СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"07" листопада 2018 р. Справа №12/91

Суддя Хачатрян В.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1, м.Полтава, Товариства з обмеженою відповідальністю «Крокуль-плюс», м.Полтава, Товариства з обмеженою відповідальністю «Крокуль», м.Полтава, ОСОБА_2, м.Полтава, (вх.№922П/1-40) на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2005 року по справі №12/91

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пасіпол», м.Полтава,

до Колективного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», м.Полтава,

про визнання права власності на будівлю та реєстрацію,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 28.04.2005 року у справі №12/91 (суддя Сергєєва Л.А.) позов задоволено.

Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Пасіпол» (36014, м.Полтава, вул. Жовтнева, 73; юридична адреса 38033, с.Сагайдак, Шишацького району Полтавської області) право власності на реконструйовану адміністративно-господарську будівлю, як окремий цілісний обєкт нерухомого майна, загальною площею 742,7 кв.м., розташованої за адресою: м.Полтава, вул. Фрунзе, 57.

Зобовязано Колективне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» виключити з технічної документації будівлі за адресою: м.Полтава, вул. Фрунзе, 57 відмітку про самочинне будівництво та виготовити технічний паспорт без зазначення про самочинне будівництво будівлі, розташованої за адресою: м.Полтава, вул. Фрунзе, 57.

Від ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Крокуль-плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Крокуль», ОСОБА_2 надійшла узгоджена апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просять скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2005 року та припинити провадження у справі.

Скаржники вказують, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване судове рішення у відношенні їх прав та обовязків, однак до участі у справі вони залучені не були.

Одночасно з апеляційною скаргою апелянти звернулися до суду з клопотанням, в якому просять поновити строк на подання скарги, посилаючись на те, що він пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про залишення її без руху з наступних підстав.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги), судовий збір за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення, ухвалу суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Матеріали відновленого втраченого судового провадження свідчать, що позивач звернувся до суду у 2005 році, однак будь-які відомості про сплату судового збору (державного мита) відсутні.

Станом на 01 січня 2005 року діяв Декрет Кабінету Міністрів України «Про державне мито». Вказаним Декретом було передбачено хто є платниками державного мита, обєкти справляння державного мита, а статтею 3 визначено розмір ставок державного мита, а саме: із заяв, що подаються до господарських судів із вимогами майнового характеру державне мито справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому, при звернені до суду із позовною заявою немайнового характеру розмір ставки державного мита становить 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У 2005 році неоподатковуваний мінімум доходів громадян становив 131,00 грн.

До отримання у 2007 році відповідного висновку Верховного Суду України, розяснень і пленумів, ставка судового збору (державного мита) по категорії справи «про визнання права власності» розраховувалася як немайнова вимога.

Отже, при зверненні з позовною заявою у даній справі позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 655,00 грн. (131,00 грн. * 5).

Апелянти звернулися до суду зі скаргою у 2018 році, коли втратив чинність Декрет Кабінету Міністрів України «Про державне мито» і діє Закон України «Про судовий збір», яким передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі (ставкою), в якому відповідна заява або скарга подається до суду (ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, наразі розмір судового збору за апеляційною скаргою у даній справі на рішення становить 982,50 грн. (655,00 грн. ставка судового збору за подання позовної заяви у 2005 році * 150% ставка за подання апеляційної скарги на рішення суду у 2018 році).

Матеріали апеляційної скарги свідчать, що скаржниками сплачено судовий збір у розмірі 642,00 грн., що підтверджується квитанціями Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» від 25.07.2018 року (всього 4 шт. по 160,50 грн. кожна).

З огляду на викладене, можливо зробити висновок, що звертаючись до суду апеляційної інстанції, скаржниками не доплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, тобто не надано належних та допустимих доказів про сплату судового збору в порядку та розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Частиною 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог статті 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, та відповідно, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, з наданням строку для усунення недоліків, встановлених судом.

Якщо заявник не усунув недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається заявнику (ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

У відповідності до ст. 259 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Апелянтом до апеляційної скарги не надано доказів про надсилання копії апеляційної скарги як позивачу по справі Товариству з обмеженою відповідальністю «Пасіпол» так і відповідачу Колективному підприємству Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (правонаступник Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор»).

Вказані обставини також є підставою для залишення апеляційної скарги без руху на підставі ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу, з наданням строку для усунення недоліків, встановлених судом.

З урахуванням викладеного, узгоджена апеляційна скарга ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Крокуль-плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Крокуль», ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2005 року по справі №12/91 підлягає залишенню без руху, з наданням апелянтам строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись чч. 1, 2 ст. 174, ст. 234, пп. 2, 3 ч. 3 ст. 258, ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя-доповідач,-

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Крокуль-плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Крокуль», ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2005 року по справі №12/91 залишити без руху.

2. ОСОБА_1, Товариству з обмеженою відповідальністю «Крокуль-плюс», Товариству з обмеженою відповідальністю «Крокуль», ОСОБА_2 усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Повідомити апелянтів, що заява і докази у підтвердження факту усунення недоліків повинні надійти до суду апеляційної інстанції не пізніше пятого дня з наступного дня після закінчення десятиденного строку на усунення недоліків.

4. Розяснити заявникам, що наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач В.С. Хачатрян