номер провадження справи 27/125/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 Справа № 908/1629/18

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи

За позовом: Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105 м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ВС (69000 м. Запоріжжя, бул. Центральний, 4, )

про стягнення 52 775 грн. 29 коп.

за участю

представника позивача: ОСОБА_2, дов. № 29/001/01-10 від 05.12.2017 р.

представник відповідача: ОСОБА_3, дов. б/н від 28.08.2018 р.

СУТЬ СПОРУ:

17.08.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ВС 52 775 грн. 29 коп. заборгованості по орендній платі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2018 р., справу № 908/1629/18 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 20.08.2018 р., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1629/18, присвоєно справі номер провадження 27/125/18 та призначено підготовче судове засідання на 26.09.2018 р.

Справа № 908/1629/18 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

26.09.2018 р. судове засідання не відбулося, у звязку з перебуванням судді на лікарняному, про що сторін у справі було повідомлено телефонограмою, а також повідомлено час наступного судового засідання 16.10.2018 р.

У судовому засіданні 16.10.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представникам позивача та відповідача, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 16.10.2018 р. представник позивача надав письмову заяву про зменшення розміру позовних вимог на суму 12 грн. 54 коп., у звязку з неправильною індексацією орендної плати за період не заявлений до стягнення, який вже охоплений рішенням господарського суду Запорізької області № 908/539/17. Позовні вимоги в розмірі 52 762 грн. 75 коп. підтримав у повному обсязі.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом у судовому засідання 16.10.2018 р., відповідно до ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Розгляду підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача 52 762 грн. 75 коп. заборгованості з орендної плати.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.10.2018 р. визнав позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради на зменшену суму позовних вимог 52 762 грн. 75 коп.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, заслухавши представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

26.07.2000 р. між Державним комунальним підприємством «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВС» (орендар) було укладено договір № 322/01 оренди нежитлового приміщення.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється субєктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

За умовами п. 1.1 договору, орендодавець на підставі рішення міськвиконкому від 27 червня 2006р. № 222/91 передає, а орендар приймає в строкове платне користування під склад, нежитлове приміщення, загальною площею 320,0 кв.м., за адресою: бул. Центральний, 4, що знаходиться на балансі ДКП "ВРЕЖО № 1", вартість якого для розрахунку орендної плати за станом на 01.09.2000 р. складає 137 364,00 грн. за 320,0 м2.

Відповідно до п. 2.1 вступ орендаря у користування нежитловим приміщенням настає одночасно з підписанням договору і акту прийому-передачі вказаного приміщення.

Згідно п. 2.2 передача приміщення в оренду не спричиняє за собою передачу орендарю права власності на це приміщення. Власником орендованого приміщення залишається Запорізька міська Рада, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Відповідний акт приймання-передачі підписано сторонами та скріплено печатками 26.07.2000 р.

Додатковою угодою від 01.08.2001 було змінено розмір площі нежитлового приміщення з 320,0 кв.м на 573,9 кв.м. Додатковою угодою від 19.09.2004 було змінено розмір площі нежитлового приміщення з 573,9 кв.м на 433,9 кв.м.

Пунктом 10.1 договору оренди визначено строк дії договору з 26.07.2000 р. по 26.07.2003 р. (3 роки).

Відповідно до п. 10.7 договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про розірвання або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця, він (договір) вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

З 26.07.2003 р. по 26.07.2006 р., а також з 26.07.2006 р. по 26.07.2009 р. було продовжено строк дії договору оренди.

Додатковою угодою від 12.08.2009 р. було продовжено строк дії договору до 31.12.2009 р. Додатковою угодою від 06.11.2009 р. було продовжено строк дії договору до 22.10.2011 р.

