ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2255/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28) особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" (64250, Харківська обл., смт. Донець, вул. Стадіонна, 9)
до Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149)
про стягнення 155990,38 грн.
за участю представників:

позивача - не прибув

відповідача - Ткаченко К.О., довіреність №01-16/3398 від 27.06.2018

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою за вих. №2-01-7738-3 від 03.08.18 до відповідача - Акціонерного товариства "Харківобленерго", згідно вимог якої позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 137780,50 грн., пеню у розмірі 15220,97 грн., 3 % річних у розмірі 1350,91 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1638,00 грн. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання АТ "Харківобленерго" своїх зобов'язань за договором про спільне використання технологічних електричних мереж № 3/14/09 від 14.09.2009, зокрема п. 7.3 вказаного договору. В якості правових підстав позову посилається, зокрема, на положення статей 248, 525, 526, 611, 901 - 903 ЦК України, ст.ст. 216, 217, 218, 230, 232 ГК України. Позивач також зазначає, що за попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку з розглядом даної справи складається із витрат по сплаті судового збору в розмірі 2340,70 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.09.2018 о 10:30.

31.08.2018 через загальний відділ діловодства Господарського суду Харківської області від відповідача надійшов відзив (вх. № 25134), який досліджено та приєднано до матеріалів справи.

11.09.2018 через загальний відділ діловодства Господарського суду Харківської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 26328), який досліджено та приєднано до матеріалів справи.

11.09.2018 через загальний відділ діловодства Господарського суду Харківської області від відповідача надійшли пояснення з контррозрахунком інфляційних нарахувань (вх. № 26408), який досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 11.09.2018 на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 24.09.2018 о 12:45.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.09.2018 закрито підготовче провадження та призначити справу № 922/2255/18 до судового розгляду по суті та 09.10.2018 о 10:40.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 09.10.2018 на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України в судовому засіданні оголошено перерву до 12:20 16.10.2018.

В судовому засіданні 16.10.2018 повноважний представник позивача не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином (т.с. І а.с. 131).

В судовому засіданні 16.10.2018 повноважний представник відповідача проти позову заперечив повністю, та повністю підтримав подане 21.09.18 клопотання про відстрочення виконання рішення по даній справі до 01.03.2019 року.

Суд оголосив про закінчення з'ясування обставин справи та перейшов до судових дебатів.

В судових дебатах повноважний представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

З огляду на те, що в матеріалах справи № 922/2255/18 достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 16.10.2018 р. на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши під час розгляду пояснення повноважних представників позивача та відповідача, господарським судом встановлено наступне:

14.09.2009 між позивачем - Дочірньою компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі ГПУ "Шебелинкагазвидобування" (власник мереж) та відповідачем - Акціонерною компанією "Харківобленерго" (користувач) укладено договір №3/1409 про спільне використання технологічних електричних мереж (далі - Договір) (т.с. І а.с. 16-21).

У зв'язку із реорганізацією Дочірньої компанії "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" шляхом перетворення у ПАТ «Укргазвидобування», сторону Договору - ДК Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» замінено на ПАТ «Укргазвидобування».

Рішенням акціонера №237 Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" від 21.05.18 змінено тип, найменування Товариства та внесено зміни до статуту Товариства шляхом затвердження його у новій редакції. Згідно вказаного рішення найменування Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" змінено на Акціонерне товариство "Укргазвидобування" (т.с. І а.с. 70).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору про спільне використання технологічних електричних мереж позивач (власник мереж за Договором) забезпечує технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок відповідача (користувача за Договором) або інших суб'єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує відповідач, а відповідач зобов'язується своєчасно сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги, відповідно до умов цього Договору.

Цей Договір укладається на строк до 31.12.2009 р., набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із Сторін про відмову від цього Договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із Сторін у порядку, визначеному законодавством. У разі переходу права власності (права господарського відання) на технологічні електричні мережі до іншої особи цей Договір втрачає чинність (п. 10.4. Договору).

З огляду на умови п. 10.4. Договору та пояснення учасників справи, укладений між сторонами Договір №3/1409 про спільне використання технологічних електричних мереж 14.09.2009 є чинним.

