ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2018 Справа № 917/791/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", 36022, м.Полтава, вул.Старий Поділ, 5, ідент. код 00131819

до Комунального підприємства "Теплоенерго", 39600, м.Кременчук, вул.Софіївська, 68, ідент. код 31700972

про стягнення 378 526,59 грн.

Суддя Іванко Лідія Андріївна

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники сторін:

від позивача: Корцова Л.О., дов.№10-75/1880 від 08.02.2018 року

від відповідача: Лукачина А.В., дов.№05-1686 від 06.08.2018 року

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства «Теплоенерго» про стягнення 378526,59 грн., в тому числі: 277454,51 грн. пені, 80071,83 грн. - інфляційних нарахувань, 21000,25 грн. - 3% річних, за неналежне виконання договірних зобов'язань за договором про постачання електричної енергії № 618 від 31.07.2007 р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.07.2018 року (з врахуванням ухвали про виправлення описки) прийнято позовну заяву до розгляду, ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження; запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов, запропоновано позивачу: подати суду відповідь на відзив в строк 10 днів з дати отримання відзиву.

Підготовче засідання у справі призначено на 11.09.2018 року.

11.09.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву до 25.09.2018 року для надання можливості відповідачу надати суду відзив на позовну заяву.

24.09.2018 року від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 8850 та № 8907).

25.09.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву до 04.10.2018 року для надання можливості позивачу надати відповідь на відзив.

02.10.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№9137).

04.10.2018 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні судом з'ясовані всі питання, передбачені ст.ст.177, 182 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 04.10.2018 р. закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 16.10.2018 р.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням, наведеними у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив. При цьому, просить суд зменшити розмір пені нарахованої в сумі 197414,39 грн. на 99,9% до 197216,97 грн.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд,- встановив:

31.07.2007 року між ВАТ «Полтаваобленерго», його структурний підрозділ Кременчуцька філія (Постачальник електричної енергії) та Комунальним підприємством «Теплоенерго» (Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії № 618 (далі - Договір, а.с. 17-20), за умовами якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 1681,2 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

До Договору сторони підписали додатки, передбачені п. 9.1 цього Договору.

Порядок розрахунків сторони узгодили в розділі 7 Договору «Облік електричної енергії та порядок розрахунків», а також в додатках: № 1 «Обсяги постачання (договірні величини) електричної енергії споживачу та субспоживачу», № 2 «Порядок розрахунків».

Пунктами 2.3.1, 2.3.3 Договору визначено, що Споживач зобов'язується виконувати умови цього Договору, оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» (№ 2) та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та перелік об»єктів і точок комерційного обліку» (№ 3).

За внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми (п. 4.2.1 Договору).

Облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами «Правил устройства електроустановок» (ПУЕ) та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів, щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електричної енергії визначаються постачальником шляхом розрахунку згідно з вимогами додатка "Порядок розрахунків".

На підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" оформлюються такі документи: акт про обсяги спожитої (переданої) споживачу (субспоживачу) електричної енергії; акт результатів замірів електричної потужності (п. 7.1 та п. 7.5 Договору).

Договір набирає чинності з дня його підписання. Термін дії даного Договору визначається по кожному об»єкту чи точці обліку окремо і збігається з терміном дії Договору оренди або іншого правовстановлюючого документу. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір може бути розірвано в інший термін за ініціативою будь-якої із Сторін у порядку, визначеному законодавством України (п. 9.4 Договору).

У додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору (а.с. 24) сторони узгодили, зокрема, наступне:

- розрахунковим вважається період з 8 годин 25 числа попереднього місяця до 8 годин такого ж числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електроенергії, за регульованим тарифом (п. 1 Додатку);

Пунктом 2 Додатку №2 встановлено, що платежі за електричну енергію здійснюються Споживачем платіжними дорученнями у наступних обсягах та строки:

- 20 % від заявленого (договірного) електроспоживання на розрахунковий період до дати початку розрахункового періоду.

Споживач самостійно розраховує суму планового платежу шляхом множення чинного у розрахунковому періоді рівня тарифу на обсяг електричної енергії, заявлений на поточний розрахунковий період.

Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період здійснюється Споживачем самостійно протягом 5 операційних днів з дня виписки рахунку.

В п. 3. Додатку № 2 зазначено, що Споживач самостійно знімає покази розрахункових лічильників о 8 годині 25 числа, оформлює «Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії» та до 15 години надає її Постачальнику для здійснення розрахунку та оформлення «Акта про обсяги спожитої (переданої) Споживачу електроенергії».

У разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним Порядком, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення (п. 9 Додатку ).

Розрахунки за перетоки реактивної енергії, перевитрату договірних величин електроенергії та потужності, нарахування по протоколам порушень при користуванні електричною енергією, пеня та інші платежі, оформлені рахунками Постачальника, здійснюються Споживачем самостійно в 5-ти операційних днів з дня виписки рахунків (п. 13 Додатку).

Постачальником електричної енергії виконані договірні зобов'язання по постачанню споживачу електричної енергії.

