ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" жовтня 2018 р. Справа № 5004/1671/12

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Флавія", м. Харків

до публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш", м. Ковель

про банкрутство

Суддя Кравчук А.М.

Секретар судового засідання Касьянова К.М.

Представники:

від кредиторів: ТОВ "Флавія" - Губар Н.В., довіреність від 19.07.2018 року, УВД ФСС України у Волинській області - Малнацький М.В., довіреність від 26.02.2018 року №07-2/499, ПАТ "Промінвестбанк" - Олексюк Т.І., довіреність від 22.02.2018 року №09/12/128, ТОВ "Дінеро-Капітал" - Бігдан О.А., довіреність від 17.10.2016, ПАТ "ПУМБ" - Билень І.М., довіреність від 16.01.2018 року, ТОВ "Сан Енерджі Сістем" - Петров Г.М., ордер №73772 від 08.10.2018 року

ліквідатор: Сисун О.І.

у судовому засідання взяв участь прокурор відділу прокуратури Волинської області - Бородчук О.В., посвідчення від 12.11.2015 року №036269

встановив: ухвалою господарського суду Волинської області від 2 січня 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш".

Ухвалою суду від 22.01.2013 року визнано майнові вимоги ініціюючого кредитора товариства з обмеженою відповідальністю "Флавія" в сумі 354 449 грн. 56 коп., зобов'язано заявника в десятиденний строк подати до офіційних друкованих органів оголошення про порушення справи про банкрутство публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш".

Ухвалами суду від 21.05.2013 року, 15.10.2013 року, 22.09.2014 року затверджено реєстр вимог кредиторів; введено процедуру санації боржника - публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш", керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоровича; здійснено заміну кредитора у справі про банкрутство ПАТ "Ковельсільмаш" - публічне акціонерне товариство "Кредобанк" на товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ідеа Капітал".

Постановою господарського суду від 21.07.2015 року процедуру санації публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш" та повноваження керуючого санацією Сисуна Олександра Ігоровича припинено, публічне акціонерне товариство "Ковельсільмаш" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоровича.

Супровідним листом № 01-19/5004/1671/12/1099/17 від 16.02.2017 року у зв'язку з надходженням касаційної скарги ПАТ "ПУМБ" справу № 5004/1671/12 за заявою ТОВ "Флавія" до ПАТ "Ковельсільмаш" про банкрутство на виконання вимог ст. 109 ГПК України надіслано до Рівненського апеляційного господарського суду .

Матеріали справи повернуті господарському суду Волинської області 23.06.2017 року.

Ухвалою суду від 26.06.2017 розгляд справи призначено на 12.07.2017 року.

Супровідним листом від 06.07.2017 року матеріали справи направлені до Рівненського апеляційного господарського суду для подальшого направлення справи до касаційної інстанції.

28.12.2017 року матеріали справи повернуті господарському суду Волинської області.

Ухвалою суду від 17.01.2018 року розгляд справи призначено на 07.02.2018 року.

У зв'язку з надісланням 21.01.2018 року матеріалів справи до ВГС України для розгляду касаційних скарг на постанови Рівненського апеляційного господарського суду, судове засідання щодо розгляду клопотань не відбулося.

Матеріали справи повернуті господарському суду Волинської області.

Ухвалою суду від 02.10.2018 року заяву ліквідатора Сисуна Олександра Ігоровича від 01.10.2018 року про визнання недійсним правочину з переходу права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором, витребування майна з незаконного володіння та визнання права власності прийнято до розгляду; залучено до участі у справі в частині розгляду заяви ліквідатора Сисуна О.І. про визнання недійсним одностороннього правочину, витребування майна та визнання права власності товариство з обмеженою відповідальністю "Сан Енерджи Систем" (м.Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35, ); розгляд заяви призначено 10.10.2018 року о 14 год. 00 хв.; зобов'язано учасників справи про банкрутство до 08.10.2018 року подати суду пояснення по суті заяви ліквідатора; ліквідатора Сисуна О.І. до 08.10.2018 року - докази надіслання заяви усім учасникам справи про банкрутство (том 18, а.с. 48).