Згідно з п. 10.7 договору оренди строк дії був подовжений з 22.10.2011 р. по 22.10.2014 р., а також з 22.10.2014 р. по 22.10.2017 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 06.06.2017 р. у справі № 908/539/17 договір оренди розірвано. Під час судового розгляду сторони уклали додаткову угоду про розірвання договору та домовилися здійснити остаточний розрахунок по орендній платі по дату передачі об'єкта оренди за актом прийому-передачі орендованого майна від 01.06.2017 р. Обов'язок відповідача щодо виплати орендної плати по добу фактичної здачі комунального майна за актом прийому - передачі передбачений також п. 3.5 договору оренди.

Додатковою угодою від 01.06.2011 р. було замінено сторону, а саме орендодавця з Виробничого ремонтно-експлуатаційного житлового об'єднання на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

В п. 2 цієї додаткової угоди закріплено, що з дати її підписання департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради приймає на себе всі права (в тому числі права вимоги), обовязки та відповідальність орендодавця за договором оренди, що належали управлінню житлового господарства Запорізької міської ради.

Відповідно до п. 3.1 договору оренди, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 та рішення Запорізької міської ради від 06.04.2011 р. № 47.

Додатковою угодою від 12.08.2009 р. встановлено, що згідно з п. 3.2 договору оренди орендна плата перераховується орендарем самостійно до місцевого бюджету м. Запоріжжя за місцем знаходження обєкта, що здається в оренду, щомісячно, не пізніше 10 числа наступного місяця на рахунок 0007 в головному управлінні Державного казначейства України в Запорізькій області, , МФО 813015, код платежу 22080401.

Згідно з додатковою угодою від 06.11.2009 р., орендна плата за кожний наступнику місяць розраховується орендарем самостійно і визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата перераховується орендарем за місцем знаходження об'єкта, що здається в оренду, щомісячно, не пізніше 10 числа наступного місяця на розрахунковий рахунок місцевого бюджету Вознесенівського району м. Запоріжжя.

Згідно з додатковою угодою від 06.04.2010 р. орендна плата з 23.01.2010р. встановлена в розмірі 6124,56 грн. х Іінф. січня 2010 року, далі застосовується індекс інфляції за даними Мінстату України. Угодою передбачена пільга з орендної плати з 23.01.2010 р. по 31.06.2010 р.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що у випадку закінчення терміну дії договору або його дострокового припинення орендна плата перераховується орендарем по добу фактичної здачі приміщення за актом прийому-передачі.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України від 10.04.1992 р. № 2269-XII Про оренду державного та комунального майна орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Аналогічний обовязок орендаря закріплений в п. 5.2 договору оренди.

Як зазначає позивач, відповідачем зобов'язання по своєчасному внесенню орендної плати належним чином не виконувалися.

Як наслідок, в судовому порядку було розірвано договір оренди та стягнуто заборгованість з орендної плати за період з листопада 2015 року по січень 2017 року: рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2017 р. у справі № 908/539/17.

На виконання рішення суду відповідач добровільно повернув орендоване приміщення, про що сторони склали акт прийому-передачі від 01.06.2017 та сплатив охоплену рішенням суду частину заборгованості з орендної плати.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Цивільні права і обовязки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. До зобовязань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобовязання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобовязань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

Оскільки за договором оренди в оренду передано майно комунальної власності, при вирішенні спору судом застосовуються приписи Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до пункту 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частинами 1, 3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України також передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Пунктом п.. 3.5 договору сторони також встановили, що у випадку закінчення дії цього договору або його дострокового припинення орендна плата перераховується орендарем по добу фактичної здачі комунального майна за актом прийому -передачі.

Відповідно до п. 5.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», з урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Відповідач доказів виконання зобовязання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми не надав.

Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача орендної плати в розмірі 52 762 грн. 75 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

З урахуванням наведеного, враховуючи визнання відповідачем позову в частині стягнення 52 762 грн. 75 коп. заборгованості з орендної плати, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю ВС, м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю ВС (69000 м. Запоріжжя, бул. Центральний, 4, ) на користь Товариства Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105 м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ) 52 762 (пятдесят дві тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 75 коп. заборгованості з орендної плати, 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 26.10.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова