РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.10.2018Справа № 910/11845/18

За позовом Приватного підприємства "Бахмачфіш"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стартрейдінг"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кукота О.Ю.

Представники сторін:

від позивача Демяненко А.М. (представник за довіреністю);

від відповідача не з"явились.

В судовому засіданні 23 жовтня 2018 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника позивача, що повне рішення буде складено 06.11.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

06 вересня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Приватного підприємства "Бахмачфіш" (позивач) надійшла позовна заява № 03/09 від 03.09.2018 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стартрейдінг" (відповідач) про стягнення грошових коштів в сумі 260 567,12 грн. з них: основного боргу 260 000,00 (двісті шістдесят тисяч гривень) та 3% річних в сумі 567,12 (п'ятсот шістдесят сім гривень 12 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за видатковими накладними: № 32 від 28.02.2018р., № 11 від 05.03.2018р., № 16 від 12.03.2018р., № 19 від 13.03.2018р., № 29 від 20.03.2018р., № 33 від 27.03.2018р., № 11 від 05.04.2018р., № 14 від 11.04.2018р., № 22 від 17.04.2018р., № 25 від 18.04.2018р., № 32 від 19.04.2018р., зокрема, у визначені строки не здійснив в повному обсязі оплату вартості поставленого йому позивачем товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/11845/18, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.10.2018 року.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 09.10.2018 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/11845/18 до судового розгляду по суті на 23.10.2018 року, про що представника позивача повідомлено під розписку, відповідача - ухвалою суду від 09.10.2018 року.

В судовому засіданні 23.10.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання 23.10.2018 року не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Водночас, суд звертає увагу, що поштові відправлення з ухвалою суду у даній справі не було вручене відповідачу та було повернуте до суду 17.10.2018 року з відміткою у довідці відділення поштового зв'язку на відповідному конверті "за закінченням встановленого строку зберігання".

Так, поштове відправлення з ухвалою суду при призначення розгляду справи на 23.10.2018 року у даній справі було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Стартрейдінг" за адресою: 01015, м. Київ, вул. Лаврська, 9, корп. 19, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В пункті 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України суд дійшов висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 09.10.2018 року у справі №910/11845/18 є 16.10.2018 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, проте своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк, а також правом взяти участь у розгляді справи, не скористався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

В період з 28.02.2018 року по 19.04.2018 року позивач (надалі - продавець або постачальник) передав, а відповідач (надалі - покупець або отримувач) прийняв від постачальника товар на загальну суму 1 024 385,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 32 від 28.02.2018р., № 11 від 05.03.2018р., № 16 від 12.03.2018р., № 19 від 13.03.2018р., № 29 від 20.03.2018р., № 33 від 27.03.2018р., № 11 від 05.04.2018р., № 14 від 11.04.2018р., № 22 від 17.04.2018р., № 25 від 18.04.2018р., № 32 від 19.04.2018р., за який, як зазначає позивач, покупець в повному обсязі не розрахувався внаслідок чого у відповідача, за розрахунками позивача, утворилась заборгованість в розмірі 260 000,00 грн.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних за неналежне виконання останнім грошового зобов'язання щодо оплати товару по видатковим накладним.

Відповідно до положень статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчиняться усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Як свідчать матеріали справи, в період з 28.02.2018 року по 19.04.2018 року позивач передав, а відповідач прийняв від постачальника товар на загальну суму 1 024 385,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 32 від 28.02.2018р., № 11 від 05.03.2018р., № 16 від 12.03.2018р., № 19 від 13.03.2018р., № 29 від 20.03.2018р., № 33 від 27.03.2018р., № 11 від 05.04.2018р., № 14 від 11.04.2018р., № 22 від 17.04.2018р., № 25 від 18.04.2018р., № 32 від 19.04.2018р. (копії містяться в матеріалах справи).

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012 р., підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Факт отримання товару відповідачем і видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар (п. 1 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/767/2013 від 29.04.2013 р.).

Оскільки спірні видаткові накладні мають найменування юридичних осіб, перелік товару, його вартість та інші реквізити, вони відповідають вимогам закону та є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції.

З матеріалів справи слідує, що в період з 28.02.2018 року по 29.05.2018 року покупець оплатив отриманий від продавця згідно видаткових накладних товар частково на загальну суму 754 385,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (копії містяться в матеріалах справи), у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становила 270 000,00 грн.

Частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України визначає, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач, внаслідок несплати покупцем вартості отриманого по видатковим накладним товару, 02.08.2018 року звернувся до відповідача з претензією № 24/07 від 24.07.2018 року з проханням сплатити у 7-ми денний строк від дня пред'явлення претензії суму заборгованості за отриманий спірний товар в розмірі 270 000,00 грн. (копія претензії міститься в матеріалах справи). Факт надсилання позивачем 02.08.2018 року вказаної претензії підтверджується фіскальним чеком від 02.08.2018 року та описом вкладення у цінний лист від 02.08.2018 року (копії фіскального чеку та опису вкладення містяться в матеріалах справи).

Вказана претензія була задоволена відповідачем лише частково, останнім 23.08.2018 року було сплачено суму заборгованості в розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням (копія міститься в матеріалах справи).

Позивач стверджує, а відповідачем не спростовано, що відповідач не здійснив в повному обсязі оплату вартості отриманого по видатковим накладним № 32 від 28.02.2018р., № 11 від 05.03.2018р., № 16 від 12.03.2018р., № 19 від 13.03.2018р., № 29 від 20.03.2018р., № 33 від 27.03.2018р., № 11 від 05.04.2018р., № 14 від 11.04.2018р., № 22 від 17.04.2018р., № 25 від 18.04.2018р., № 32 від 19.04.2018р. товару, а відтак у відповідача наявна заборгованість перед позивачем в сумі 260 000,00 грн.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідач контррозрахунку заявленої до стягнення суми основного боргу до суду не надав та не надіслав.

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку відповідача, а також те, що доказів оплати товару в сумі 260 000,00 по видатковим накладним № 32 від 28.02.2018р., № 11 від 05.03.2018р., № 16 від 12.03.2018р., № 19 від 13.03.2018р., № 29 від 20.03.2018р., № 33 від 27.03.2018р., № 11 від 05.04.2018р., № 14 від 11.04.2018р., № 22 від 17.04.2018р., № 25 від 18.04.2018р., № 32 від 19.04.2018р. матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 260 000,00 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З правових конструкцій ч. 2 ст. 530 та ст. 625 кодексу випливає, що строк (термін) виконання боржником взятого на себе обов'язку може бути не встановлений сторонами або ж визначений моментом пред'явлення вимоги, у зв'язку з чим законодавець встановив, що у таких випадках, кредитор має право вимагати виконання такого обов'язку у будь-який час. При цьому ж, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення кредитором вимоги.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням обставин пред'явлення продавцем покупцю 02.08.2018 року претензії № 24/07 від 24.07.2018 року, за прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо оплати товару по видатковим накладним, нарахування 3% річних у спірному випадку можливе лише з 10.08.2018 року (02.08.2018 року (дата пред'явлення претензії) + 7 днів = 09.08.2018 року), а також з урахуванням здійсненою 23.08.2018 року часткової оплати суми боргу в розмірі 10 000,00 грн., на підставі ч. 2 ст. 530 та ст. 625 Цивільного кодексу України, сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 523,56 грн., тоді як в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 43,56 грн. позивачу належить відмовити.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст. 46 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного доказу на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково про стягнення 260 523,56 грн. з них основного боргу - 260 000,00 (двісті шістдесят тисяч гривень) та 3% річних - 523,56 грн. (п'ятсот двадцять три гривні 56 копійок).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 3907,86 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стартрейдінг" (, адреса: 01015, м. Київ, вул. Лаврська, 9, корп. 19), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватного підприємства "Бахмачфіш" (, адреса: 16500, Чернігівська обл., м. Бахмач, вул. Східна, 1А), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 260 000,00 (двісті шістдесят тисяч гривень), 3% річних - 523,56 грн. (п'ятсот двадцять три гривні 56 копійок) та судовий збір - 3907,86 грн. (три тисячі дев'ятсот сім гривень 86 копійок).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.11.2018р.

Суддя О.В. Котков