Ухвалою суду від 02.10.2018 року заяву ліквідатора Сисуна Олександра Ігоровича від 01.10.2018 року про вжиття заходів забезпечення позову задоволено, накладено арешт на нерухоме майно, а саме: виробничий корпус №3 (А-2), розташований за адресою: Волинська обл., м.Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, реєстраційний номер .

ТОВ "Сан Енерджі Сістем" у клопотанні від 31.10.2018 року розгляд заяви просить відкласти, оскільки товариство заяву не отримувало, що позбавляє можливості подати відповідні пояснення та заперечення. Крім того, товариство не отримувало ухвалу суду про призначення до розгляду заяви ліквідатора Сисуна О.І.

Представник ПАТ "ПУМБ" клопотання про відкладення підтримав.

Представники ТОВ "Флавія", ТОВ "Дінеро-Капітал", ліквідатор клопотання заперечили як необгрунтоване, та подане лише з метою затягування розгляду справи.

До заяви ліквідатора від 01.10.2018 року долучені докази її надіслання, зокрема, ТОВ "Сан Енерджі Сістем".

Згідно витягу щодо відстеження пересилання поштових відправлень з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" №670 товариство отримало заяву 08.10.2018 року.

Крім того, товариство про надходження на адресу суду заяви ліквідатора Сисуна О.І. про визнання правочину недійсним, її призначення до розгляду на 10.10.2018 року дізналося 08.10.2018 року, що підтверджується самим товариством у клопотанні №10/2018-16 від 10.10.2018 року (том 18, а.с. 117).

З метою повного та всебічного розгляду справи, враховуючи клопотання ТОВ "Сан Енерджі Сістем" про відкладення розгляду справи, у судовому засіданні 10.10.2018 року відкладено розгляд заяви, зобов'язано ліквідатора направити заяву про визнання недійсним правочину всім учасникам справи про банкрутство.

Ліквідатор клопотанням від 31.10.2018 року долучив до матеріалів справи докази надіслання заяви всім учасникам справи про банкрутство.

Враховуючи вищевикладене, отримання товариством заяви ліквідатора, ухвал суду від 02.10.2018 року, 10.10.2018 року (судові повістки том 18, а.с. 154, 183-186), можливість ознайомлення товариства з матеріалами справи при необхідності, суд на підставі ст. 120 ГПК України протокольною ухвалою від 31.10.2018 року відхилив клопотання ТОВ "Сан Енерджі Сістем" про відкладення розгляду заяви.

ПАТ "ПУМБ" у клопотанні від 17.10.2018 року №КНО-61.1.3.3/27, доповненнях від 30.10.2018 року №КНО-61.1.3.3/29 заяву ліквідатора просить повер залишити без розгляду, оскільки станом на 10.10.2018 року ліквідатором не виконано вимоги ухвали суду від 02.10.2018 року щодо подання витребуваних судом документів. Подана ліквідатором заява є фактично позовною заявою, яка розглядається в окремому позовному провадженні. Проте, заява подана з порушенням вимог ст. 162 ГПК України, зокрема, щодо надіслання заяви усім учасникам справи про банкрутство, сплату судового збору в не зрозумілій сумі - 3 524 грн. 00 коп. Крім того, ліквідатором не залучено до участі у справі усіх зацікавлених осіб, зокрема, державного реєстратора та приватного нотаріуса, чиї дії він просить скасувати.

Представники ТОВ "Дінеро-Капітал", ТОВ "Флавія", ліквідатор клопотання банку заперечили як необгрунтоване, оскільки подана ліквідатором заява розглядається в межах справи про банкрутство за правилами, визначеними ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ст. 20 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора.

ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який має імперативний характер у даній справі, чітко визначено порядок розгляду заяви про визнання недійсним правочину в межах справи про банкрутство.

Оскільки даний спір стосується наслідків реалізації майна боржника під час провадження справи про банкрутство поза межами її процедур, а вимоги ліквідатора ПАТ "Ковельсільмаш" у вказаному спорі безпосередньо спрямовані на реалізацію визначених Законом про банкрутство повноважень, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає вирішенню судом в порядку окремого позовного провадження, а повинен розглядатися в межах справи про банкрутство ПАТ "Ковельсільмаш" з урахуванням матеріалів та обставин справи №5004/1671/12 з метою реалізації принципу судового нагляду у відносинах неплатоспроможності та банкрутства задля більш ефектного захисту прав та законних інтересів кредиторів.

Закон про банкрутство передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси, в тому числі майна, яке безпідставно вибуло з права власності боржника.

Виокремлення заяви ліквідатора в позовне провадження буде свідчити про непропорційне втручання збоку суду в право власності кредиторів, оскільки призведе до затягування розумних строків розгляду справи.

Таким чином, твердження ПАТ "ПУМБ" щодо необхідності розгляду спірної заяви в межах позовного провадження за правилами с. 162 ГПК України, оскільки боржник ПАТ "Ковельсільмаш" не є стороною правочину, не приймається судом до уваги.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду №910/22788/15 від 22.03.2018 року, №908/4057/14 від 19.06.2018 року, №925/1874/13 від 06.04.2018 року, №910/3353/16 від 03.04.2018 року.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною сплачується судовий збір - 2 розміри прожиткового мінімуму доходів громадян.

З врахування суми прожиткового мінімуму доходів громадян на 01.01.2018 року, яка становить 1 762 грн. 00 коп., за подання заяви про визнання недійсним правочину в межах справи про банкрутство до сплати підлягає судовий збір в сумі 3 524 грн. 00 коп. (1 762,00х2).

Крім того, залучення до участі у справі державного реєстратора не є необхідним у справі про банкрутство, оскільки, скасування одностороннього правочину стосується лише прав боржника, кредиторів та ТОВ "Сан Енерджі Сістем", як особи, яка є стороною правочину.

Згідно ст. 2 ЗУ "Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вчинені державним реєстратором та приватним нотаріусом реєстраційні дії, є похідними діями, які не потребують додаткового розгляду в межах справи про банкрутство, оскільки вчиняються за результатами, зокрема, прийнятого судом рішення щодо визнання недійсним одностороннього правочину.

Враховуючи вищевикладене, суд на підставі ст. 120 ГПК України протокольною ухвалою від 31.10.2018 року відмовив у задоволенні клопотання ПАТ "ПУМБ" про залишення без розгляду заяви ліквідатора Сисуна О.І. про визнання недійсним одностороннього правочину.

ПАТ "ПУМБ" у поясненнях від 31.10.2018 року та представник у судовому засіданні у задоволенні заяви ліквідатора просить відмовити. Зазначає, що дії державного реєстратора є абсолютно правомірними, оскільки банком було надано всі передбачені законодавством документи для реєстрації речових прав на нерухоме майно. Норми ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не містять заборони на звернення стягнення на заставне майно в позасудовому порядку. Укладений між банком та ТОВ "Сан Енерджі Сістем" договір купівлі-продажу ніяким чином не впливає на права ПАТ "Ковельсільмаш" та інших кредиторів боржника, відсутні будь-які підстави для витребування нерухомого майна у поточного власника. Згідно оцінки вартості спірного заставного майна його вартість складає 7 982 388 грн. 18 коп., в той час як вимоги банку до боржника затверджені судом в сумі 7 982 513 грн. 18 коп. Крім того, ліквідатор подав докази, без відповідного зазначення наявності в нього їх оригіналів, що є підтвердженням неналежності доказів. Просить продовжити строк банку для подання пояснень по суті заяви ліквідатора.

Клопотання про продовження строку ПАТ "ПУМБ" для подання пояснень по суті заяви ліквідатора не приймається судом, оскільки є не обгрунтованим.

Заява ліквідатора призначена до розгляду ухвалою суду від 02.10.2018 року на 10.10.2018 року.

У судовому засіданні 10.10.2018 року розгляд, зокрема, заяви ліквідатора відкладено, в тому числі у зв'язку з надходження заяви ПАТ "ПУМБ" про відкладення розгляду справи, продовження строків для подання пояснень на вказану заяву.

31.10.2018 року надійшли пояснення банку щодо заяви ліквідатора.

Таким чином, судом забезпечено банку тривалий термін для подання відповідних пояснень та заперечень, а ПАТ "ПУМБ" використано у повному обсязі право подання пояснень.

Ліквідатор у судовому засіданні зазначив, що ПАТ «Перший український міжнародний банк» є кредитором, вимоги якого забезпечені майном банкрута, а саме, виробничим корпусом №3 А-2, розташованим за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, на підставі іпотечного договору від 08.10.2008 року. В межах провадження по справі вимоги кредитора окремо внесені до реєстру вимог кредиторів як такі, що забезпечені майном банкрута, в загальному розмірі 7 982 513 грн. 18 коп. У вересні 2018 року ліквідатору стало відомо, що скориставшись умовами іпотечного договору та приписами Закону України «Про іпотеку», 05.09.2018 року кредитор вчинив односторонній правочин, здійснивши перереєстрацію права власності на предмет іпотеки з іпотекодавця - ПАТ «Ковельсільмаш», на іпотекодержателя - ПАТ «ПУМБ». Надалі предмет іпотеки було відчужено ПАТ «ПУМБ» на користь ТОВ «Сан Енерджі Систем» на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2018 року. Вважає, що односторонній правочин вчинений кредитором із порушенням чинного законодавства, а саме норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який є спеціальним Законом та, зокрема, регулює умови та порядок продажу майна боржника в межах процедур, передбачених Законом. У зв'язку із недійсністю вказаного одностороннього правочину, беручи до уваги, що ТОВ «Сан Енерджі Систем» не є його стороною, захист порушених майнових прав ПАТ «Ковельсільмаш» можливий шляхом витребування майна з незаконного володіння ТОВ «Сан Енерджі Систем» та визнання права власності ПАТ «Ковельсільмаш» на об'єкт нерухомості.

ТОВ "Дінеро-Капітал"у поясненнях від 29.10.2018 року №221, ТОВ "Флавія" у поясненнях від 30.10.2018 року та представники у судовому засіданні заяву ліквідатора підтримали. Зазначили, що дії ПАТ "ПУМБ" з майном боржника є незаконними та вчиненими з порушенням норм ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким регулюється продаж майна банкрута, в тому числі майна, що перебуває у заставі, приписи якого є спеціальними нормами, які повинні застосовуватись у даній справі, у зв'язку з чим посилання ПАТ "ПУМБ" на ЗУ "Про іпотеку" є безпідставним. Дії банку призвели до порушення законних інтересів кредиторів боржника, адже початкова вартість заставного майна складає 15 500 000 грн. 00 коп., в той час як розмір визнаних судом вимог банку складає 7 982 513 грн. 18 коп. Внаслідок незаконних дій банку щодо оформлення на себе права власності на заставне майно, продаж цього майна в порядку, передбаченому Законом про банкрутство, із можливістю включення відповідних коштів, що є різницею між ціною продажу на аукціоні та вимогами заставного кредитора, до ліквідаційної маси з метою погашення вимог кредиторів, став неможливим. На підставі визнання правочину недійсним, ліквідатор має право на витребування з незаконного володіння ТОВ "Сан Енерджі Систем" належного боржнику майна, що вибуло з володіння власника не за його волею.

Інші учасники у справі про банкрутство правом участі у судовому засіданні не скористалися, повноважних представників не направили, хоч були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (том 18, а.с. 148-158, 164, 167, 170-190).

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

На думку суду ним повністю забезпечено право учасників справи на подання пояснень, доказів.

Враховуючи строки розгляду справи, право кожного на розгляд справи у розумні строки, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Судом встановлено, що в межах провадження у справі про банкрутство ПАТ "Ковельсільмаш" до реєстру вимог кредиторів боржника внесені вимоги кредитора ПАТ «Перший український міжнародний банк», як такі, що забезпечені майном боржника, а саме, на підставі іпотечного договору від 08.10.2008 року, предметом іпотеки якого є виробничий корпус №3 А-2, розташований за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, в загальній сумі 7 982 513 грн. 18 коп.

