номер провадження справи 3/66/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.10.2018 Справа № 908/2195/13

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Осоцькому Д.І., розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” № 39-8-18 від 10.10.2018 про видачу дубліката наказу від 27.09.2013 та поновлення строку пред’явлення його до виконання у справі № 908/2195/13

За позовом: Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6; )

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Запоріжгаз” (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 7; )

про стягнення 2 007 105,80 грн.

За участю: Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 6)

За участю представників сторін:

Від стягувача (заявника): Кулик О.А., довіреність № 14-183 від 17.09.2018 ;

Від боржника: Бурдак О.В., довіреність № Др-100-1217 від 20.12.2017 ;

Від ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області: Частюк В.О., довіреність № 09-29/25 від 26.03.2018, старший державний виконавець ;

ВСТАНОВИВ:

18.10.2018 до господарського суду Запорізької області від Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” надійшла заява № 39-8-18 від 10.10.2018 про видачу дубліката наказу господарського суду Запорізької області від 27.09.2013 по справі № 908/2195/13 та поновлення строку пред’явлення його до виконання.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2018, враховуючи звільнення з посади судді-доповідача у цій справі Соловйова В.М., заяву передано для розгляду судді Проскурякову К.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.10.2018 по справі № 908/2195/13 заяву прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 29.11.2018. Ухвалою від 25.10.2018 виправлено описку в ухвалі суду від 19.10.2018 при зазначенні дати судового засідання, а саме, замість 29.11.2018 судове засідання призначено на 29.10.2018.

29.10.2018 через відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області від Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Запоріжгаз” надійшов письмовий відзив на заяву ПАТ “НАК “Нафтогаз України” № Zp-Ck-11986-1018 від 29.10.2018 (вх. № 08-08/19263/18 від 29.10.2018), згідно з яким боржник просить суд в задоволенні заяви відмовити.

29.10.2018 від ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області до суду надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 40467776 щодо виконання наказу від 27.09.2013 по справі № 908/2195/13.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 29.10.2018 здійснювалось із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК “Оберіг”.

У судовому засіданні 29.10.2018 представник стягувача (ПАТ “НАК “Нафтогаз України”) підтримав викладені у заяві № 39-8-18 від 10.10.2018 зокрема, зазначивши, що листом від 04.12.2015 керівник апарату господарського суду Запорізької області повідомив виконавчу службу про втрату справи № 908/2195/13 та відсутність у господарського суду оригіналу наказу від 27.09.2013 № 908/2195/13. 28.12.2015 головним державним виконавцем ВПВР винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 40467776 на підставі п. 13 ч. 1 ст. 49 Закону України “Про виконавче провадження”, оскільки станом на 28.12.2015 до ВПВР оригінал наказу господарського суду Запорізької області № 908/2195/13 від 27.09.2013 не надходив. Рішення господарського суду Запорізької області від 27.09.2013 по справі № 908/2195/13 станом на час звернення з вказаною заявою боржником не виконано, з огляду на те, що оригінал наказу № 908/2195/13 від 27.09.2013 відсутній як у ПАТ «НАК «Нафтогаз України, так і на виконання в органі ДВС. Посилаючись на виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, заявник вказує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є об’єктом державної власності, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Судові рішення є обов’язковими до виконання на всій території України. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням п. 1 ст. 1 Першого протоколу Конвенції. На підставі викладеного, представник ПАТ «НАК «Нафтогаз України» просить суд: заяву задовольнити; поновити строк для пред’явлення наказу господарського суду Запорізької області від 27.09.2013 № 908/2195/13 до виконання; видати дублікат наказу господарського суду Запорізької області від 27.09.2013 № 908/2195/13; направити дублікат наказу господарського суду Запорізької області від 27.09.2013 № 908/2195/13 на адресу Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”.

Представник боржника (ПАТ по газопостачанню та газифікації “Запоріжгаз”) підтримав відзив № Zp-Ck-11986-1018 від 29.10.2018 на заяву ПАТ “НАК “Нафтогаз України” зазначивши, що 27.09.2018 стягувач звертався до господарського суду Запорізької області із заявою про видачу дубліката наказу господарського суду Запорізької області від 27.09.2013 по справі № 908/2195/13 та поновлення строку пред’явлення його до виконання, за результатами розгляду якої судом прийнято ухвалу про відмову у задоволенні вказаної заяви. Тобто судом надана належна правова оцінка вимогам стягувача щодо видачі дублікату наказу від 27.09.2013 № 908/2195/13. На підставі викладеного, просить суд в задоволенні заяви ПАТ “НАК “Нафтогаз України” № 39-8-18 від 10.10.2018 відмовити.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області письмових пояснень по суті заяви не надав.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні, матеріали заяви та додані до неї документи, відзив на заяву, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне:

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень та інформаційної системи “Діловодство спеціалізованого суду” постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.09.2013 у справі № 908/2195/13 рішення господарського суду Запорізької області від 31.07.2013 у справі № 908/2195/13 (суддя Соловйов В.М.) скасовано частково. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Запоріжгаз” про стягнення 2 007 105,80 грн. задоволені частково. Стягнуто з ПАТ по газопостачанню та газифікації “Запоріжгаз” на користь ПАТ “НАК “Нафтогаз України” пеню у розмірі 434 102,43 грн., 3% річних у розмірі 86 820,47 грн., штраф у розмірі 1 445 404,30 грн. та витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 39 462,47 грн. Відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ “НАК “Нафтогаз України” до ПАТ по газопостачанню та газифікації “Запоріжгаз” про стягнення пені у розмірі 33 982,15 грн. та 3% річних у розмірі 6 796,45 грн. Стягнуто з ПАТ “НАК “Нафтогаз України” на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації “Запоріжгаз” витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 338,62 грн. Доручено господарському суду Запорізької області видати відповідні накази. В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 31.07.2013 у справі № 908/2195/13 залишено без змін.

На виконання зазначеного рішення, 27.03.2013 господарським судом Запорізької області виданий наказ про стягнення пені у розмірі 434 102,43 грн., 3% річних у розмірі 86 820,47 грн., штраф у розмірі 1 445 404,30 грн. та витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 39 462,47 грн., а також наказ про стягнення витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 338,62 грн.

Постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 30.10.2013 (ВП № 40467776) відкрите виконавче провадження з виконання наказу № 908/2195/13, виданого 27.09.2013 господарським судом Запорізької області.

Постановою заступника начальника ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області від 20.12.2013 (ВП № 40467776) прийнято до виконання виконавче провадження № 40467776 з примусового виконання наказу № 908/2195/13, виданого 27.09.2013 господарським судом Запорізької області.

Постановою заступника начальника ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області від 30.01.2014 (ВП № 40467776) закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу № 908/2195/13, виданого 27.09.2013 господарським судом Запорізької області.

Оригінал наказу № 908/2195/13, виданого 27.09.2013 господарським судом Запорізької області, згідно із супровідним листом від 30.01.2014 № 750-1/11 направлений до господарського суду Запорізької області.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.04.2015 у справі № 908/2195/13 визнано недійсною (незаконною) постанову від 30.01.2014 (ВП № 40467776) відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби України ГУЮ у Запорізькій області про закінчення виконавчого провадження.

Постановою заступника начальника ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області від 15.09.2015 (ВП № 40467776) відновлено виконавче провадження з виконання наказу № 908/2195/13, виданого 27.09.2013 господарським судом Запорізької області.

28.09.2015 на адресу господарського суду Запорізької області із ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області надійшов запит про направлення на адресу відділу примусового виконання рішень оригіналу наказу № 908/2195/13, виданого 27.09.2013 господарським судом Запорізької області, для подальшого проведення виконавчих дій.

У листі керівника апарату господарського суду Запорізької області від 04.12.2015 за вих. № 908/2195/13 зазначено, що станом на 23.10.2014 матеріали справи № 908/2195/13 на адресу господарського суду Запорізької області з суду апеляційної інстанції не повертались, таким чином матеріали справи № 908/2195/13 було втрачено. У матеріалах, що є у наявності господарського суду Запорізької області, оригінал наказу № 908/2195/13 від 27.09.2013 відсутній.

Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області від 28.12.2015 (ВП № 40467776) закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу № 908/2195/13, виданого 27.09.2013 господарським судом Запорізької області. Вказана постанова мотивована відсутністю у відділі оригіналу наказу № 908/2195/13, виданого 27.09.2013.

Враховуючи вищевикладене, у зв’язку з можливим знаходженням повернутого відділом виконавчої служби до господарського суду Запорізької області оригіналу наказу № 908/2195/13 у матеріалах справи № 908/2195/13, які втрачені, 27.09.2018 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернувся до суду з заявою про видачу дублікату наказу.

За результатами розгляду вищевказаної заяви, ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.10.2018 № 908/2195/13 в задоволенні заяви ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про видачу дублікату наказу відмовлено. Також, у вказаній ухвалі судом роз’яснено заявнику, що останній має право звернутися до господарського суду Запорізької області з клопотанням про поновлення пропущеного строку для пред’явлення виконавчого документа до виконання та повторно із заявою про видачу дублікату наказу.

18.10.2018 до господарського суду Запорізької області від ПАТ «НАК «Нафтогаз України» надійшла заява № 39-8-18 від 10.10.2018, відповідно до якої заявник просить суд: 1. Поновити строк для пред’явлення наказу господарського суду Запорізької області від 27.09.2013 № 908/2195/13 до виконання; 2. Видати дублікат наказу господарського суду Запорізької області від 27.09.2013 № 908/2195/13; 3. Направити дублікат наказу господарського суду Запорізької області від 27.09.2013 № 908/2195/13 на адресу Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”.

Згідно п.п. 19.4. п. 19 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред’явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

З викладеного вбачається, що визначальним для видачі дублікату наказу є дотримання обов’язкової умови, а саме: подання заяви в межах строку для пред’явлення виконавчого документу до виконання.

Так, строк пред’явлення наказу господарського суду Запорізької області № 908/2195/13 від 27.09.2013 на виконання встановлено до 11.09.2014.

Вказаний строк пред’явлення наказу був встановлений відповідно до приписів ст. 22 Закону України “Про виконавче провадження” № 606-XIV від 21.04.1999.

З 05.10.2016 набрав чинності новий Закон України “Про виконавче провадження” № 1404-VIII від 02.06.2016.

Пунктом п’ятим Перехідних положень Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 № 1404-VIII встановлено, що виконавчі документи видані до набрання чинності цим Законом, пред’являються до виконання у строки встановлені цим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України “Про виконавче провадження”, виконавчі документи можуть бути пред’явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред’явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», строки пред’явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема, пред’явлення виконавчого документа до виконання.

Такий саме припис встановлений у ст. 23 Закону України “Про виконавче провадження” № 606-XIV від 21.04.1999.

Як встановлено судом, виконавче провадження з примусового виконання наказу № 908/2195/13 закінчено постановою заступника начальника ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області від 30.01.2014. Оригінал наказу № 908/2195/13, згідно із супровідним листом від 30.01.2014 № 750-1/11 направлений до господарського суду Запорізької області.

В подальшому, ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.04.2015 у справі № 908/2195/13 вищевказана постанова визнана недійсною.

Відповідно до п. 4.12.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5, яка була чинною на день винесення ухвали, якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачеві визнана судом незаконною чи скасована начальником або керівником вищестоящого органу державної виконавчої служби, начальником відповідного органу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню у 3-денний строк з дня отримання ухвали суду, постанови начальника або керівника вищестоящого органу державної виконавчої служби, начальника відповідного органу державної виконавчої служби.

Як встановлено судом, виконавче провадження з виконання наказу № 908/2195/13 відновлено постановою заступника начальника ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області від 15.09.2015 (ВП № 40467776). Однак, відновлення відбулося без наявності у відділі виконавчої служби оригіналу даного виконавчого документу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 Закону України “Про виконавче провадження” № 606-XIV від 21.04.1999, який був чинним на день прийняття постанови від 30.01.2014 (згідно якої оригінал наказу був направлений до суду), після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Тобто, застосовуючи аналогію, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його (виконавчого документа) повернення.

Як встановлено судом, та не заперечується заявником, оригінал наказу був повернутий до господарського суду супровідним листом від 30.01.2014 № 750-1/11, та у подальшому оригінал наказу до відділу виконавчої служби направлений не був, що й стало підставою для закінчення виконавчого провадження згідно постанови ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області від 28.12.2015. Тобто, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання має встановлюватися з 30.01.2014 р. – з дня повернення наказу.

Вказані обставини також встановлені у цій справі ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.10.2018 та мають для суду преюдиційне значення при розгляді заяви про поновлення строку для пред’явлення наказу до виконання.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку для звернення до суду з відповідною заявою та поновлення пред’явлення його до виконання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» № 39-8-18 від 10.10.2018 посилається на стратегічне значення НАК «Нафтогаз України» для економіки та безпеки держави, постійне проведення розрахунків за отриманий газ з іноземними постачальниками природного газу, що нерозривно пов’язано з оплатою вартості газу вітчизняними споживачами на її користь, ненадходження до ПАТ «НАК «Нафтогаз України» стягнутої суми заборгованості у розмірі 2 007 105,80 грн., велику кількість судових справ у юридичному департаменті НАК «Нафтогаз України» та справ по супроводженню виконавчих проваджень, обов’язковість до виконання судових рішень на всій території України та відсутність у сторони можливості домогтись виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов’язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Стаття 18 Господарського процесуального кодексу України містить імперативний припис про те, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов’язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об’єднаннями на всій території України.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 327 ГПК України, наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, № 15729/07, від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Проте, нормами п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України передбачено, що видача дублікату виконавчого документа можлива лише тоді, коли стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред’явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату видачі останнього (а не дату видачі дубліката).

Як зазначалось вище, питання щодо видачі ПАТ «НАК «Нафтогаз України» дублікату наказу від 27.09.2013 по справі № 908/2195/13 вже було предметом розгляду, про що 10.10.2018 господарським судом Запорізької області постановлено відповідну ухвалу. Вказана ухвала має преюдиційне значення.

Судом встановлено, та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не заперечує про обізнаність винесення 28.12.2015 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області постанови (ВП № 40467776) про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 908/2195/13, виданого 27.09.2013 господарським судом Запорізької області. Вказана постанова мотивована відсутністю у відділі оригіналу наказу № 908/2195/13, виданого 27.09.2013.

Оскільки, як вказано вище, наказ № 908/2195/13 повернуто 30.01.2014, то строк пред’явлення зазначеного наказу до примусового виконання встановлювався до 30.01.2017.

Таким чином, суд встановив, що заявник - ПАТ «НАК «Нафтогаз України» лише 18.10.2018 звернувся до господарського суду Запорізької області із заявою № 39-8-18 від 10.10.2018 (вх. № 08-11/336/18 від 18.10.2018) про видачу дубліката наказу від 27.09.2013 та поновлення строку пред’явлення його до виконання у справі № 908/2195/13 (більш ніж через 1,5 роки після закінчення строку (30.01.2017) для пред’явлення його до виконання та протягом майже 3 років був обізнаний про винесення ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області постанови від 28.12.2015 про закінчення виконавчого провадження щодо виконання наказу № 908/2195/13 від 27.09.2013).

Посилання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про поважність причин пропуску строку для пред’явлення наказу від 27.09.2013 у справі № 908/2195/13 до виконання спростовуються вищевказаними матеріалами справи.

Доводи заявника про поважність причин пропуску строку викладені у заяві № 39-8-18 від 10.10.2018 не приймаються судом до уваги, оскільки заявник не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування об’єктивної неможливості звернення із заявою про поновлення строку до 30.01.2017 та поважності причин його пропуску. Посилання заявника на практику Європейського суду з прав людини не спростовують факту того, що пропущення імперативно встановленого процесуального строку для подачі такої заяви сталося з вини заявника (позивача) внаслідок неналежного виконання посадових обов’язків його працівниками та відсутності належного контролю з боку керівництва ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що відповідно до згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту поновлення порушеного права позивача.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” № 39-8-18 від 10.10.2018 про поновлення строку пред’явлення наказу від 27.09.2013 до виконання у справі № 908/2195/13 та видачу його дубліката.

Керуючись ст.ст. 234, 235, п.п. 19.4 п. 19 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” № 39-8-18 від 10.10.2018 про поновлення строку пред’явлення наказу від 27.09.2013 до виконання у справі № 908/2195/13 та видачу його дубліката - відмовити.

Відповідно до ст. 235, пп. 19.4 п. 19 розділу XI Перехідних положень ГПК України ухвала суду набрала законної сили 29.10.2018 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя            К.В. Проскуряков