ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

22 жовтня 2018 року Справа № 915/535/17

м. Миколаїв

Ініціюючий кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВУАР-СЕРВІС" (ідентифікаційний код 38927622, 03680, м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 34, корпус 4).

Кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛК АЛЬФА", ідентифікаційний код 38538218, 04071, м. Київ, вул. Межигірська, 22.

Кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР", ідентифікаційний код 32516492, 49038, м. Дніпро, вул. Ленінградська, 27.

Кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "АМСТОР", ідентифікаційний код 32123041, 49038, м. Дніпро, вул. Ленінградська, 27.

Кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД", ідентифікаційний код 39135315, 03028, м. Київ, пр. Науки, 42/1, корпус 10, офіс 17.

Адреса для листування: 01021, м. Київ, вул. Мечникова, 11, кв.48.

Кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "Несторг", ідентифікаційний код 37842302, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Казанцева, 7-Б.

Кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-Консалт", ідентифікаційний код 39212373, 87539, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, 96.

Кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Універсал", ідентифікаційний код 39760075, 87548, Донецька обл., м.Маріуполь, вул. Зелінського, будинок 41/41А.

Кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "Молбілд Груп", ідентифікаційний код 39711295, 54028, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 81/15, офіс 714.

Кредитор: Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127.

Кредитор: Головне управління ДФС у Миколаївській області, 54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6.

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія "ТАВРІЯ" (ідентифікаційний код 32459120, 54025, м. Миколаїв, пр. Героїв України ( Героїв Сталінграду), 9Р ).

Розпорядник майна: Менчак В.В., поштова адреса: АДРЕСА_2, 02166.

Про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ".

Суддя Ткаченко О.В.

Представники учасників справи:

Від кредитора 1: не з'явився.

Від кредитора 2: не з'явився.

Від кредитора 3: не з'явився.

Від кредитора 4: не з'явився.

Від кредитора 5: Гусєв М.М.

Від кредитора 6: Гусєв М.М.

Від кредитора 7: Гусєв М.М.

Від кредитора 8: не з'явився

Від кредитора 9: не з'явився

Від кредитора 10: Пистогова С.В.

Від кредитора 11: не з'явився.

Від боржника: не з'явився.

Розпорядник майна: не з'явився.

Суть спору: Ухвалою суду від 10.10.2017 року було порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ", введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено Менчака Вячеслава Володимировича, а також з-поміж іншого призначено попереднє засідання суду на 05.12.2017 о 10:30.

Враховуючи надсилання справи до суду апеляційної інстанції у зв'язку з надходженням касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та ухвалу господарського суду Миколаївської області від 10.10.2017, розгляд справи у попередньому засіданні 05.12.2017 не відбувся.

Враховуючи, що 11.07.2018 матеріали справи № 915/535/17 було повернуто до господарського суду Миколаївської області, ухвалою від 23.08.2018 справу призначено до розгляду у попередньому засіданні 25.09.2018 о 10:00.

Ухвалою суду від 25.09.2018 було відкладено розгляд справи у попередньому судовому засіданні 18.10.2018 о 10:00.

Від ініціюючого кредитора 08.10.2018 до суду надійшли пояснення, за змістом яких кредитор підтримує позицію розпорядника майна щодо невизнання кредиторських вимог ТОВ «Амстор Трейд», ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «Несторг», ТОВ «Молбілд Груп» та в підтвердження наведеного надає відповідну практику - постанову Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 910/20378/16.

Від боржника у справі 10.10.2018 до суду надійшли пояснення стосовно заперечень розпорядника майна та ініціюючого кредитора проти визнання кредиторських вимог ТОВ «Амстор Трейд», ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «Несторг», згідно яких боржник вказав про визнання грошових вимог вказаних кредиторів та зазначив, що дані вимоги підтверджуються даними бухгалтерського обліку, а тому, на думку боржника, законні підстави для відхилення або визнання з віднесенням до шостої черги, відсутні.

Крім того 10.10.2018 кредиторами ТОВ «Амстор Трейд», ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «Несторг» подано пояснення, за змістом яких кредитори вважають доводи розпорядника майна та ініціюючого кредитора проти визнання кредиторських вимог ТОВ «Амстор Трейд», ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «Несторг» необґрунтованими, викладену позицію у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 910/20378/16 такою, що позбавляє кредиторів права на захист своїх майнових інтересів.

У судовому засіданні 18.10.2018 присутні представники кредиторів підтримали заявлені ними грошові вимоги.

Представник боржника у судовому засіданні визнав кредиторські вимоги всіх кредиторів. Щодо кредиторських вимог ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" зазначив, що визнає їх лише в межах визначеної у договорі вартості заставного майна, а саме у розмірі 49462000,00 грн. В підтвердження своєї позиції боржник посилається на постанову Верховного суду України від 29.03.2017.

Представник ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" у судовому засіданні 17.10.2018 підтримав заявлені грошові вимоги у повному обсязі та наполягав на включенні до реєстру вимог кредиторів грошових вимог у сумі 723085425,75 грн. окремо, як вимог забезпечених заставою майна боржника. В обґрунтування своєї позиції посилався на постанову Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 902/492/17.

Розпорядник майна у судовому засіданні зазначив про обґрунтованість заявлених ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" кредиторських вимог та вказав на включення грошових вимог у сумі 723085425,75 грн. до реєстру вимог кредиторів окремо, як вимог забезпечених заставою майна боржника.

Розпорядник майна у судовому засіданні 18.10.2018 підтримав викладену раніше у відзивах позицію щодо визнання кредиторських вимог всіх кредиторів, окрім ТОВ «Амстор Трейд», ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «Несторг», ГУ ДФС у Миколаївській області. Грошові вимоги ТОВ «Амстор Трейд», ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «Несторг» розпорядник майна не вважає конкурсними, оскільки необхідні для їх розгляду документи були подані розпоряднику майна та до суду вже після встановленого частиною 1 статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом» для подання кредиторських вимог тридцятиденного строку з дня оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Заява з грошовими вимогами ГУ ДФС у Миколаївській області була подана 27.06.2018, також з пропуском встановленого строку. У судовому засіданні представником ГУ ДФС у Миколаївській області було заявлене усне клопотання про поновлення строку для звернення з кредиторськими вимогами, оскільки органом реєстрації не було надіслано на адресу кредитора повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ".

З огляду на наведене розпорядник майна вказує, що заявлені грошові вимоги вказаних кредиторів у розмірі 3200,00 витрат по сплаті судового збору підлягають включенню до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, в іншій частині грошові вимоги цих кредиторів у відповідності до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом» розпорядник майна вважає такими, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, а тому вони не є конкурсними та погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. В підтвердження своєї позиції розпорядник майна посилається також на постанову Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 910/20378/16.

Після перерви до судового засідання 18.10.2018 від представника боржника надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з поганим самопочуттям.

У судовому засіданні 18.10.2018 суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати до 22.11.2018 об 11:00.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши розпорядника майна та інших учасників справи, дослідивши докази, господарський суд,

встановив:

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.10.2017 було порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ", розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Менчака Вячеслава Володимировича, зобов'язано розпорядника майна боржника у термін до 30.11.2017 подати до суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів; реєстр вимог кредиторів боржника; акт інвентаризації майна боржника, призначено попереднє засідання на 05.12.2017 р. о 10 год. 30 хв.

На виконання вимог ухвали суду 18.10.2017 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України за № 46508 було розміщено оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ БТК "ТАВРІЯ".

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "Таврія" залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Миколаївської області від 10.10.2017 р. у справі № 915/535/17 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 19.04.2018 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія "ТАВРІЯ" залишено без задоволення, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та ухвалу господарського суду Миколаївської області від 10.10.2017 у справі № 915/535/17 залишити без змін.

Протягом тридцяти днів після офіційного оприлюднення до господарського суду звернулись кредитори:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛК АЛЬФА" з грошовими вимогами у розмірі 48319112,15 грн.

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «АМСТОР» з грошовими вимогами в сумі 17149523,05 грн.

- Товариство з обмеженою відповідальністю "АМСТОР" з грошовими вимогами в сумі 576199,80 грн. боргу та 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

- Товариство з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" з грошовими вимогами у загальному розмірі 77179301,94 грн.

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Несторг" з грошовими вимогами у загальному розмірі 12538389,05 грн.

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-Консалт" з грошовими вимогами в сумі 54372355,54 грн.

- Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Універсал" з грошовими вимогами в сумі 645908,71 грн.

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Молбілд Груп" з грошовими вимогами у загальному розмірі 377224,48 грн.

- Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" з грошовими вимогами у загальному розмірі 723082225,75 грн. та 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Крім того, з пропуском встановленого тридцятиденного терміну 27.06.2018 до господарського суду Миколаївської області звернулась ГУ ДФС у Миколаївській області із заявою про визнання кредиторських вимог у сумі 2098367,90 грн.

Згідно ч. 2 ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство), у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були включені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження. За результатами розгляду господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначається розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, розмір та перелік невизнаних судом вимог кредиторів, дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів, дата підсумкового засідання суду. У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги. Неустойка (штрафу, пені) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов»язань у шосту чергу та може бути предметом мирової угоди.

Черговість задоволення вимог кредиторів встановлена ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство: у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі, а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги кредиторів за договорами страхування, витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі: виплати на оплату судового збору, витрати кредиторів на проведення аудиту, витрати заявника на публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство, введення процедури санації, визнання боржника банкрутом; у другу чергу задовольняються вимоги із зобов'язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за громадян, які застраховані в цьому фонді, зобов'язань зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб'єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників); у третю чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом, у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, незабезпечені заставою, у тому числі і вимоги кредиторів, що виникли із зобов'язань у процедурі розпорядження майном боржника чи в процедурі санації боржника; у п'яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства, вимоги щодо виплати додаткової грошової винагороди керуючому санацією або ліквідатору у частині 5 відсотків обсягу стягнутих на користь боржника активів, які на дату порушення провадження у справі про банкрутство перебували у третіх осіб, вимоги щодо виплати додаткової грошової винагороди керуючому санацією або ліквідатору у частині 3 відсотків обсягу погашених вимог конкурсних кредиторів, які підлягають позачерговому задоволенню та віднесені до конкурсних згідно з цим Законом; у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Ухвалою суду від 10.10.2018 про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія "ТАВРІЯ" було визнано кредиторські вимоги ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВУАР-СЕРВІС" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія "ТАВРІЯ" у загальній сумі 25865791,44 грн., у тому числі 16000,00 грн. витрат на оплату судового збору, 23490960,70 грн. - безспірних вимог, 2358830,74 грн. пені.

У відповідності до наданого розпорядником майна реєстру вимог кредиторів кредиторські вимоги ініціюючого кредитора в сумі 16000,00 грн. витрат на оплату судового збору включені до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, 23490960,70 грн. грн.. заборгованості - до четвертої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, 2358830,74 грн. пені - до шостої черги задоволення кредиторських вимог.

Враховуючи викладене та наведені положення ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство суд погоджується з позицією розпорядника майна та вважає правомірним включення кредиторських вимог ініціюючого кредитора в сумі 16000,00 грн. витрат на оплату судового збору включені до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, 23490960,70 грн. грн.. заборгованості - до четвертої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, 2358830,74 грн. пені - до шостої черги задоволення кредиторських вимог.

Розглянувши вимоги інших кредиторів, господарський суд зазначає наступне.

06.11.2018 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛК АЛЬФА" до господарського суду надійшла заява про визнання кредиторських вимог у розмірі 48319112,15 грн.

Розпорядником майна 15.11.2017 було надано повідомлення, за змістом якого кредиторські вимоги ТОВ "ОЛК АЛЬФА" ним визнано в повному обсязі та включено у розмірі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору - до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, у розмірі 48315912,15 грн. заборгованості - до четвертої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.

Боржник у відповідності до наданого відзиву від 05.09.2018 вих. № 05/09-1 грошові вимоги ТОВ "ОЛК АЛЬФА" визнав у повному обсязі.

Представник ТОВ "ОЛК АЛЬФА" у судовому засіданні підтримав заявлені грошові вимоги та просив включити до реєстру вимог кредиторів.

Розглянувши матеріали заяви кредитора, господарський суд встановив:

Як свідчать матеріали заяви кредитора та надані розрахунки заборгованість боржника перед кредитором становить 48315912,15 грн., у тому числі:

- 44738667,71 грн. - заборгованість присуджена до стягнення рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017 у справі № 915/844/16;

- 206700,00 грн. - присуджені до стягнення рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017 у справі № 915/844/16 грошові кошти на відшкодування судових витрат;

- 2697625,85 грн. - інфляційні збитки за період з 10.04.2017 по 09.10.2017;

- 672918,59 грн. - 3% річних за період з 10.04.2017 по 09.10.2017.

Як встановлено рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017 у справі № 915/844/16, між Банком і ТОВ БТК "ТАВРІЯ" (позичальник) укладено кредитний договір, до котрого вносилися зміни та доповнення додатковими угодами №№ 1-15 (т. 1, а.с. 9-28), згідно умов якого Банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії в розмірі 80560000 грн. на поповнення обігових коштів на строк з 16.08.2012 р. по 14.08.2015 р. включно на умовах, передбачених договором, а позичальник - прийняти, належним чином використати та повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитною лінією, комісії та виконати свої зобов'язання в повному обсязі на умовах, передбачених договором (п.п. 1.1 - 1.3, 1.6 кредитного договору).

Виконання зобов'язань ТОВ БТК "ТАВРІЯ" за вказаним кредитним договором забезпечено укладеним між Банком та ТОВ "ОЛК АЛЬФА" (поручитель) договором поруки, згідно умов якого ТОВ "ОЛК АЛЬФА" поручилося перед Банком за виконання ТОВ БТК "ТАВРІЯ" зобов'язань, що виникли або можуть виникнути у майбутньому на підставі кредитного договору та відповідає перед Банком за порушення позичальником таких зобов'язань (пп. 1.1 договору поруки).

На виконання умов кредитного договору Банком надано ТОВ БТК "ТАВРІЯ" грошові кошти в загальній сумі 80559000 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача за період 16.06.2012 р. - 08.07.2016 р., проте ТОВ БТК "ТАВРІЯ" неналежним чином виконувало умови кредитного договору.

В подальшому ТОВ "ОЛК АЛЬФА" погашено заборгованість ТОВ БТК "ТАВРІЯ" за кредитним договором. Банком на підставі пп. 2.6 договору поруки видано ТОВ "ОЛК АЛЬФА" довідку від 19.07.2016 р. № 16.1-2254, якою підтверджуються обставини погашення заборгованості ТОВ БТК "ТАВРІЯ" за кредитним договором та перехід до ТОВ "ОЛК АЛЬФА" прав кредитора за кредитним договором.

ТОВ "ОЛК АЛЬФА" було направлено вимогу від 21.07.2016 р. № 21/07/16-1 про сплату ТОВ БТК "ТАВРІЯ" заборгованості за кредитним договором, направлення якої підтверджується копією фіскального чеку від 25.07.2016 відповідного поштового відділення та описом вкладення цінного листа. Указану претензію ТОВ БТК "ТАВРІЯ" залишено без реагування та виконання.

З огляду на встановлені обставини рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017 у справі № 915/844/16, зокрема, було присуджено до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ", 54025, просп. Героїв Сталінграду, 9-Р, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 32459120, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛК АЛЬФА", 04071, вул. Межигірська, 22, м. Київ, ідентифікаційний код 38538218, грошові кошти у сумі 44738667 (сорок чотири мільйони сімсот тридцять вісім тисяч шістсот шістдесят сім) грн. 71 коп., із яких: 44169026 (сорок чотири мільйона сто шістдесят дев'ять тисяч двадцять шість) грн. 71 коп. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 569641 (п'ятсот шістдесят дев'ять тисяч шістсот сорок одна) грн. 06 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами; а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 206700 (двісті шість тисяч сімсот) грн.

На виконання рішення від 23.03.2017 у справі № 915/844/16 господарським судом Миколаївської області 10.04.2017 видано наказ.

За приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, кредитором у зв'язку з невиконанням рішення господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017 у справі № 915/844/16 на розмір заборгованості 44738667,71 грн. нараховано:

- 2697625,85 грн. - інфляційні збитки за період з 10.04.2017 по 09.10.2017;

- 672918,59 грн. - 3% річних за період з 10.04.2017 по 09.10.2017.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Як встановлено ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, судом визнаються заявлені грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛК АЛЬФА" в загальному розмірі 48319112,15 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство в сумі 48315912,15 грн. заборгованості річних підлягають віднесенню до четвертої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору - до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.