Відповідно до наявної в матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 05.09.2018 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. прийняте рішення про державну реєстрацію права власності ТОВ «Сан Енерджі Систем» на виробничий корпус №3 А-2, розташований за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, реєстраційний номер 104. Підставою для реєстрації права власності визначений договір купівлі-продажу від 05.09.2018 року.

Договір купівлі-продажу від 05.09.2018 року укладений між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «Сан Енерджі Систем». Відповідно до п.п. 2, 4, 5 договору предметом продажу є виробничий корпус №3 А-2, розташований за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1. Об'єкт нерухомості належить продавцю (ПАТ «ПУМБ») на підставі іпотечного договору від 08.10.2008 року, а право власності зареєстроване 05.09.2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Волинської філії комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Назарчуком С.О.

З пояснень ПАТ «ПУМБ» вбачається, що підставою для реєстрації права власності на спірний об'єкт нерухомості був іпотечний договір №1.08-82/І, укладений між ПАТ "ПУМБ" та ПАТ "Ковельсільмаш".

Відповідно до ч.1 ст.38 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим законом.

Відповідно до ч.1 ст.42 Закону усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Згідно ч.4 ст.42 Закону майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим законом.

Ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу (ч. 5 ст. 44 Закону).

Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів (ч. 1 ст. 43 Закону).

Відповідно до наявних у справі матеріалів, після визнання боржника банкрутом ліквідатором здійснювалися заходи щодо продажу майна банкрута в якості цілісного майнового комплексу, до складу якого входив і об'єкт нерухомості, яким забезпечені вимоги ПАТ «ПУМБ». Зокрема, ліквідатором укладено договір із організатором торгів на проведення аукціону з продажу майна банкрута. Організатором торгів із додержанням приписів Закону оприлюднені оголошення про проведення аукціону, повторного аукціону та другого повторного аукціону. Усі аукціони визнані такими, що не відбулися, у зв'язку із відсутністю заяв від учасників.

Відповідно до ч. 5 ст. 44 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

В межах здійснення ліквідатором заходів із продажу майна частинами, беручи до уваги приписи ч.4 ст.42 Закону, ліквідатором 01.09.2016 року направлено відповідне повідомлення на адресу ПАТ «ПУМБ», згідно з яким запропоновано порядок продажу об'єкту нерухомості, належного ПАТ «Ковельсільмаш», яким забезпечені вимоги банку. Зокрема, пропонувалося проведення першого аукціону без можливості зниження початкової вартості. У випадку визнання аукціону таким, що не відбувся - проведення повторного аукціону із зниженням початкової вартості на 20% та із можливістю зниження початкової вартості майна під час аукціону, але не нижче, ніж до граничної вартості, яка становить 50% (п'ятдесят відсотків) початкової вартості, вказаної в оголошенні про проведення аукціону; у випадку визнання повторного аукціону таким, що не відбувся - проведення другого повторного аукціону із зниженням початкової вартості на 20% та із можливістю зниження початкової вартості майна під час аукціону.

При цьому, початкова вартість корпусу №3 А-2 на першому аукціоні пропонувалася в сумі 24 227 978 грн. 50 коп.; на повторному аукціоні в сумі 19 382 382 грн. 80 коп.; на другому повторному аукціоні в сумі 15 505 906 грн. 24 коп.

ПАТ «ПУМБ» листом від 05.10.2016 року надав згоду на проведення аукціону із продажу зазначеного об'єкту нерухомості за початковою вартістю не менш ніж 18 500 000 грн. 00 коп., проте, за позицією кредитора, ліквідатор має окремо узгоджувати проведення повторного аукціону із продажу майна (том 16, а.с. 11).

Оскільки наведена пропозиція кредитора суперечила умовам укладеного між ліквідатором та організатором торгів договору про проведення аукціону з продажу майна ПАТ «Ковельсільмаш», 05.12.2016 року ліквідатором подано до суду заяву щодо надання згоди на продаж заставного майна та визначення порядку такого продажу.

Ухвалою суду від 17.01.2018 року розгляд справи призначено на 07.02.2018 року.

У зв'язку з надісланням матеріалів справи до ВГС України для розгляду касаційних скарг на постанови Рівненського апеляційного господарського суду, судове засідання щодо розгляду клопотань не відбулося.

05.09.2018 року ПАТ «ПУМБ» вчинив дії з перереєстрації права власності на заставне майно.

Приписи ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є спеціальними нормами, які мають застосуватися під час здійснення стосовно господарюючого суб'єкта процедур з відновлення платоспроможності, передбачених Законом.

Системний аналіз норм ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" свідчить, що задоволення вимог кредиторів, в тому числі забезпечених заставою майна боржника, може відбуватися тільки на стадії ліквідаційної процедури в порядку та у спосіб, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до положень статті 44 Закону про банкрутство продаж майна банкрута здійснюється ліквідатором після проведення інвентаризації та оцінки майна шляхом проведення аукціону чи продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Таким чином, відчуження майна, належного банкруту, в межах провадження справи про банкрутство, із застосуванням приписів Закону України «Про іпотеку», є незаконним та таким, що порушує приписи спеціального закону, а саме, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 року №910/22788/15.

Наведена правова позиція підтверджується також приписами ст. 38 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відповідно до якої з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до Закону.

Визнання боржника банкрутом є підставою для припинення обтяження належного йому нерухомого майна іпотекою, з метою продажу такого майна в межах провадження по справі, у порядку, встановленому Законом.

Крім того, наведений правочин призвів до спричинення майнової шкоди інтересам кредиторів боржника, оскільки відповідно до узгоджених між ліквідатором та кредитором умов продажу заставного майна на аукціоні, його початкова вартість встановлювалася в сумі не менш ніж 18 500 000 грн. 00 коп. Розмір визнаних судом вимог ПАТ «ПУМБ» до боржника складає 7 982 513 грн. 18 коп.

Відповідно до ч.4 ст.42 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Проте, внаслідок дій кредитора по оформленню на себе права власності на заставне майно, продаж цього майна в порядку, передбаченому законом про банкрутство, із можливістю включення відповідних коштів, що є різницею між ціною продажу на аукціоні та вимогами заставного кредитора, до ліквідаційної маси з метою погашення вимог кредиторів, стало неможливим.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми.

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Відповідно до ст.ст. 37, 38 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а також шляхом його продажу третій особі.

Набуття права власності на предмет іпотеки реалізується через відповідні дії одноособово іпотекодержателя. Продаж реалізується через укладення відповідного договору із третьою особою.

Таким чином, набуття ПАТ «ПУМБ» права власності на спірний об'єкт нерухомості є одностороннім правочином у розумінні приписів ст.202 ЦКУ.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до наведеного, вчинений ПАТ «ПУМБ» односторонній правочин з переходу права власності на виробничий корпус №3 А-2, розташований за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, від ПАТ «Ковельсільмаш» до ПАТ «ПУМБ», є таким, що вчинений всупереч приписів ст.ст. 38, 42, 49 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що призвело до порушення майнових прав банкрута та кредиторів.

Відповідно до п. 2.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 29.05.2013 року №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише стосовно сторін даного правочину, тому на особу, яка не брала участі в правочині, не може бути покладено обов'язок повернення майна за цим правочином. У зв'язку з цим не підлягають задоволенню позови власників (володільців) майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після правочину, визнаного недійсним. У відповідних випадках майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання позовів відповідно до статей 387 - 390 або глави 83 ЦК України, зокрема, від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Як встановлено судом, на час розгляду заяви ліквідатора набувачем спірного об'єкту нерухомості є ТОВ «Сан Енерджі Систем».

Відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, зокрема, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

На час розгляду справи, у зв'язку із визнанням недійсним одностороннього правочину, вчиненого ПАТ «ПУМБ», у ТОВ «Сан Енерджі Систем» відсутні правові підстави для набуття права власності на спірне майно.

Спірний об'єкт нерухомості вибув з власності ПАТ «Ковельсільмаш» поза його волею, на підставі одностороннього правочину, вчиненого ПАТ «ПУМБ».

Відповідно до наведеного, беручи до уваги встановлену судом недійсність одностороннього правочину, вчиненого ПАТ «ПУМБ», незаконність перебування спірного майна у володінні ТОВ «Сан Енерджі Систем», факт вибуття спірного об'єкту нерухомості з володіння ПАТ «Ковельсільмаш» поза його волею, суд вважає, що належним способом захисту порушених майнових прав ПАТ «Ковельсільмаш» є витребування спірного майна від ТОВ «Сан Енерджі Систем».

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право є спірне, або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право.

Наявність зареєстрованого на час розгляду справи за ТОВ «Сан Енерджі Систем» права власності на об'єкт нерухомого майна, що був предметом незаконного одностороннього правочину, вчиненого ПАТ «ПУМБ», підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно із цим, у зв'язку із наявністю правових підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу та витребування майна з незаконного володіння, з метою захисту прав банкрута має бути прийнято рішення про визнання права власності ПАТ «Ковельсільмаш» на вказаний об'єкт нерухомості.

Наведена правова позиція суду викладена також у постанові Верховного суду України, відображена у постанові Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними», відповідно до якої рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться, зокрема, на підставі рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

З огляду на викладене, розглянувши заяву ліквідатора ПАТ «Ковельсільмаш» арбітражного керуючого Сисуна О.І. про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого кредитором банкрута - ПАТ «Перший український міжнародний банк», витребування з незаконного володіння у ТОВ «Сан Енерджі Систем» виробничого корпусу №3 А-2, розташованого за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, визнання права власності ПАТ «Ковельсільмаш» на зазначений об'єкт нерухомості, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що наведені заявником обставини в обґрунтування заявлених вимог підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та приписами чинного законодавства, суд вважає за доцільне задовольнити заяву ліквідатора у повному обсязі.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

Враховуючи необхідність поновлення права власності на спірне майно за ПАТ "Ковельсільмаш", реєстрацію права власності на підставі, зокрема, рішення суду, суд вважає, що вимога про визнання права власності є ефективним способом захисту порушеного права.

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Щодо розгляду вимоги про визнання недійсним правочину, витребування майна та визнання права власності у справі про банкрутство дійшов висновку Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові №910/22788/15 від 22.03.2018 року, №925/1874/13 від 06.04.2018 року, №925/997/17 від 07.02.2018 року.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини ПАТ "ПУМБ", то витрати по сплаті судового збору в сумі 3 524 грн. 00 коп. відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на нього.

Керуючись ст.ст. 10, 38, 42, 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст. 20, 73-79, 86, 234 Господарського процесуального кодексу України, -

ухвалив:

1. Заяву ліквідатора публічного акціонерного товариства «Ковельсільмаш» арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоровича про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого кредитором банкрута - публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», витребування з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю «Сан Енерджи Систем» виробничого корпусу №3 А-2, розташованого за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, та визнання права власності публічного акціонерного товариства «Ковельсільмаш» на зазначений об'єкт нерухомості, задовольнити.

2. Визнати односторонній правочин, вчинений публічним акціонерним товариством «Перший міжнародний український банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ) шляхом оформлення права власності на виробничий корпус №3 .А-2, розташований за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, реєстраційний номер 104, недійсним.

3. Витребувати з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю «Сан Енерджи Систем» (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, б.35, ) об'єкт нерухомості, а саме, виробничий корпус №3 А-2, розташований за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, реєстраційний номер 104.

4. Визнати право власності публічного акціонерного товариства «Ковельсільмаш» (Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, ) на об'єкт нерухомості, а саме, виробничий корпус №3 А-2, розташований за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, реєстраційний номер 104.

5. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Перший міжнародний український банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ) на користь публічного акціонерного товариства «Ковельсільмаш» (Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, ) судовий збір в сумі 3 524 грн. 00 коп. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири грн. 00 коп.).

6. Видати наказ.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України

Ухвала суду підписана 05.11.2018 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук