Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2018 р. м. Житомир Справа № 906/557/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, адвокат, ордер №367000043 від 30.05.2018р та договір

№01г18 від 21.03.2018р про надання правової допомоги,

ОСОБА_2, директор, наказ №19-к від 24.01.2012р,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТК" (м.Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" (м.Малин, Житомирська область)

про стягнення 223886,08 грн.

Судове засідання проводиться в режимі відеоконференції з Східним апеляційним господарським судом.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТТК" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" про стягнення 223886,08грн, а також судових витрат та витрати на оплату правничої допомоги.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10.07.2018р прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10.10.2018р закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 01.11.2018р.

Представник позивача в судовому засіданні 01.11.2018р позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив №217/0922018 від 17.09.2018р, запереченнях від 24.10.2018р та просили позов задовольнити.

Відповідач своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням №459 та №750 про вручення уповноваженій особі відповідача рекомендованих листів (а.с.188-189). У зустрічній позовній заяві від 18.08.2018р, яка фактично є відзивом на позовну заяву, відповідач проти позову заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

24.10.2018р на адресу суду від представника відповідача ТОВ "Малинський ливарний завод" ОСОБА_3 надійшло клопотання від 10.10.2018р про приєднання доказів з доданими до нього документами (а.с.190-196).

25.10.2018р на електронну адресу суду від представника позивача ТОВ ТТК надійшли заява від 24.10.2018р про вирішення питання про судові витрати щодо правничої допомоги після ухвалення рішення по суті позовних вимог; клопотання про приєднання доказів від 24.10.2018р з доданими документами; заперечення позивача проти клопотання відповідача від 10.10.2018р (а.с.198-215). 29.10.2018р ці ж документи надійшли до суду поштовим звязком (а.с.216-232).

31.10.2018р на електронну адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання від 31.10.2018р про відкладення розгляду справи у звязку з участю в іншій справі в Апеляційному суді Одеської області.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення вказаних клопотань відповідача. Зокрема зазначив, що відповідач не був позбавлений права раніше надіслати до суду докази, під час підготовчого провадження, а оскільки ухвалою суду 10.10.2018р закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті, то вважає, що відповідачем пропущено строк для подачі доказів. Представники позивача заперечили про задоволення клопотання про відкладення розгляду справи, зокрема зазначили, що дата та час судового засідання для розгляду справи по суті узгоджувалась з представником відповідача. Крім того вказали, що відповідач не був позбавлений можливості направити іншого представника.

В судовому засіданні 01.11.2018р, при розгляді справи по суті, на стадії з'ясування клопотань які не були заявлені з поважних причин, судом розглянуто клопотання відповідача від 10.10.2018р про приєднання доказів, в якому відповідач просить долучити до матеріалів справи документи, а також клопотання позивача від 24.10.2018р про приєднання доказів. Суд задовольняє вказані клопотання з огляду на таке.

Частиною 3 статті 3 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, згідно статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Представник відповідача під час підготовчого судового засідання 10.10.2018р, яке проводилось в режимі відеоконференції, повідомляв про надіслання суду клопотання про приєднання доказів, які він не міг завчасно надати з посиланням на те, що довіреність на представництво інтересів відповідача він отримав лише 10.10.2018р, у звязку з чим просив їх прийняти, вказавши на неможливість подачі таких доказів раніше, водночас не заперечивши проти закриття підготовчого засідання і призначення справи до розгляду по суті та вирішення даного клопотання після початку розгляду справи по суті.

Заперечення проти задоволення клопотання представника відповідача від 10.10.2018р позивачем викладені письмово (а.с.216-221) до яких додано докази на підтвердження спростування доводів викладених у клопотанні відповідача від 10.10.2018р.

Судом приймається до уваги той факт, що оскільки підготовче судове засідання 10.10.2018р проводилось в режимі відеоконференції і відповідачем довіреність представнику відповідача ОСОБА_3 була видана лише 10.10.2018р, останній з обєктивних причин не мав можливості подати додані до клопотання від 10.10.2018р докази в судовому засіданні 10.10.2018р.

В свою чергу, судом також враховується, що додані до заперечень позивача від 24.10.2018р докази також не могли бути подані позивачем раніше, оскільки про необхідність спростування доводів викладених у клопотанні відповідача від 10.10.2018р та подання відповідних доказів, позивачу стало відомо лише після отримання від відповідача клопотання від 10.10.2018р.

Суд вважає наведені сторонами обставини пропуску строку на подання доказів поважними та приймає до розгляду додані до клопотання відповідача від 10.10.2018р докази та докази, які додані позивачем до заперечень від 24.10.2018р, клопотання про приєднання доказів від 24.10.2018р на стадії розгляду справи по суті.

Судом також розглянуто клопотання представника відповідача ОСОБА_3 від 31.10.2018р про відкладення розгляду справи та відхилено з огляду на таке.

В обґрунтування вказаного клопотання про відкладення розгляду справи, представник відповідача ОСОБА_3 зазначив про неможливість участі в даній справі, у зв'язку з участю в іншій справі в Апеляційному суді Одеської області за №496/6067/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4, в якій ОСОБА_3 представляє інтереси апелянта.

Слід зазначити, що метою судового представництва є необхідність забезпечення реалізації процесуальних прав осіб, які беруть участь у справі. Про призначення справи до розгляду відповідач був повідомлений завчасно, тобто, мав час та можливість і для вибору представника своїх інтересів під час розгляду справи, і для реалізації своїх прав як відповідача по справі, зокрема, для ознайомлення з матеріалами справи, подачі доказів тощо.

Суд зауважує, що відповідач мав можливість здійснити повний та професійний судовий захист своїх інтересів не лише направивши представника товариства в засідання суду для надання усних пояснень, а й підготувавши письмові пояснення по суті господарського спору та надавши (за наявності) відповідні письмові докази у спростування позовних вимог ТОВ "ТТК" про стягнення 223886,08 грн.

Судом також враховується, що розгляд даної справи неодноразово відкладався господарським судом, зважаючи у тому числі, на неявку відповідача, заявлені ним клопотання від 18.09.2018р та від 25.09.2018р про відкладення розгляду справи. При цьому, відсутність представника відповідача, відповідно до ст.216 ГПК України, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість розгляду справи у відповідному судовому засіданні і, у даному випадку, таких обставин судом не встановлено. До того ж, ухвалою суду від 10.10.2018р явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась.

При цьому, господарський суд враховує також те, що в матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги №004/01-КС від 19.01.2018р укладений з адвокатом ОСОБА_5, а тому відповідач не був позбавлений можливості направити в дане судове засідання адвоката ОСОБА_5, або прибути безпосередньо керівнику товариства.

За наведених обставин, клопотання представника відповідача від 31.10.2018р про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте, своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався; зважаючи на те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалася, господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача, за наявними у ній матеріалами, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Дослідивши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2017р між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТТК" (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" (покупець/відповідач) укладено договір поставки №02-11-17/69/1 в межах довгострокових господарських звязків (далі - договір) (а.с.13-14).

Згідно з ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.1.1 договору, постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти покупцю (передавати у власність/повне господарське володіння) запасні частини та витратні матеріали (надалі по тексту товар), а покупець зобовязується на умовах та в порядку визначених цим договором приймати та оплачувати товар.

Відповідно до пункту 2.1 договору, сторони домовились, що товар по даному договору поставляється на умовах визначених у додатках, які є невідємною частиною даного договору, до даного договору.

Загальна сума цього договору визначається (дорівнює) виходячи з цін на товари, які постачаються у відповідності до умов цього договору, та вказується у додатках до даного договору, які є невідємними частинами цього договору (пункт 3.1 договору).

Згідно п.3.2 договору, покупець зобовязується здійснювати оплату за товар на умовах та у розмірі вказаному у додатках до даного договору.

Відповідно до п.4.1. договору, передача-приймання товару проходить в місці здійснення поставки кожної окремої партії товару, з обовязковим оформленням видатково-прибуткової накладної та/або акту приймання-передачі, та інших документів передбачених чинним законодавством, в залежності від виду та умов поставки товару.

Датою поставки товару вважається дата, яка вказана у видатково-прибутковій накладній постачальника та яка підписується уповноваженим представником покупця. Перехід права власності на товар (ризик випадкового знищення або пошкодження/псування товару) від постачальника до покупця, відбувається в момент приймання-передачі товару (пункт 4.2 договору).

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно п.6.1 договору, у випадку порушення зобовязань взятих на себе сторонами, які виникають з цього договору (надалі "порушення договору"), винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до 6.2 договору, порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до "31" грудня 2017 року, а в частині взятих на себе обовязків, до їх повного виконання. Якщо сторони, за один календарний місяць до терміну закінчення дії цього договору, у тому числі з урахуванням кожного наступного пролонгування його дії, не виявлять намірів про припинення дії договору, договір вважається автоматично пролонгованим до 31 грудня, кожного наступного календарного року включно, без підписання додаткових угод до даного договору.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

До договору поставки №02-11-17/69/1 від 02.11.2017р сторонами було підписано Додаток №1 - Специфікацію №1 від 02.11.2017р, відповідно п.1 якої сторони погодили поставку товару: підшипник 409, в кількості 2000шт., вартість за одиницю 216,67грн без ПДВ, всього без ПДВ 433340,00грн(а.с.14 на звороті).

Вартість товару, що поставляється відповідно до даної Специфікації становить 433340,00 (чотириста тридцять три тисячі триста сорок) грн. 00 коп., ПДВ становить 86668,00 (вісімдесят шість тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 00 коп., загальна вартість з ПДВ становить 520008,00 (пятсот двадцять тисяч вісім) грн. 00 коп.

Ціна товару вказана з урахуванням транспортних витрат. Транспортні витрати несе постачальник.

Пунктом 4 Специфікації №1 сторони погодили: термін поставки товару, що поставляється за даною специфікацією №1, постачальником зазначений у додатку №2 до даного договору.

Відповідно до пункту 5 Специфікації №1: умови оплати товару зазначені у додатку №2 до даного договору.

Датою поставки вважається дата поставки на склад ТОВ "Малинський ливарний завод" з відміткою представника покупця видатковій накладній постачальника.

До договору поставки №02-11-17/69/1 від 02.11.2017р сторонами було підписано Додаток №2 Графік поставки та розрахунків від 02.11.2017р (а.с.15), відповідно п.1 якого, постачальник передає, згідно умов вищенаведеного графіка, а покупець приймає й оплачує, згідно умов вищенаведеного графіка товар згідно додатку №1 до даного договору, а саме підшипник 409 у кількості 2000шт.:

1. Кількість підшипників у партії 120, строк поставки до 10.11.17., строк оплати до 15.11.17. сума в грн. з ПДВ 31200,00грн;

2. Кількість підшипників у партії 240, строк поставки до 17.11.17., строк оплати до 22.11.17. сума в грн. з ПДВ 46800,00грн;

3. Кількість підшипників у партії 360, строк поставки до 24.11.17., строк оплати до 29.11.17. сума в грн. з ПДВ 46800,00грн;

4. Кількість підшипників у партії 360, строк поставки до 01.12.17., строк оплати до 06.12.17. сума в грн. з ПДВ 46800,00грн;

5. Кількість підшипників у партії 360, строк поставки до 08.12.17., строк оплати до 13.12.17. сума в грн. з ПДВ 46800,00грн;

6. Кількість підшипників у партії 360, строк поставки до 15.12.17., строк оплати до 20.12.17. сума в грн. з ПДВ 26000,00грн;

7. Кількість підшипників у партії 200, строк поставки до 22.12.17., строк оплати до 26.12.17. сума в грн. з ПДВ 26008,00грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виставлялись для оплати відповідачу рахунки: №ТД000008266 від 10.10.2017р на суму 34682,40грн з ПДВ, №ТД000008957 від 03.11.2017р на суму 36140,56грн з ПДВ, №ТД000009213 від 13.11.2017р на суму 208003,20грн з ПДВ (а.с.22-24).

