ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1519/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа»

до Фізичної особи-підприємця Умряєвої Альони Алієвни

прo стягнення 31 392,44 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників:

Позивача: не з'явився

Відповідача: не з'явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа» (надалі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Умряєвої Альони Алієвни (надалі - відповідач) прo стягнення 31 392,44 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.08.2018 року відкрито провадження у справі № 911/1519/18 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 30.08.2018 року.

У судовому засіданні 30.08.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 30.08.2018 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Розгляд справи відкладався до 20.09.2018 року.

В судове засідання 20.09.2018 року представники позивача та відповідача не з'явились, позивач надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, відповідач відзиву на позов не надав.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв'язку з чим, в судовому засіданні 20.09.2018 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 01.11.2012 року між Комунальним підприємством теплових мереж «Бориспільтепломережа», яке є виробником і постачальником теплової енергії, та Фізичною особою-підприємцем Умряєвою Альоною Алієвною, яка є споживачем, укладено Договір на постачання та споживання теплової енергії за № 421/75/1112 (далі - Договір).

Згідно з умовами Договору № 421/75/1112 від 01.11.2012 року КПТМ «Бориспільтепломережа» зобов'язане забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії для об'єктів, перерахованих у додатку 1 договору, а споживач - вчасно, згідно з п.3.3 та п.3.4 договору, проводити розрахунки з теплопостачальною організацією за використану теплову енергію.

На виконання даного договору КПТМ «Бориспільтепломережа» поставило відповідачу теплову енергію в повному обсязі, згідно актів виконаних робіт за жовтень 2017 року - квітень 2018 року, було відпущено теплової енергії на суму 25 527,84 грн. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), які підписані представниками сторін.

За спожиту теплову енергію за жовтень 2017 року - квітень 2018 року відповідачу було виставлено рахунки для оплати на суму 25 527,84 грн.

Однак, відповідачем своєчасно та в повному обсязі не виконано зобов'язання з оплати спожитої теплової енергії, у зв'язку з чим, за відповідачем утворилась прострочена заборгованість в сумі 25 527,84 грн., про стягнення якої заявлено позов.

Також, позивач в позові просить у зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання, стягнути з відповідача 3057,59 грн. пені, яка передбачена п. 6.1 Договору, 286,38 грн. 3% річних, 733,69 грн. інфляційних та 1786,95 грн. 7% штрафу.

Відповідачем в ході розгляду спору позовні вимоги не заперечені, доказів сплати наведеної в позові заборгованості суду не надано.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача в сумі 25 527,84 грн. основного боргу за спожиту теплову енергію за жовтень 2017 року - квітень 2018 року, що станом на день розгляду справи відповідачем не спростовано.

Як визначено ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Частиною 2 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частинами 6, 7 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов'язань, визначається відповідним суб'єктом господарювання - господарською організацією.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.6.1 Договору, у разі не оплати рахунків за використану теплову енергію в строк, враховується інфляцій і споживач сплачує пеню за кожен день відстрочки в оплаті від нарахованої суми, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Розрахунок пені, що підлягає стягненню за цим позовом здійснено у відповідності до вимог статті 232 Господарського кодексу України, з наступного дня, від дня прострочення основного зобов'язання. Штраф нарахований на суми, прострочення за якими тривало понад понад тридцять днів.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за Договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання умов договору складає 3057,59 грн., розмір штрафу складає 1786,95 грн. як заявлено в позові. Відтак, відповідні вимога обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, за прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 286,38 грн. 3% річних та 733,69 грн. інфляційних, що відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи. Відтак, відповідні вимога обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сплаченій позивачем сумі 1762 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа» до Фізичної особи-підприємця Умряєвої Альони Алієвни прo стягнення 31 392,44 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Умряєвої Альони Алієвни (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа» (08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 41а, код 13712452) 25 527,84 грн. основного боргу, 3057,59 грн. пені, 286,38 грн. 3% річних, 733,69 грн. інфляційних нарахувань,1786,95 грн. 7% штрафу та 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Ю. Кошик