ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

07.11.2018м. ХарківСправа № 922/3015/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Арбітражний керуючий Гриценко Ігор Іванович, м. Полтава
боржник Київська ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області , КП "Харківські теплові мережі" м. Харків

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду надійшла заява арбітражного керуючого Гриценко І.І. про видачу судового наказу, в якій заявник просить суд розглянути дану заяву та видати судовий наказ про стягнення з Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області заборгованості по виплаті основної грошової винагороди арбітражному керуючому в сумі 81560,15 грн та КП "Харківські теплові мережі" - заборгованості по виплаті основної грошової винагороди арбітражному керуючому в сумі 2484,51 грн на користь арбітражного керуючого Гриценка І.І. (свідоцтво №1216 від 04.07.2013 р.).

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З наданої суду заяви про видачу судового наказу, вбачається, що заявник посилається на те, що у нього є право отримання грошової винагороди нарахованої за виконання повноважень розпорядника майна та ліквідатора у справі про банкрутство ТОВ "РААС-Проспект" №922/1589/16.

Тобто, арбітражний керуючий Гриценко І.І. заявляє вимогу про стягнення заборгованості, яка виникла не на підставі договору, як то передбачено ст. 148 ГПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Крім того, згідно ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) арбітражний керуючий - це фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Тобто, право вимоги основної грошової винагороди у арбітражного керуючого виникає лише за виконання повноважень в конкретній справі про банкрутство та на підставі приписів спеціального Закону, який регулює такі правовідносини.

А отже, заяви про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому можуть розглядатися судом лише в межах справи про банкрутство, в якій арбітражний керуючий виконує свої повноваження (розпорядника майна, керуючого санацією або ліквідатора).

Разом з тим, суд звертає увагу заявника на те, що справи про банкрутство не є малозначними, наслідком чого суд не має можливості розглядати в межах справи про банкрутство заяви про видачу судових наказів.

За таких обставин, керуючись п. 4, 5 ч. 2 ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 233, 234 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити арбітражному керуючому Гриценко І.І. у видачі судового наказу.

Повернути заяву про видачу судового наказу, в т.ч. оригінал квитанції про сплату судового збору №1960 від 06.11.18 р. заявнику всього на 24 аркушах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (проголошення) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. В. Міньковський