РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.11.2018Справа №910/11592/18

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 36 228,99 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" (надалі - ПАТ "СК "Провідна") звернулося до господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (надалі - ТДВ "СК "Альфа-Гарант") про стягнення 36 228,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ "СК "Провідна" на підставі договору добровільного комплексного автострахування №06/0670433/9069/15 від 16.04.2015 та внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Toyota Highlander, державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Volkswagen Caddy, державний номер НОМЕР_2, водієм якого скоєно ДТП, застрахована ТДВ "СК "Альфа-Гарант" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5232541, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування йому збитків у в частині 36 228,99 грн. покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.09.2018 відкрито провадження у справі №910/11592/18; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); задоволено клопотання позивача та витребувано у відповідача та Моторного (транспортного) страхового бюро України інформацію щодо особи, яка є страховиком за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісом) №АЕ/5232541; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Вказана ухвала суду від 05.09.2018 була надіслана відповідачу на адресу, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26), рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали та у відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення №126 дана ухвала вручена відповідачу 12.09.2018.

17.09.2018 через відділ діловодства суду від ТДВ "СК "Альфа-Гарант" надійшов відзив на позовну заяву з доказами його направлення позивачу, в якому відповідач не заперечує проти законності вимог ПАТ "СК "Провідна" щодо отримання страхового відшкодування, однак заперечує проти суми заявлених вимог з тих підстав, що рахунок-фактури № від 11.09.2015 не може бути доказом завданих збитків, а лише відображає вартість відновлювального ремонту на конкретній станції технічного обслуговування (надалі - СТО) на конкретну дату, в той час як позивачем не надано доказів, що автомобіль Toyota Highlander було відремонтовано саме на СТО, якою виставлено такий рахунок. Також, відповідач звертає увагу суду, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи за полісом. Крім того, на виконання вимог ухвали від 05.09.2018 відповідачем надано суду копію полісу №АЕ/5232541.

19.09.2018 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, згідно якої страховиком відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Volkswagen Caddy, державний номер НОМЕР_2, за договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5232541 є ТДВ "СК "Альфа-Гарант".

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

16.04.2015 між ПАТ "СК "Провідна" (страховик) та Компанією "Cisco Systems Management B.V." через Представництво "Сіско Сістемз Менеджмент Б.В." (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного комплексного автострахування №06/0670433/9069/15 (надалі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом Toyota Highlander, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 22 Договору строк його дії встановлено з 28.04.2015 по 27.04.2016.

03.09.2015 о 12:15 год. по вул. Київській, 23 у м. Бровари в напрямку руху до м. Києва сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля Toyota Highlander, державний номер НОМЕР_1, та автомобіля Volkswagen Caddy, державний номер НОМЕР_2, а саме: ОСОБА_2, керуючи автомобілем Volkswagen Caddy, не була уважною, не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечну швидкість руху та не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем Toyota Highlander, який рухався попереду в попутному напрямку, у зв'язку з чим обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою №71721971 про дорожньо-транспортну пригоду від 08.09.2015.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2015 у справі №361/6818/15р.-П, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акту № від 12.10.2015, в якому також міститься розрахунок страхового відшкодування, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосаміт та столичному" рахунку-фактури № від 11.09.2015, ремонтної калькуляції №D1345 від 11.09.2015 та на підставі заяви страхувальника № про виплату страхового відшкодування від 04.09.2015, позивач виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів (на рахунок СТО) у сумі 36 728,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №0042444 від 13.10.2015.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2015 у справі №361/6818/15р.-П вбачається, що транспортний засіб - автомобіль Volkswagen Caddy, державний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Toyota Highlander, державний номер НОМЕР_1, знаходився під керуванням ОСОБА_2.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Volkswagen Caddy, державний номер НОМЕР_2, - ОСОБА_2, встановлена у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи (з наданого відповідачем полісу №АЕ/5232541 та наданої Моторним (транспортним) страховим бюро України інформації) цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Volkswagen Caddy, державний номер НОМЕР_2, станом на дату настання спірної ДТП була застрахована ТДВ "СК "Альфа-Гарант" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5232541.

Наведеним договором (поліс №№АЕ/5232541) передбачено, що франшиза становить 500,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50 000,00 грн.

Суд відзначає, що в силу приписів ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин підлягають застосуванню Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, чинній на момент страхового випадку (ДТП), тобто, станом на 03.09.2015.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

На підтвердження розміру витрат, завданих спірною ДТП автомобілю страхувальника за Договором, позивачем було надано суду страховий акт № від 12.10.2015, в якому також міститься розрахунок страхового відшкодування, виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосаміт та столичному" рахунку-фактури № від 11.09.2015, ремонтну калькуляцію №D1345 від 11.09.2015 та платіжне доручення №0042444 від 13.10.2015 на суму у сумі 36 728,99 грн. з призначенням платежу - оплата страхового відшкодування за договором №06/0670433/9069/15, згідно акту № для представництва "Сіско Сістемз Менеджмент Б.В." без ПДВ.

З аналізу ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України та ст.ст. 25, 26 Закону України "Про страхування" вбачається, що сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов'язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами по справі.

Пунктом 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, передбачено, що значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Відповідно до Свідоцтва №СХХ930706 про державну реєстрацію транспортного засобу автомобіля Toyota Highlander, державний номер НОМЕР_1, рік випуску - 2015 і на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував 7 - ми років, а тому коефіцієнт фізичного зносу дорівнював нулю.

Щодо тверджень відповідача про відсутність доказів здійснення ремонту Toyota Highlander СТО (Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосаміт та столичному"), яким було виставлено рахунок-фактури № від 11.09.2015, суд зазначає наступне.

Як вбачається із рахунку-фактури № від 11.09.2015, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосаміт та столичному", вартість робіт та запчастин (матеріалів), необхідних для відновлювального ремонту автомобіля Toyota Highlander, державний номер НОМЕР_1, складає 36 728,99 грн. (з ПДВ).

Із платіжного доручення №0042444 від 13.10.2015 вбачається, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Автосаміт та столичному" було перераховано кошти у сумі 36 728,99 грн.

У суду відсутні будь-які підстави вважати, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосаміт та столичному" не було виконано відновлювального ремонту застрахованого за Договором автомобіля після одержання від позивача суми коштів, необхідної для такого ремонту.

Натомість, частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Більш того, судом враховано, що відповідач є професійним учасником ринку страхування, а відтак приписами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (зокрема, ст.ст. 31-1, 34 цього Закону) на нього покладено обов'язок протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення розпочати розслідування події, що містить ознаки страхового випадку, для своєчасного здійснення страхового відшкодування (зокрема, направити запити на одержання інформації, направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків).

В той же час, відповідачем не було надано доказів необґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку (в тому числі, не надано свого контррозрахунку суми страхового відшкодування), як не реалізовано свого права на доведення обставин не здійснення СТО ремонту автомобіля.

А тому зважаючи на те, що як процесуальним, так і матеріальним законодавством страховика за полісом наділено широким колом засобів для одержання інформації з приводу події, що містить ознаки страхового випадку, та встановлено обов'язок розслідувати таку подію, саме по собі посилання відповідача про імовірність не здійснення відновлювального ремонту застрахованого за Договором автомобіля, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів та ненадання відповідачем жодних доказів на доведення зворотного, не є достатньою підставою для висновку суду про невчинення таких дій.

Позивачем заявлено до стягнення суму матеріального збитку з урахуванням податку на додану вартість (хоча в платіжному дорученні №0042444 від 13.10.2015 і зазначається, що проплата коштів здійснена без ПДВ). Такі висновки суду базуються на тому, що сума, перерахована згідно платіжного доручення №0042444 від 13.10.2015 дорівнює сумі, зазначеній у рахунку-фактури № від 11.09.2015, а в останньому вказано, що вартість робіт та запчастин (матеріалів) з ПДВ складає 36 728,99 грн., а без ПДВ - 30 607,48 грн.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції чинній на момент скоєння ДТП) встановлено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (надалі - "ПДВ"). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Таким чином, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією винної сторони або стягується судом після дослідження обставин чи є надавач послуг з ремонту автомобіля, який був пошкоджений під час ДТП з вини іншої особи, платником податку на додану вартість.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/171/17.

Як вбачається із Даних реєстру платників ПДВ, який міститься на офіційному урядовому порталі за посиланням https://cabinet.sfs.gov.ua/cabinet/faces/public/reestr.jspx, зареєстроване як платник податку на додану вартість з 20.11.2008.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автосаміт та столичному" (індивідуальний податковий номер 09) є платником податку на додану вартість з 20.11.2008, що підтверджується даними реєстру платників ПДВ, які міститься на офіційному веб-сайті Державної фіскальної служби України за посиланням https://cabinet.sfs.gov.ua/cabinet/faces/public/reestr.jspx.

Відтак, керуючись п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд приходить до висновку про правомірність включення до заявленого до стягнення розміру страхового відшкодування суми податку на додану вартість у розмір 6 121,50 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 36 728,99 грн.

З метою отримання страхового відшкодування позивач на підставі ст.ст. 11, 509, 530 Цивільного кодексу України та ст.ст. 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звернувся до відповідача із заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації (вих. №03-17/14697 від 04.12.2015), в якій просив здійснити відшкодування у розмірі 36 728,99 грн. на рахунок ПАТ "СК "Провідна" за вказаними у даному листі реквізитами.

Заява ПАТ "СК "Провідна" вих. №03-17/14697 від 04.12.2015 була одержана ТДВ "СК "Альфа-Гарант" 11.12.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №427 та не заперечується відповідачем.

У п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З огляду на дату одержання відповідачем заяви позивача про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації (11.12.2015), суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем зобов'язання з виплати страхового відшкодування за полісом №АЕ/5232548 є таким, що настав.

Однак, відповідачем не надано суду доказів на спростування твердження позивача, що ТДВ "СК "Альфа-Гарант" не здійснило відшкодування шкоди (в тому числі, після звернення позивача до суду із даним позовом).

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом №АЕ/5232548 розміри лімітів відповідальності (50 000,00 грн.) та франшизи (500,00 грн.), відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 36 228,99 грн.

Зобов'язання відповідача перед позивачем у розмірі 36 228,99 грн. підтверджується матеріалами справи. Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ТДВ "СК "Альфа-Гарант" на користь ПАТ "СК "Провідна" страхового відшкодування у розмірі 36 228,99 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у зв'язку з задоволенням позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25; ідентифікаційний код 23510137) суму страхового відшкодування у розмірі 36 228 (тридцять шість тисяч двісті двадцять вісім) грн. 99 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят два) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 08.11.2018.

Суддя Р.В. Бойко