В подальшому, на виконання умов договору поставки №02-11-17/69/1 від 02.11.2017р, позивачем було поставлено відповідачу товар - підшипник 409 на суму -239203,68грн, зокрема:

- за видатковою накладною №8527 від 09.11.2017р було поставлено товар підшипник 409 (6409) NTE (Словаччина), код УКТ ЗЕД НОМЕР_1, кількість 90 шт., на суму 23400,36грн ПДВ;

- за видатковою накладною №8536 від 09.11.2017р було поставлено товар підшипник 409 (6409) NTE (Словаччина), код УКТ ЗЕД НОМЕР_1, кількість 30 шт., на суму 7800,12грн ПДВ;

- за видатковою накладною №8693 від 15.11.2017р було поставлено товар підшипник 409 ХАРП, код УКТ ЗЕД НОМЕР_1, кількість 800шт., на суму 208003,20грн ПДВ (а.с.17-19).

Крім того, позивачем було поставлено відповідачу товар - підшипник 6-7313, який не було передбачено в Специфікації, на загальну суму 34682,40грн, зокрема:

- за видатковою накладною №8522 від 09.11.2017р було поставлено товар - підшипник 6-7313 (30313 Р6) A SKF UA, код УКТ ЗЕД НОМЕР_2, кількість 16 шт., на суму 4624,32грн ПДВ;

- за видатковою накладною №9535 від 19.12.2017р було поставлено товар - підшипник 6-7313 (30313 Р6) A SKF UA, код УКТ ЗЕД НОМЕР_2, кількість 104 шт., на суму 30058,08грн ПДВ (а.с.16, 20).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч.2 ст.202 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

У частині 2 цієї статті закріплено правило про те, що правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 ЦК України).

Згідно ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, між сторонами виникло майново-господарське зобов'язання, в силу якого відповідач повинен оплатити товар, а позивач має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку відповідно до ч.1 ст.175 Господарського кодексу України.

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між сторонами є правовідносинами з поставки товару.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З наданих позивачем документів вбачається, що відповідачем частково проведено оплату товару на загальну суму 50000,00грн, зокрема ним було сплачено позивачу 24.11.2017р - 25000,00грн, 14.12.2017р - 25000,00грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача (а.с. 104-108).

Як пояснив представник позивача в судовому засіданні 01.11.2018р:

- сплачені відповідачем 24.11.2017 року кошти, згідно призначення платежу зазначеного в платіжних документах, повністю погасили заборгованість за видатковою накладною №8522 від 09.11.2017р на суму 4624,32грн та частково за видатковою накладною №9535 від 19.12.2017р на суму 20375,68грн; непогашеною залишилась заборгованість за видатковою накладною №9535 на суму 9682,40грн;

- сплачені відповідачем 14.12.2017 року кошти, згідно призначення платежу зазначеного в платіжних документах, частково погасили заборгованість за видатковою накладною №8693 від 15.11.2017р на суму 25000,00грн; непогашеною залишилась заборгованість за видатковою накладною №8693 на суму 183003,20грн та повністю непогашена заборгованість за товар, поставлений за видатковими накладними №8527 від 09.11.2017р на суму 23400,36грн та №8536 від 09.11.2017р на суму 7800,12грн.

Позивач направляв на адресу відповідача вимогу №88/03 від 22.03.2018р про погашення заборгованості в сумі 223886,08грн (а.с.29, докази надіслання та отримання а.с. 30-31).

Відповідач у листі №023-18 від 25.03.2018р просив надати можливість погасити виниклу заборгованість за поставлену продукцію на умовах розстрочки та без застосування штрафних санкцій та пені у відповідності до наведеного в листі графіку (а.с.32).

Проте, відповідач заборгованість в строки запропоновані ним в листі від 25.03.2018р перед позивачем в сумі 223886,08грн не погасив.

Отже, враховуючи здійснену позивачем поставку товару на загальну суму 273886,08грн за видатковими накладними: №8522 від 09.11.2017р, №8527 від 09.11.2017р, №8536 від 09.11.2017р, №8693 від 15.11.2017р, №9535 від 19.12.2017р та здійснені відповідачем проплати на загальну суму 50000,00грн, неоплаченим станом на час розгляду справи залишився товар на суму 223886,08грн (273886,08грн-50000,00грн=223886,08грн).

Відповідач доказів погашення заборгованості перед позивачем в сумі 223886,08грн станом на час прийняття рішення суду не надав.

Відповідач заперечуючи проти позову вказує, що в результаті поставки позивачем продукції ТОВ "Малинський ливарний завод" за договором поставки №02-11-17/69/1 від 02.11.2017р та подальшому використанні її у господарській діяльності ТОВ "Малинський ливарний завод" зазнало значних збитків через невідповідність поставленої продукції. Зазначає, що постачальник за договором №02-11-17/69/1 від 02.11.2017р здійснив поставку бракованих підшипників (наявність люфтів), що підтверджується технічними актами, протоколами засідань уповноважених комісій, котрі були складені на продукцію виробництва ТОВ "Малинський ливарний завод" на вироблення якої і пішли придбані у ТОВ "ТТК" підшипники. Вказує, що саме через використання неякісного товару, продукція ТОВ "Малинський ливарний завод" не пройшла перевірку за технічними стандартами ПАТ "Укрзалізниця", підприємство втратило свій очікуваний прибуток і натомість отримало збитки.

Питання щодо приймання-передачі товару, упаковки та рекламації сторони погодили в розділі 4 договору №02-11-17/69/1 від 02.11.2017р. Так, умовами п.4.4 договору сторони погодили, що передача-приймання товару здійснюється відповідно до інструкції П-6, затвердженої Постановою Держарбітражу №П-6 від 15.06.1965р., та інструкції П-7, затвердженої Постановою Держарбітражу №П-7 від 25.04.1966р.

Згідно п.4.5 договору, якщо під час передачі-приймання товару буде виявлено невідповідність товару узгодженій номенклатурі, кількості або якості, покупець протягом одного робочого дня обовязково повинен скласти акт невідповідності товару, в якому вказуються всі недоліки прийнятого товару та зобовязаний у дводенний термін повідомити про це постачальника. Даний товар не може бути задіяний покупцем в його виробничих цілях, до вирішення цього питання між сторонами. Постачальник зобовязується у пятиденний робочий термін надіслати свого представника, для вирішення питання та прийняття рішення, щодо подальшого використання товару, який був визначений в акті невідповідності товару.

Пунктом 4.6 договору сторони домовились, що при виникненні спірних питань щодо якості товару, умовою задоволення претензії (рекламації) покупця є висновок незалежної експертизи. Витрати на проведення експертизи несе винна сторона (згідно висновків експертизи). Попередня оплата експертизи здійснюється стороною, що ініціювала проведення експертизи.

Отже, за змістом погоджених сторонами умов, спірні питання щодо якості товару вирішуються шляхом проведення незалежної експертизи.

Відповідач вказує на неякісність поставленого позивачем товару у зв'язку із наявністю обставин, які не підтверджені жодними доказами. З'ясування та перевірка даної обставини можлива виключно шляхом перевірки документів, однак будь-яких доказів, які б свідчили про встановлення неякісності поставленого товару, зокрема актів невідповідності товару, експертного висновку, як це передбачили сторони у договорі, відповідачем суду не надано, як не надано і технічних актів, протоколів засідань уповноважених комісій, посилання на які міститься у запереченнях відповідача.

У клопотанні про приєднання доказів від 10.10.2018р представник відповідача також вказує, що під час ведення переговорів щодо укладення договору поставки підшипників, відповідачу був наданий сертифікат відповідності за №UA:ХОДС-29.07.002-17 на підшипники кочення KG, код УКТЗЕД 8482, відповідно до якого виробником продукції є "KG International FZCO", що знаходиться в Дубаї, ОАЕ, а не в Харкові.

Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, відповідач надав переписку, яка здійснювалася 21.07.2017р, тобто ще за три місяці до укладення договору і стосовно зовсім інших підшипників виробництва Обєднаних Арабських еміратів, Dubai. Вказав, що на підтвердження якості та місця виробництва поставлених підшипників відповідачу, на його вимогу, дійсно була надіслана копія сертифікату відповідності №002350 серія ХА, внесеного до Реєстру органу з добровільної сертифікації ДП "Харківстандартметрологія" №UA ХОДС 29.07.002-17 з терміном дії з 25 березня 2017 року до 24 серпня 2017 року. Зазначив, що про поставку підшипників між сторонами була досягнута домовленість ще 17 липня 2017 року і вже 18 липня 2018 року відповідач отримав на своє замовлення 146 штук зазначених підшипників на які і було надано вказаний сертифікат.

Відповідачем надана копія сертифікату відповідності №002350 продукції на підшипники кочення т.м. KG, код УКТЗЕД 8482 з терміном дії з 25.03.2017р по 24.08.2017р, в якому зазначено, що виробником продукції є "KG International FZCO", Дубаї, ОАЕ.

На підтвердження факту поставки відповідачу товару підшипників 80205(6205 ZZ) KG в кількості 146 штук позивачем надано видаткову накладну №5179 від 18.07.2017р на суму 2645,52грн.

Таким чином, наданий відповідачем сертифікат стосується поставки товару за накладною №5179 від 18.07.2017р. У даному ж випадку за видатковими накладними №8522 від 09.11.2017р, №9535 від 19.12.2017р, №8527 від 09.11.2017, №8693 від 15.11.2017р поставлявся відповідачу товар виробниками якого є A SKF UA, NTE (Словаччина) та ХАРП.

З огляду на наведене, судом не встановлено факту поставки позивачем відповідачу у період з 09.11.2017р по 19.12.2017р підшипників, де виробником продукції є "KG International FZCO", Дубаї, ОАЕ, а тому доводи відповідача з даного приводу є безпідставними та недоведеними.

Частиною 1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.ст.76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з визначених ст.76,77 ГПК України правил щодо належності та допустимості доказів, оскільки умови, на яких досягнуті домовленості між юридичними особами щодо відносин сторін, повинні носити матеріальну фіксацію шляхом викладення у письмових документах, які, в силу ст.73 ГПК України, є доказами у справі.

З огляду на вищенаведене, за поданими до матеріалів справи доказами, відповідачем не доведено факту поставки відповідачу неякісного товару за видатковими накладними №8522 від 09.11.2017р, №8527 від 09.11.2017р, №8536 від 09.11.2017р, №8693 від 15.11.2017р, №9535 від 19.12.2017р.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведені встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 223886,08грн боргу є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат за надані послуги адвоката, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.123 ГПК України).

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Стосовно витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на заяву позивача від 24.10.2018р про вирішення питання щодо витрат на правову допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог (а.с.227-228), суд керуючись п.5 ч.6 ст.238 ГПК України вважає за необхідне постановити ухвалу про призначити судового засідання для вирішення даного питання.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" (11603, Житомирська область, м.Малин, вул.Огієнко, буд.55; ідентифікаційний код 40778426)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТК" (03045, м.Київ, вул.Набережно-Корчуватська, буд.68; ідентифікаційний код 25610685):

- 223886,08грн основного боргу,

- 3358,29грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 08.11.18

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - в справу,

2,3 - сторонам (рек. з пов.).