РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2018Справа № 910/9764/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго", м. Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтаженерго", м. Київ

про стягнення 342 997,20 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Кендюшенко А.О. (представник за довіреністю №0-19/17-Д/68 від 21.03.2018р.);

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство "Сумиобленерго" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтаженерго" (відповідач) суми збитків у вигляді попередньої оплати вартості робіт за Договором підряду № 2342/2706/16 від 27.06.2017р. в розмірі 342 997,20 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.09.2018р.

27.08.2018р. (надісланий засобами поштового зв'язку у запропонований судом строк) до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказує на те, що вимоги позивача необґрунтовано завищені на суму 5 083,98 грн., оскільки як вказує відповідач на виконання укладеного з позивачем договору було придбано обладнання на вказану суму, яке в подальшому було передано представнику субпідрядної організації, у зв'язку з чим відповідач просив в задоволенні вимог позивача в частині стягнення 5 083,98 грн. відмовити.

07.09.2018р. (тобто до першого підготовчого засідання) до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує на необґрунтованість доводів відповідача, викладених у відзиві, вказуючи на те, що останнім додано до відзиву лише докази передачі деякого обладнання від постачальників, натомість твердження про передачу такого обладнання субпідряднику та подальше його монтування на об'єктах позивача відповідачем належними засобами доказування не доведено.

У підготовче засідання 11.09.2018р. представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване відсутністю штатного юрисконсульта та відрядженням керівника відповідача до іншого населеного пункту, у задоволенні якого судом відмовлено, з підстав його необґрунтованості, про що оголошено відповідну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

В підготовчому засіданні 11.09.2018р. судом оголошено перерву до 25.09.2018р.

В підготовче засідання 25.09.2018р. представник відповідача повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку ст. ст. 120-121 ГПК України, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.10.2018р.

У судове засідання 16.10.2018р. представник відповідача вкотре не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване відсутністю штатного юрисконсульта та відрядженням керівника відповідача до іншого населеного пункту, у задоволенні якого судом відмовлено, з підстав його необґрунтованості, про що оголошено відповідну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 16.10.2018р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні 16 жовтня 2018 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.06.2017р. між позивачем (замовник) та відповідачем (підрядник) укладено Договір підряду № 2342/2706/16 (надалі - Договір), за умовами якого підрядник зобов'язався виконати та здати замовнику в установлений договором строк закінчені будівельно-монтажні роботи (далі - роботи), а замовник зобов'язався прийняти та оплатити їх (п. 1.1. Договору).

В п. п. 1.2., 1.3. Договору сторони погодили найменування робіт: «Ремонт КТП (ЗТП) з заміною силових трансформаторів філії «СМРЕМ»» (далі - Обєкт). Обсяг, склад, характер виконуваних за цим договором робіт визначені в Дефектних актах (Додаток №3.1-3.3 до Договору) та Листках огляду (Додаток №4.1-4.3 до Договору).

Згідно п. п. 3.1.-3.3. Договору ціна договору визначається згідно з Кошторисною документацією (Договірною ціною та Кошторисами), яка є Додатком №1.1-1.3 до Договору. Ціна договору становить 317 590,00 грн., крім того ПДВ 20% - 63 518,00 грн., Загальна ціна Договору з ПДВ складає 381 108,00 грн. Ціна у Договорі визначена на основі кошторису та є твердою.

В п. 4.2. Договору сторони узгодили порядок розрахунків за договором, а саме оплата у розмірі 100% загальної ціни Договору, визначеної в п. 3.2. Договору, здійснюється протягом 180 банківських днів після повного закінчення підрядником всіх робіт, підписання останнього Акта приймання виконаних будівельних робіт замовником і здачі об'єктів в експлуатацію (підпункт 4.2.1. Договору), за наявності фінансування замовник має право, але не зобов'язаний здійснити повну або часткову попередню оплату робіт (підпункт 4.2.2. Договору), у випадку одержання попередньої оплати та неможливості виконати свої зобов'язання, підрядник повертає замовнику одержані грошові кошти не пізніше 5-ти банківських днів з моменту виявлення такої обставини (підпункт 4.2.3. Договору).

Як вказує позивач, на виконання умов Договору (підпункт 4.2.2. Договору), ним було перераховано відповідачеві попередню оплату вартості робіт на суму 342 997,20 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № від 03.07.2017р.

Відповідно до п. 5.1. Договору початок виконання робіт - не пізніше 5 робочих днів з дати надання підряднику фронту робіт.

Згідно з п. п. 5.2., 5.3. Договору строки виконання та закінчення всіх видів (етапів, комплексів) робіт за договором визначаються Календарним планом виконання робіт (Додаток №2.1-2.3 до Договору), який є невід'ємною частиною цього договору. Датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття замовником.

Договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2017р., в частині здійснення розрахунків та гарантійних зобов'язань - до їх повного виконання (п. 13.1. Договору).

У матеріалах справи також містяться обумовлені договором Додатки №1.1-1.3, №2.1-2.3№3.1-3.3 та №4.1-4.3 до Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, листом вих. № 215 від 27.10.2017р. відповідач звернувся до позивача з проханням надати всі необхідні відключення і допустити персонал підрядника до виконання робіт (в тому числі й за Договором підряду № 2342/2706/16 від 27.06.2017р.) на правах відряджених працівників, просив дозволити виконання робіт в вихідні та святкові дні та роботи після 17:00 на об'єктах, термін виконання робіт з 27.10.2017р. по 31.12.2017р.

У листі № 31/14560 від 23.11.2017р. позивач повідомив відповідача про вчинення всіх необхідних заходів для допуску та початку виконання робіт персоналом відповідача та наголошував останньому на обумовлених договором строках виконання таких робіт.

У листі № 26/15396 від 08.12.2017р. позивач рекомендував прискорити виконання робіт, у тому числі за Договором підряду № 2342/2706/16 від 27.06.2017р. та надати акти приймання виконаних будівельних робіт до позивача на підпис у встановлений договором термін.

У відповідь на лист позивача 27.06.2017р. відповідач у листі вих. № 288 від 19.12.2017р. повідомив позивача про те, що у зв'язку з погіршенням погодних умов, завершення виконання робіт за договором призупинено.

29.12.2017р. між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, якою п. 13.1. Договору викладено у новій редакції, а саме: «Договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін та діє до 30.06.2018р., в частині здійснення розрахунків та гарантійних зобов'язань - до їх повного виконання».

У листі № 31/8021 від 21.06.2018р. позивач рекомендував прискорити виконання робіт за Договором підряду № 2342/2706/16 від 27.06.2017р. та надати акти приймання виконаних будівельних робіт до позивача на підпис у встановлений договором термін, проте як вказує позивач вказаний лист був залишений відповідачем без відповіді та задоволення.

За наведених вище обставин, оскільки відповідачем було порушено взяті на себе за Договором підряду № 2342/2706/16 від 27.06.2017р. зобов'язання щодо своєчасного та в повному обсязі виконання робіт, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просить суд стягнути з відповідача 342 997,20 грн. збитків у вигляді попередньої оплати вартості робіт за Договором.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з п. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна або способи її визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Судом встановлено перерахування позивачем на підставі підп. 4.2.2. п. 4.2. Договору відповідачеві 342 997,20 грн. у якості попередньої оплати вартості робіт, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № від 03.07.2017р. на вказану суму та не заперечується відповідачем.

Як вказувалось вище, в п. 5.1. Договору сторони погодили початок виконання робіт - не пізніше 5 робочих днів з дати надання підряднику фронту робіт.

У відповідності до п. п. 5.2., 5.3. Договору та Додатку № 2.1 до Договору строк виконання обумовлених договором робіт - 8 календарних днів.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується звернення позивача з листами до відповідача про прискорення виконання робіт за Договором підряду № 2342/2706/16 від 27.06.2017р. та надання актів приймання виконаних будівельних робіт до позивача на підпис у встановлений договором термін.

Як передбачено у ч. ч. 1, 2 ст. 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Суд констатує відсутність у матеріалах справи доказів виконання відповідачем обумовлених Договором підряду № 2342/2706/16 від 27.06.2017р. робіт у повному обсязі та у передбачений договором строк.

Так, між сторонами в порядку п. 4.2.1., 5.3. Договору відповідний акт виконаних робіт на підтвердження виконання підрядником обумовлених договором робіт у повному обсязі не підписано, доказів виконання обумовлених договором робіт матеріали справи не містять, що не заперечується відповідачем.

Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

За загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України, ст. 202 ГК України). Ці підстави наведено у ст. ст. 599 - 601, 604- 609 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

При цьому, сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів передачі-приймання виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання відповідачем робіт.

В силу приписів ч. ч. 1, 2 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Прострочення підрядником виконання робіт лише дає право замовнику на відмову від договору згідно ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України проте не є автоматичною підставою для виникнення грошового зобов'язання з повернення на користь замовника одержаних коштів (в тому числі в якості збитків).

У даному випадку на замовника покладається обов'язок щодо доведення суду у діях відповідача складу (елементів) цивільного правопорушення.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Аналогічні положення містяться і в ч. ч. 3, 4 ст. 225 Господарського кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною 2 ст. 224 Господарського кодексу України передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Як передбачено в ч. ч. 1, 6 ст. 226 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. У разі невиконання зобов'язання виконати певну роботу (надати послугу) управнена сторона має право виконати цю роботу самостійно або доручити її виконання (надання послуги) третім особам, якщо інше не передбачено законом або зобов'язанням, та вимагати відшкодування збитків, завданих невиконанням зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 193 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання. Управнена сторона має право не приймати виконання зобов'язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов'язання.

Як встановлено судом вище позивач не отримав результату робіт, обумовленого умовами укладеного з відповідачем договору, а відповідачем не доведено суду факту виконання таких робіт.

Обов'язковою передумовою задоволення вимог щодо відшкодування збитків є встановлення в діях відповідача складу цивільного правопорушення, складовими частинами якого є: протиправність поведінки винної особи як заподіювача збитків (дії чи бездіяльності особи); причинний зв'язок між діями винної особи та заподіянням збитків (зв'язок протиправної поведінки і збитків, що настали, при якому протиправність є причиною, а збитки - наслідком); розмір збитків (їх наявності та розміру); вина. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Отже кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема, протиправна поведінка заподіювача шкоди, розмір збитків, причинний зв'язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором.

Позивачем належними засобами доказування доведено суду розмір збитків, а саме 342 997,20 грн. - сума перерахованих коштів за договором у якості передоплати вартості робіт.

Дії відповідача перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з завданими позивачеві збитками.

При цьому, доказів відсутності вини (умислу чи необережності) у заподіянні збитків позивачеві відповідачем суду не надано.

Перерахувавши відповідачу на виконання умов Договору попередню вартість робіт на заявлену суму, позивач зробив витрати, тоді як відповідач свого зобов'язання за умовами Договору не виконав, чим порушив право позивача (замовника) отримати виконані роботи, а тому суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах позивач є управненою стороною, а відповідач - учасником відносин, який порушив вказане господарське зобов'язання.

Таким чином, у спірних правовідносинах наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заявленої до стягнення суми збитків на підставі статті 224 ГК України та частини 2 статті 849 ЦК України. Зазначена сума збитків покриває втрату позивачем майна (попередньої оплати вартості робіт) у розумінні частини 2 статті 224 ГК України.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 19.06.2018р. у справі № 910/23262/16.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо необґрунтованого завищення позивачем своїх вимог на суму 5 083,98 грн., оскільки як вказує відповідач на виконання укладеного з позивачем договору було придбано обладнання на вказану суму, яке в подальшому було передано представнику субпідрядної організації у встановленому процесуальним законом порядку, на що звертав увагу суду позивач у відповіді на відзив, відповідачем не доведено, зокрема, з наданих суду доказів не вбачається, що отримане від постачальників обладнання було передано та вмонтовано підрядником на виконання укладеного між сторонами договору.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідач належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/9764/18 підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягнення з відповідача підлягає 342 997,20 грн. суми збитків у вигляді попередньої оплати вартості робіт за Договором.

Судовій збір в розмірі 5 144,96 грн., відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтаженерго" (ідентифікаційний код 40338501, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 39Г) на користь Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" (ідентифікаційний код 23293513, місцезнаходження: 40035, Сумська обл., м. Суми, вул. І.Сірка, буд. 7) 342 997,20 грн. (триста сорок дві тисячі дев'ятсот дев'яносто сім гривень 20 коп.) збитків та 5 144,96 грн. (п'ять тисяч сто сорок чотири гривні 96 коп.) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.10.2018р.

Суддя С.М. Морозов