановлено тривалістю у пять років.

В судовому засіданні 17.09.2018 судом оголошено перерву до 01.10.2018, про що представників сторін повідомлено під розписку.

01.10.2018 на адресу суду від КП «Фастівська ЖЕК» надійшли заперечення на відповідь за № 01-18/495 від 27.09.2018. Відповідач, з посиланням на п. 6.4. Договору, зауважує, що у разі першочергового зарахування позивачем сплачених відповідачем коштів на погашення інфляційних нарахувань, відсотків річних, пені та штрафів, у відповідача був би наявний борг. Однак, згідно Акта звіряння розрахунків від 31.10.2017 між сторонами, заборгованість за Договором № 2390/14-ТЕ17 від 10.04.2014 відсутня.

01.10.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 12.10.2018.

12.10.2018 відповідач подав через канцелярію суду доповнення до заперечення за № 01-18/532 від 11.10.2018, у яких посилається на порушення позивачем черговості зарахування погашення заборгованості з платежів за поставлений газ, відповідно до якого у першу чергу відшкодовуються витрати, повязані з одержанням виконання, у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені та штрафи та у третю чергу погашається основна сума боргу.

В судовому засіданні 12.10.2018 представники сторін надали усні пояснення по суті спору, з посиланням на обставини, викладені в заявах по суті справи.

Згідно з ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадках розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, у судовому засіданні 12.10.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін та обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

10.04.2014 між публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та комунальним підприємством Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» (покупець) укладено договір № 2390/14-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу (далі Договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. п. 3.1. Договору продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п. 3.3. Договору).

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункт 3.4. Договору).

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу

Згідно з розділом 11 Договору останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.03.2014 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до умов договору за актами прийому-передачі газу у 2014 році позивач передав відповідачу природного газу на загальну суму 19 736,20 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.03.2014 на суму 5 116,36 грн., від 30.04.2014 на суму 2 124,83 грн., від 30.11.2014 на суму 7658,83 грн., від 31.12.2014 на суму 4 836,18 грн.

Позивач посилається на обставини несвоєчасного виконання відповідачем зобовязань за Договором в частині оплати вартості поставленого позивачем відповідачу природного газу, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного кодексу України).

З огляду на положення п. 6.1. Договору строк оплати спожитого природного газу є таким, що настав:

- за Актом від 31.03.2014 на суму 5 116,36 грн. 14.04.2014, прострочка виконання зобовязання виникає з 15.04.2014;

- за Актом від 30.04.2014 на суму 2 124,83 грн. 14.05.2014, прострочка виконання зобовязання виникає з 15.05.2014;

- за Актом від 30.11.2014 на суму 7658,83 грн. 14.12.2014, прострочка виконання зобовязання виникає з 15.12.2014;

- за Актом від 31.12.2014 на суму 4 836,18грн. 14.01.2015, прострочка виконання зобовязання виникає з 15.01.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, за отриманий природний газ відповідач розрахувався з порушенням встановленого для оплати строку, а саме: 05.11.2014 сплачено 7 241,19 грн.; 28.01.2015 4 836,18 грн., 05.03.2015 13 000,00 грн. Наведене стало підставою нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, позивачем, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані 3% річних в сумі 264,24 грн. та інфляційні втрати в сумі 3 680,33 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку, доданого до позовної заяви, позивачем нараховано 3% річних наступним чином: 85,79 грн. за зобовязаннями березня 2014 року за період з 15.04.2014 по 04.11.2014; 30,39 грн. за зобовязаннями квітня 2014 року за період з 15.05.2014 по 04.11.2014; 69,76 грн. за зобовязаннями листопада 2014 року за період з 16.12.2014 по 30.07.2015 з урахуванням часткової оплати в сумі 4 836,18, проведеної 28.01.2015; 78,31 грн. за зобовязаннями грудня 2014 року за період з 15.01.2015 по 30.07.2015.

Інфляційні втрати позивачем розраховано, виходячи з наступного розрахунку: за зобовязаннями березня 2014 року 603,55 грн. за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року; за зобовязаннями квітня 2014 року 163,69 грн. за період з червня 2014 року по жовтень 2014 року; за зобовязаннями листопада 2014 1 149,02 грн. за період з січня 2015 року по червень 2015 року; за зобовязаннями грудня 2014 року 1 764,06 грн. за період з лютого 2015 року по червень 2015 року.

При здійсненні розрахунку 3% річних позивачем не враховано, що день оплати не вважається днем прострочки виконання грошового зобовязання.

Таким чином, перевіривши нарахування 3% річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», за виключенням дня фактичної сплати заборгованості, судом встановлено, що заявлені до стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково в сумі 264,02 грн., інфляційні втрати в повному обсязі в розмірі 3 680,33 грн.

Що стосується вимоги позивача про стягнення 2 896,07 грн. пені, слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.2. Договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 9.3. Договору сторони погодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Заявлена позивачем до стягнення пеня за несвоєчасну оплату природного газу нарахована ним за періоди, аналогічні періодам нарахування 3% річних.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи, що нарахування пені за зобовязаннями березня, листопада та грудня 2014 року позивачем було здійснено за період з перевищенням шестимісячного строку нарахування, встановленого ч. 6. ст. 232 ГК України, судом було здійснено власний розрахунок за період, що не перевищує шестимісячний строк та встановлено, що до стягнення підлягає пеня в розмірі 2 914,65 грн.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в розмірі, визначеному позивачем.

Доводи відповідача щодо пропуску позивачем позовної давності не приймаються судом до уваги, оскільки умовами Договору (п. 9.3) визначено, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав, у тому числі щодо стягнення пені, встановлюється тривалістю у 5 років.

Відтак, позивач звернувся до суду з позовом, у тому числі з вимогою щодо стягнення пені, в межах строку позовної давності.

Що стосується тверджень відповідача в обґрунтування своїх заперечень щодо п. 6.4. Договору про зарахування оплат відповідача в порядку черговості, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 6.4. Договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Покупця, погашає вимоги Продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу, визначеного Покупцем: 1) в першу чергу відшкодовуються витрати продавця, повязані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума боргу.

Суд критично оцінює твердження відповідача з огляду на те, що відповідний порядок черговості зарахування коштів застосовується у випадку наявності заборгованості за попередні періоди, у той час як станом на момент сплати відповідачем коштів за договором з порушенням передбачених відповідним правочином строків, заборгованості за попередні періоди у відповідача не існувало, доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача підлягає до стягнення сума 6 840,42 грн., з яких: 2 896,07 грн. пені, 264,02 грн. 3% річних та 3 680,33 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Нова, буд. 3, ) на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ) 2 896 (дві тисячі вісімсот девяносто шість) грн. 07 коп. пені, 264 (двісті шістдесят чотири) грн. 02 коп. 3% річних, 3 680 (три тисячі шістсот вісімдесят) грн. 33 коп. інфляційних втрат та 1 761 (одну тисячу сімсот шістдесят одну) грн. 94 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02.11.2018.

Суддя О.В. Щоткін