В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати електричної енергії виконував не належним чином, в період з серпня 2017 року по лютий 2018 року платежі з оплати електричної енергії здійснював не в повному обсязі, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 378526,59 грн., в тому числі: 277454,51 грн. пені, 80071,83 грн. - інфляційних нарахувань, 21000,25 грн. - 3% річних.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 24 ЗУ "Про теплопостачання", ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, умов договору та інших правових актів законодавства. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону; оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Як визначено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору про постачання електричної енергії, за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3. цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми.

Також в п. 9 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору про постачання електричної енергії сторони узгодили, що у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним Порядком, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня. На суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення.

Не отримавши від споживача кошти у встановлений строк, Постачальник відповідно до умов договору провів нарахування пені, інфляційних та 3% річних.

А саме, позивач заявив до стягнення:

- 277454,51 грн. пені, в т.ч. :

- 200730,56 грн. пені, нарахованої за період з серпня 2017 року по січень 2018 року за зобов»язаннями по оплаті активної електроенергії;

- 67494,27 грн. пені, нарахованої за період з серпня 2017 року по лютий 2018 року за зобов'язаннями по попередній оплаті електроенергії;

- 9229,68 грн. пені, нарахованої за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року за несвоєчасну оплату реактивної електричної енергії.

- 80071,83 грн. - інфляційних нарахувань;

- 21000,25 грн. - 3% річних.

У поданому суду відзиві відповідач зазначає, що позивачем при нарахуванні штрафних санкцій не враховувались проведені коригування по виставленим рахункам за період з серпня 2017 року по лютий 2018 року.

Крім цього, зазначає, що вимога про передплату 20% від заявленого електроспоживання на розрахунковий період до дати початку розрахункового періоду є нікчемною, оскільки суперечить абзацу третьому п.6.6 «Правил користування електричною енергією», затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.196 за № 28, а тому, заявлену позивачем до стягнення пеню в розмірі 67494,27 грн. вважає безпідставно нарахованою.

З вахуванням поданих відповідачем заперечень позивач у відповіді на відзив погоджується з тим, що ним дійсно не була врахована сума оплати в розмірі 93107,97 грн. при проведенні санкційних нарахувань.

В зв»язку з цим, за зобов»язаннями серпня 2017 року, з урахуванням оплати в розмірі 93107,97 грн. розмір нарахувань склав:

-16044,29 грн. - пені;

-15441,35 грн. - інфляційних;

-1925,31 грн. - 3% річних.

Що стосується проведення коригувань на суму 26 904,55 грн. позивач зазначає,що дана сума є загальною сумою коригувань за період з 01 січня 2017 р. по 01 травня 2018 р. і, відповідно коригування були проведені в кінці періоду тобто, в травні 2018 р. загальною сумою про що і було повідомлено листом (№ 13-13-06-1/2529 від 11.07.2018 року). Період же стягнення по даній справі закінчується лютим 2018 р.

Заперечення відповідача з посиланням на недотримання позивачем вимог чинного законодавства при нарахуванні пені за зобов»язаннями по попередній оплаті є необґрунтованими та відхиляються судом як безпідставні, оскільки спростовуються абзацом четвертим п.6.6 «Правил користування електричною енергією».

Суд, перевіривши правильність нарахувань, встановив, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені розраховані з урахуванням умов Договору, норм чинного законодавства та правомірно заявлені в розмірі 274138,34 грн.

При цьому, відповідач просить суд зменшити розмір пені, враховуючи відсутність боргу перед позивачем на день розгляду справи та відсутність його вини у порушенні зобов"язання.

Позивач проти зменшення розміру пені заперечує.

Згідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до пп. 3.17.4. п. 3.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За п. 3 ст. 80 ГПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Суд звертає увагу, що відповідачем не додано будь-яких доказів, які б свідчили про майновий стан відповідача та наявність виключних або будь-яких інших обставин, які б могли слугувати підставами для зменшення пені.

В зв'язку з цим, суд вважає, що відповідач не довів, що розмір стягуваної неустойки є надмірно великим в порівнянні зі збитками кредитора, а також не довів, що розмір неустойки може дійсно суттєво вплинути на майновий стан відповідача.

За даних обставин, суд не вбачає підстав для зменшення неустойки.

Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 274138,34 грн. пені.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені суд у позові відмовляє.

Також, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано відповідачу - 80071,83 грн. інфляційних та 21000,25 грн. - 3% річних .

З врахуванням наведених позивачем коригувань заявлено до стягнення 77070,03 грн. - інфляційних, 20602,3 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

Здійснивши перевірку розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 77070,03 грн. - інфляційних, 20602,3 грн. - 3% річних, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних суд у позові відмовляє.

Згідно з ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Витрати по оплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Теплоенерго" (39600, м.Кременчук, вул.Софіївська, 68, ідент. код 31700972) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, ідентифікаційний код 00131819) 274138,34 грн. пені, 77070,03 грн. інфляційних, 20602,3 грн. 3% річних, 5577,16 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 26.10.2018 року

Суддя Іванко Л.А.