Відповідно до п. 10.5 Договору, додатки до цього Договору "Приєднана потужність електроустановок у точці приєднання на межі балансової належності", "Однолінійна схема", "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін", "Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж". "Акт про обсяги переданої електричної енергії", "Акт прийому-здачі виконаних робіт", "Кошторис обґрунтованих витрат" є невід'ємними частинами цього договору.

Згідно з п. 2.4. Договору, власник мереж зобов'язаний щомісяця до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом надавати користувачу рахунок на оплату послуг за спільне використання технологічних електричних мереж, два примірники "Акта про обсяги переданої електричної енергії" та два примірники "Акта прийому-здачі виконаних робіт", оформлених з боку Власника мереж.

На виконання умов Договору №3/1409 про спільне використання технологічних електричних мереж 14.09.2009, позивачем у період з грудня 2017 р. по квітень 2018 р. надано відповідачу послуги на загальну суму 137780,50 грн., про що свідчать наявні у матеріалах справи акти прийому - здачі наданих послуг за вказаний період: грудень 2017 р. - від 31.12.17 на суму 31974,32 грн.; за січень 2018 р. - від 31.01.18 на суму 27267,98 грн.; за лютий 2018 р. - від 28.02.18 на суму 26740,34 грн.; за березень 2018 р. - від 31.03.18 на суму 27626,66 грн. та за квітень 2018 р. - від 30.04.18 на суму 24171,20 грн.

Відповідно до п.7.3 Договору оплата Користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі виставленого Власника мереж рахунка та оформленого "Акта прийому здачі виконаних робіт" у десятиденний термін з дати отримання рахунка.

У відповідності до умов Договору №3/1409 про спільне використання технологічних електричних мереж 14.09.2009, позивачем були оформлені акти прийому здачі виконаних робіт та виставлені рахунки (рахунки-фактури), які вручені відповідачу, а саме: за грудень 2017 р. - №1037 від 31.12.17 (вручено відповідачу 10.01.18 вх. №19/289); за січень 2018 р. - №118 від 31.01.18 (вручено відповідачу 09.02.18); за лютий 2018 р. - №194 від 28.02.18 (вручено відповідачу 10.03.18 вх. №19/33 74); за березень 2018р. - № 210 від 31.03.18 (вручено відповідачу 10.04.18 вх. № 19/4730); за квітень 2018р. - № 362 від 30.04.18 (вручено відповідачу 11.05.18 вх. № 19/6006), про що свідчать відмітки уповноважених представників відповідача на вказаний супровідних листах, якими направлялися відповідачу рахунки-фактури, акти про обсяг переданої електричної енергії та акти прийому - здачі наданих послуг.

Згідно з умовами пункту 4.1. Договору, №3/1409 про спільне використання технологічних електричних мереж 14.09.2009 користувач (позивач) зобов'язаний здійснювати оплату за використання електричних мереж власника мереж (позивача) за розрахунковий період. Розрахунок плати за використання електричних мереж власника мереж здійснюється згідно з додатком "Порядок обрахування плати за спільне використання технологічний електричних мереж".

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому наголошує про те, що відповідач свої зобов'язання за Договором №3/1409 про спільне використання технологічних електричних мереж 14.09.2009 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг виконав неналежним чином, чим порушив умови п.п. 4.1, 7.3. Договору.

Так, за отримані протягом грудня 2017р. - березня 2018р. послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання відповідач не розрахувався, у зв'язку із чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка склала 137780,50грн., яку нараховано за тарифами, розрахованими згідно пункту 7.2 Договору.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, Суд зазначає про наступне.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові зобов'язання за договором надання послуг в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позовні вимоги у справі, що розглядається, є наслідком невиконання Акціонерним товариством "Харківобленерго" зобов'язань за Договором №3/1409 про спільне використання технологічних електричних мереж 14.09.2009 в частині оплати наданих послуг.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

При цьому, належне виконання позивачем умов вказаного Договору підтверджуються наявними у матеріалах справи №922/2255/18 актами прийому - здачі наданих послуг за період з грудня 2017 р. по квітень 2018 р. на загальну суму 137780,50 грн., а саме: за грудень 2017 р. - від 31.12.17 на суму 31974,32 грн.; за січень 2018р. - від 31.01.18 на суму 27267,98 грн.; за лютий 2018р. - від 28.02.18 на суму 26740,34 грн.; за березень 2018 р. - від 31.03.18 на суму 27626,66 грн.; за квітень 2018 р. - від 30.04.18 на суму 24171,20 грн.

Матеріалами справи також підтверджено, що згідно умов Договору №3/1409 про спільне використання технологічних електричних мереж 14.09.2009, позивачем були оформлені акти прийому - здачі виконаних робіт та виставлені рахунки (рахунки-фактури), які вручені відповідачу, а саме: за грудень 2017 р. - №1037 від 31.12.17 (вручено відповідачу 10.01.18 вх. №19/289); за січень 2018 р. - №118 від 31.01.18 (вручено відповідачу 09.02.18); за лютий 2018 р. - №194 від 28.02.18 (вручено відповідачу 10.03.18 вх. №19/33 74); за березень 2018р. - № 210 від 31.03.18 (вручено відповідачу 10.04.18 вх. № 19/4730); за квітень 2018р. - № 362 від 30.04.18 (вручено відповідачу 11.05.18 вх. № 19/6006), про що свідчать відмітки уповноважених представників відповідача на вказаних супровідних листах, якими направлялися відповідачу рахунки-фактури, акти про обсяг переданої електричної енергії та акти прийому - здачі наданих послуг.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати наданих останньому послуг у період з грудня 2017 р. по квітень 2018 р. на суму 137780,50 грн. за Договором №3/1409 про спільне використання технологічних електричних мереж 14.09.2009, Суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови п.п. 4.1. та 7.3. вказаного Договору та положення ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 137780,50 грн. заборгованості підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір такої пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 8.2.1. Договору сторони передбачили, що за внесення платежів, передбачених пунктом 4.1 Договору, з порушенням терміну, визначеного відповідним додатком до цього Договору, користувач (відповідач) сплачує власнику мереж (позивачу) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Отже, позивач управі нараховувати пеню за порушення відповідачем строків виконання грошового зобов'язання, проте таке нарахування повинно відповідати встановленим правилам.

Так, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Умовами Договору сторони не погодили інший період нарахування пені.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум пені, Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком зазначених сум, а тому до стягнення підлягає 15220,97 грн. пені.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум 3 % річних, Суд зробив висновок про наявність деяких помилок у розрахунку позивача, а тому до стягнення підлягає 1350,89 грн. 3 % річних., в решті Суд відмовляє у зв'язку із невірним нарахуванням.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних у розмірі 1638,00 грн., із нарахуваннями яких не погодився відповідач, про що подав свій контррозрахунок, Суд вирішив наступне.

Визначення періоду прострочки платежів за Договором №3/1409 про спільне використання технологічних електричних мереж 14.09.2009 позивачем здійснено по кожному місяцю окремо та у період до 16.07.2018:

- за грудень 2017 року:

Супровідний лист за вих. №5-02-158-3 від 04.01.18, рахунки-фактури, акти про обсяг переданої електричної енергії та акти прийому-здачі наданих послуг за грудень 2017 р. отримані відповідачем 10.01.2018 за вх. №19/289. Згідно положень п.7.3 Договору зобов'язання відповідача з оплати послуг за грудень 2017 р. виникло 10.01.2018, а тому прострочка виконання грошового зобов'язання - 22.01.2018 (оскільки граничний термін оплати (20.01.2018 року) припадає на вихідний день, то, згідно ч.5 ст. 254 ЦК України, днем закінчення строку є перший за ним робочий день і, відповідно, прострочення виконання грошового зобов'язання настала 22.01.18).

- за січень 2018 року:

Супровідний лист за вих. №5-02-1336-3 від 08.02.18, рахунки-фактури, акти про обсяг переданої електричної енергії та акти прийому-здачі наданих послуг за січень 2018 р. отримані відповідачем 09.02.2018. Згідно положень п.7.3 Договору зобов'язання відповідача з оплати послуг за січень 2018 р. виникло 09.02.2018, а тому прострочення виконання грошового зобов'язання - 19.02.2018.

- за лютий 2018 року:

Супровідний лист за вих. №5-02-2209-3 від 02.03.18, рахунки-фактури, акти про обсяг переданої електричної енергії та акти прийому-здачі наданих послуг за лютий 2018 р. отримані відповідачем 13.03.2018 за вх. № 19/3374. Згідно положень п.7.3 Договору зобов'язання відповідача з оплати послуг за лютий 2018 р. виникло 13.03.2018, а тому прострочення виконання грошового зобов'язання - 23.03.2018.

- за березень 2018 року:

Супровідний лист за вих. №5-02-3335-3 від 06.04.18, рахунки-фактури, акти про обсяг переданої електричної енергії та акти прийому-здачі наданих послуг за березень 2018р. отримані відповідачем 10.04.2018 за вх. № 19/4730. Згідно положень п.7.3 Договору зобов'язання відповідача з оплати послуг за березень 2018 р. виникло 10.04.2018, а тому прострочення виконання грошового зобов'язання - 20.04.2018.

- за квітень 2018 року:

Супровідний лист за вих. №5-02-4471-3 від 10.05.18, рахунки-фактури, акти про обсяг переданої електричної енергії та акти прийому-здачі наданих послуг за квітень 2018 р. отримані відповідачем 11.05.2018 за вх. № 19/6006. Згідно положень п.7.3 Договору зобов'язання відповідача з оплати послуг за квітень 2018 р. виникло у останнього 11.05.2018, а тому прострочення виконання грошового зобов'язання -21.05.2018.

Перевіряючи правильність нарахування інфляційних втрат, Суд враховував, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу по кожному акту окремо.

При цьому, сума боргу, яка підлягала до сплати по кожному акту окремо (за кожний місяць окремо) індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Слід зазначити, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу, з урахуванням індексу інфляції, визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочення.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 сума боргу, з урахуванням індексу інфляції, повинна розраховуватися виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З урахуванням вищенаведеного, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат, Суд зробив висновок про наявність деяких помилок у розрахунку позивача, тому належними до стягнення підлягають 1024,65 грн. інфляційних, в решті Суд відмовляє у зв'язку із невірним нарахуванням.

Також, АТ "Харківобленерго" 21.09.2018 подано клопотання про відстрочення виконання рішення (вх. № 27526), у якому відповідач просить відстрочити виконання рішення до 01.03.2019 року.

Розглянувши вищевказане клопотання, Суд зазначає про таке.

Подане клопотання про відстрочення виконання рішення мотивоване, зокрема, тим, що у зв'язку із великою кількістю боржників АТ "Харківобленерго", коштів, що надходять на рахунок із спеціальним режимом використання від споживачів електричної енергії, не вистачає для здійснення оплат в ДП "Енергоринок" та іншим контрагентам за договорами з АТ "Харківобленерго", а найбільшим боржником компанії протягом 2011-2017 р.р. є КП "ВТП Вода", яке після реорганізації шляхом приєднання до КП КГ "Харківкомуночиствод" перейменовано на КП "Харківводоканал".

Крім того, відповідачем наголошено про те, що останній вимушений несвоєчасно розраховуватися з Бюджетом та накопичувати податковий борг, який станом на 01.09.2018 склав 312 млн. грн., про що відповідачем подано довідку про розмір заборгованості, баланс (звіт фінансового стану), податкової вимоги та акти опису майна (т.с. І а.с. 106-120) .

Отже, відповідачем вказано про те, що останній позбавлений обігових коштів, що суттєво ускладнює сплату за судовим рішенням по даній справі.

Відповідно до положень ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Статтею 326 ГПК України передбачено обов'язковість для виконання усіх судових рішень, що набрали законної сили, на всій території України.

Складне фінансове становище, наявність значної заборгованості інших боржників перед відповідачем та наявність податкового боргу у даному разі не можуть бути прийняті до уваги Судом, оскільки така ситуація у повній мірі стосується обох сторін правовідносин, а наявна заборгованість також ускладнює фінансове становище підприємства позивача.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відстрочення виконання рішення (вх. № 27526), оскільки відповідачем не доведено та необґрунтовано неможливість виконання рішення суду у даній справі, доказів на підтвердження реальної неможливості його виконання в майбутньому, відповідачем Суду також не надано.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, Суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв'язку з чим, витрати зі сплати судового збору у даному разі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149, ) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" (64250, Харківська обл., смт. Донець, вул. Стадіонна, 9, ) - 137780,50 грн. заборгованості; 15220,97 грн. пені; 1350,89 грн. 3 % річних; 1024,65 грн. інфляційних втрат та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2330,64 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

В задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.10.2018 р.

Суддя Г.І. Сальнікова