УХВАЛА

м. Київ

30.10.2018Справа № 910/15976/16

За скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС»
на бездіяльність Державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві
у справі№910/15976/16
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Трест промтехмонтаж-2»
простягнення 67 217,82 грн.
Суддя Васильченко Т.В.

Представники учасників справи:
від позивача (скаржника):Грищенко О.М. довіреність б/н від 22.03.2018;
від відповідача:не з'явився;
від ВДВС:Белан І.В. довіреність №13247/15.8-25 від 07.05.2018.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трест промтехмонтаж-2" про стягнення 67217,82 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору № 01-10/10 від 01.10.2010 на виготовлення закладних деталей.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2016 у справі №910/15976/16 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трест промтехмонтаж-2" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" 38875,40 грн. - основного боргу, 3493,05 грн. - 3% річних, 21925,73 грн. - інфляційних втрат та 1378,00 грн. - судового збору.

14.11.2016 на виконання вказаного рішення суду видано відповідний наказ.

13.09.2018 до загального відділу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в якій просить:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16 із врахуванням ст. ст. 10,18, 26, 48 Закону України "Про виконавче провадження";

- зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16 із врахуванням ст. ст. 10, 18, 26, 48 Закону України "Про виконавче провадження", та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16;

- зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві внести всі документи, які стосуються виконавчого провадження №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16 до Автоматизованої систем виконавчого провадження;

- стягнути із Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" витрати на правничу допомогу у розмірі 2160,00 грн.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/1655 від 13.09.2018 у зв'язку із перебуванням судді Мельника В.І. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/15976/16, за результатом проведення якого скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" на бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі №910/15976/16 передано для розгляду судді Васильченко Т.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 прийнято справу №910/15976/16 для розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" на бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві до провадження та призначено розгляд скарги в судовому засіданні на 09.10.2018.

05.10.2018 через відділ діловодства суду від Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшли матеріали виконавчого провадження №53023400.

09.10.2018 Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві через відділ діловодства суду подав клопотання про залишення скарги позивача без руху або без розгляду, у зв'язку з тим, що заявником не визначено дати з якої йому стало відомо про бездіяльність державного виконавця, а також скарга не містить фактів конкретного невиконання державним виконавцем виконавчих дій, що призвели до порушення прав скаржника та на адресу ВДВС не було направлено всі документи, що мають бути додані до скарги.

Оскільки судове засідання призначене на 09.10.2018 не відбулось, у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді, ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2018 розгляд справи призначено на 25.10.2018.

В судовому засіданні 25.10.2018 судом була оголошена перерва до 30.10.2018, про що учасники справи були повідомлені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні 30.10.2018 вимоги скарги підтримав в повному обсязі, в свою чергу, представник ВДВС проти задоволення скарги заперечив, просив відмовити.

Інші учасники справи, а саме відповідач, що повідомлений належним чином про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, неявка відповідача не є перешкодою для розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" на бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Розглянувши в судовому засіданні 30.10.2018 клопотання Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про залишення скарги без руху чи без розгляду суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даного клопотання з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Як визначено в п. 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" якщо обов'язок органу Державної виконавчої служби вчинити певну дію прямо передбачено законом, але строк її вчинення не зазначений, то бездіяльність даного органу може бути оскаржена в будь-який час, коли скаржник дійде висновку про порушення у зв'язку з цією бездіяльністю його прав і охоронюваних законом інтересів, оскільки правопорушення є таким, що триває в часі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника заявника та ВДВС, суд дійшов висновку про задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" на бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, з огляду на таке.

Постановою від 02.12.2016 головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Скуржинською Н.М. було відкрито виконавче провадження №53023400 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.11.2016 №910/15976/16.

26.06.2017 головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Скуржинською Н.М. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки у боржника відсутні кошти та майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку, виявились безрезультатними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 по справі №910/15976/16 визнано недійсною та скасовано постанову Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 26.06.2017 про повернення наказу Господарського суду міста Києва від 14.11.2016 по справі №910/15976/16 стягувачеві.

27.12.2017 головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Скуржинською Н.М було відновлено виконавче провадження №53023400 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.11.2016 №910/15976/16.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавчі дії - це заходи примусового виконання, перелік яких міститься в ст. 10 названого Закону, а саме: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання.

При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997). Зокрема, у рішенні ЄСПЛ у справі "Войтенко проти України" від 29.06.2004 (заява № 18966/02) Високий суд нагадує практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (див. серед інших джерел, "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, § 40, ЄСПЛ 2002-III; "Ясіуньєне проти Латвії", заява № 41510/98, § 45, 6 березня 2003 року) - п. 53.

ЄСПЛ також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

У справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01 (рішення від 07.06.2005) ЄСПЛ вказав, що Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Із моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.

При цьому, частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина 5 статті 18 Закону).

При цьому, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження").

Отже, за приписами Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний проводити перевірку майнового стану боржника систематично, не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника та не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав.

Періодичність проведення таких перевірок чітко визначена Законом України «Про виконавче провадження», тобто такі перевірки не мають вчинятися державним виконавцем одноразово.

Разом з цим, п. 2 Розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 передбачено, що у разі виконання рішень про стягнення коштів з юридичних осіб виконавець перевіряє також наявність майна боржника за даними балансу. Копію балансу виконавець може отримати безпосередньо у боржника або у відповідних державних органах.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у справі №911/167/17 від 23.08.2018, №908/6142/14 від 20.04.2018, №4/041-10 від 10.04.2018, №12/57 від 16.04.2018 та інших.

Проте, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №53023400 державним виконавцем всупереч частині 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» регулярні перевірки щодо виявлення майна (коштів) боржника у визначені законодавством строки не здійснює, як і відсутні докази того, що державний виконавець вчиняє дії щодо виявлення майна боржника за даними балансу підприємства.

При цьому, судом враховано, що вимоги абз. 3 ч. 5 ст. 13 Закону, які визначають, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом, не звільняють державного виконавця від встановленого ч. 1 ст. 18 Закону обов'язку вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі, і стосується строків прийняття окремих рішень та вчинення окремих дій виконавчих дій, а не загальних строків здійснення виконавчого провадження та періодичності перевірки майнового стану боржника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №915/1294/13 від 18.07.2018.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, після відновлення виконавчого провадження №53023400 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.11.2016 №910/15976/16, державним виконавцем Скуржинською Н.М. сформовано запити до регіонального сервісного центру МВС у м. Києві та Київській області, державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, Правобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві, відділу технічного нагляду Державної інспекції сільського господарства, територіального сервісного центру МВС РСЦ МВС України №8041, відділу ДРАЦС РС ГтУЮ у м. Києві, Державної міграційної служби України, Київського міського бюро технічної інвентаризації, ГУ Держгеокадастру у м. Києві, ГУ Держгеокадастру у Київській області, Державної авіаційної служби України та Державної служби України з безпеки на транспорті; сформовано в січні 2018 року платіжні вимоги до банківської установи, де зареєстровані рахунки боржника та в січні 2018 року складено акт про те, що адресою м. Київ, вул. М.Краснова, 33 боржника та його майна не виявлено.

Інших дій щодо розшуку майна боржника державним виконавцем не вчиняється, в тому числі щодо перевірки наявності майна боржника за даними балансу підприємства, отримання інформації про боржника, його майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних у відповідності до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», тощо.

Тоді як, відповідно до пунктів 18, 19 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого: вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржника керівника та засновника відповідача надання пояснень за фактами невиконання рішення суду або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження та у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції").

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що доводи скаржника, про те, що державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві не здійснюються у встановлені Законом строки всі необхідні та достатні заходи для розшуку майна (коштів) боржника є обґрунтованими, у зв'язку з чим скарга підлягає задоволенню в частині визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця.

За приписами статті 343 Господарського процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на встановлені судом обставини щодо бездіяльності та враховуючи вимоги ст. 343 ГПК України, суд дійшов висновку, що з метою усунення порушення (поновлення порушеного права заявника) слід зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві усунути допущене порушення шляхом вжиття заходів щодо перевірки майнового стану боржника у виконавчому провадженні №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16 у строки і порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим скарга в цій частині також підлягає задоволенню.

Крім цього, пунктом 1,4 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов'язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Згідно з п.2 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016р. №2432/5, автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп'ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Пунктами 2, 3 розділу IV Положення визначено, що виконавцем до Системи обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов'язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення.

При цьому, Міністерство юстиції України забезпечує вільний та безоплатний доступ до інформації Системи у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації (на основі поширених веб-оглядачів та редакторів) без обмежень та цілодобово у формі відкритих даних. З метою забезпечення доступу до інформації Системи сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз'яснюється таке право, вказуються адреса відповідного веб-сайту в мережі Інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання. Система забезпечує можливість формування сторонами виконавчого провадження узагальненої інформації про рішення (виконавчі дії), прийняті (вчинені) виконавцем, із зазначенням дати їх прийняття (вчинення) та з можливістю роздрукування такої інформації (п.п.1,2 розділу VІ Положення).

Отже, державним виконавцем вносяться відомості про вчинення всіх виконавчих дій у виконавчому провадженні до автоматизованої системи виконавчого провадження, доступ до якої є відкритим у мережі Інтернет з урахуванням наявного у сторони виконавчого провадження ідентифікатору для доступу до інформації про виконавче провадження.

Втім, як встановлено судом державний виконавець Скуржинська Н.М. в межах виконавчого провадження №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.11.2016 по справі №910/15976/16 вищезазначені вимоги чинного законодавства не виконала і відповідні відомості не внесла у автоматизовану систему, що є порушенням права заявника на інформацію щодо виконавчого провадження.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, враховуючи, що державним виконавцем Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві не вживаються усі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у цій справі, тобто він не організовує виконання судового рішення у порядку, встановленому законом, суд дійшов висновку про задоволення скарги ТОВ «Компанія «НОТАПС» на бездіяльність державного виконавця Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16.

Згідно ст. 344 ГПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Стягувачем при поданні скарги заявлено вимоги про покладення на Святошинський ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві 2 160,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Частинами 4, 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

02.08.2018 між ТОВ «Компанія «НОТАПС» та адвокатом Грищенко О.М. укладено договір про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) №02-08-2018, відповідно до умов якого адвокат Грищенко Олександр Миколайович здійснював підготовку по написанню та поданні скарги на бездіяльність Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.11.2016 по справі №910/15976/16 та приймав участь в судових засіданнях по розгляду поданої скарги.

Пунктом 3.1 вказаного договору, визначено, що вартість виконання передбачених цим договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи виконавця складає 120,00 грн. (включаючи всі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до пункту 1.1 договору) та участь у судовому засіданні (не менше одного), вартість участі у котрому складає 300,00 грн.

Відповідно до пункту 3.2 договору, замовник повинен сплатити: 1 500,00 грн. в якості авансу в строк до 30 серпня 2018 року, а іншу частину відповідно до акту здачі-прийняття виконаних робіт та наданих послуг, не більше 10 днів із моменту підписання акту здачі-прийняття виконаних робіт та наданих послуг.

Як вбачається з наданих актів здачі-приймання робіт, які містять детальний опис виконаних робіт, вартість виконаних робіт за цим договором становить 2 160,00 грн., яка сплачена замовником повністю, про що свідчать наявні в матеріалах справи квитанції.

При цьому, судом враховано, що заявлений до відшкодування розмір судових витрат не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права (оскільки висвітлює затрати по роботі адвоката у даній справі), що відповідає правовим позиціям, викладеним Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16 та у постановах від 25.04.2018 у справі №922/3142/17, від 02.05.2018 у справі №910/22350/16, від 11.06. 2018 року у справі №923/567/17 та інших.

До того ж, ч. 6 ст.126 ГПК України визначено, що обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Втім, Святошинським ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві під час розгляду скарги не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги через їх неспівмірність.

За вказаних обставин, судові витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 2 160,00 грн. підлягають відшкодуванню скаржнику за рахунок органу ДВС.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 235, 342-344 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ТОВ «Компанія «НОТАПС»» на бездіяльність державного виконавця Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16 задовольнити.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16 в частині порушення строків та порядку проведення перевірки майнового стану боржника щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16.

3. Зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом вжиття заходів щодо перевірки майнового стану боржника у виконавчому провадженні №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16 у строки і порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

4. Зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві усунути допущене порушення шляхом внесення документів, які стосуються виконавчого провадження №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16 до Автоматизованої систем виконавчого провадження.

5. Стягнути із Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (03148, м. Київ, вул.. Гната Юри, 9, ідентифікаційний код 3499049) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС»» (03187, м. Київ, вул. Ак. Глушкова, 40, кор. 5, офіс 526, ідентифікаційний код 38964292) витрати на правничу допомогу у розмірі 2160 (дві тисячі сто шістдесят) грн. 00 коп. Видати наказ.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складання її повного тексту у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.11.2018.

Суддя Т.В. Васильченко