13.11.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «АМСТОР» до господарського суду надійшла заява з грошовими вимогами до боржника в сумі 17149523,05 грн.

Від розпорядника майна 20.11.2017 до суду надійшло повідомлення, за змістом якого кредиторські вимоги ТОВ «ТБ «АМСТОР» ним визнано в повному обсязі та включено у розмірі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору - до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, у розмірі 17149523,05 грн. заборгованості - до четвертої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.

Боржник у відповідності до наданого відзиву від 05.09.2018 вих. № 05/09-1 грошові вимоги ТОВ «ТБ «АМСТОР» визнав у повному обсязі.

Представник ТОВ «ТБ «АМСТОР» у судовому засіданні підтримав заявлені грошові вимоги та просив включити до реєстру вимог кредиторів.

Розглянувши матеріали заяви кредитора, господарський суд встановив:

Як свідчать матеріали заяви кредитора та надані розрахунки заборгованість боржника перед кредитором становить 17149523,05 грн., у тому числі:

- 12739481,28 грн. - заборгованість;

- 3622637,12 грн. - інфляційні збитки за період з 10.09.2015 по 09.10.2017;

- 787404,65 грн. - 3% річних за період з 10.09.2015 по 09.10.2017.

Як встановлено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2016 у справі № 904/10535/15, 16.08.2012 року між ПАТ «ЮНЕКС-БАНК» та ТОВ «БТК «ТАВРІЯ» укладено кредитний договір № 0.90.0812.Ю0_К, згідно умов якого банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної кредитної лінії.

09 лютого 2015 року між ПАТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ОЛК АЛЬФА» укладено договір поруки № 0.90.0812.ЮО_П1, за умовами якого ТОВ «ОЛК АЛЬФА» поручилося за виконання ТОВ «БТК «ТАВРІЯ» своїх зобов'язань за кредитним договором № 0.90.0812.ЮО_К від 16.08.2012р.

У зв'язку з невиконанням ТОВ «БТК «ТАВРІЯ» своїх зобов'язань з повернення кредиту та сплати відсотків, ПАТ «ЮНЕКС БАНК» заявив ряд вимог щодо виконання цих зобов'язань поручителем - ТОВ «ОЛК АЛЬФА», зокрема вимогу № 16.1-2373 від 18.08.2015р.

ТОВ «ОЛК АЛЬФА» виконало зобов'язання поручителя, сплативши ПАТ «ЮНЕКС БАНК» заборгованість ТОВ «БТК «ТАВРІЯ» за Кредитним договором, в тому числі 16740000,00 грн. згідно платіжного доручення № 411 від 02.09.2015р.

03 вересня 2015 року між ТОВ «ОЛК АЛЬФА» (поручитель або первісний кредитор) та ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «АМСТОР» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор прийняв грошові права вимоги за Кредитним договором в розмірі 16740000,00 грн. Отже, кредитором ТОВ «БТК «ТАВРІЯ» за вказаними зобов'язаннями стало ТОВ «ТБ «АМСТОР».

У відповідності до вимог ч.2 ст.556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

За приписами п. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як свідчать додані до заяви кредитора документи, 10 вересня 2015 року ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «АМСТОР» направив ТОВ «БТК «ТАВРІЯ» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 4000518,72 грн. Згідно даної заяви було зараховано грошові зобов'язання ТОВ «БТК «ТАВРІЯ» перед ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «АМСТОР» за кредитним договором № 0.90.0812.ЮОК від 16.08.2012р., та грошові зобов'язання ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «АМСТОР» перед ТОВ «БТК «ТАВРІЯ» за договором № 16/12ТД від 16.12.2014р.

З огляду на наведене розмір заборгованості боржника за невиконання грошових зобов'язань за кредитним договором № 0.90.0812.ЮО_К від 16.08.2012, укладеним між ПАТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ БТК «ТАВРІЯ», часткове право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ТБ «АМСТОР» на підставі договору про відступлення права вимоги від 03.09.2015, становить 12739481,28 грн.

Крім того, кредитором у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання у розмірі 12739481,28 грн. нараховано:

- 3622637,12 грн. - інфляційні збитки за період з 10.09.2015 по 09.10.2017;

- 787404,65 грн. - 3% річних за період з 10.09.2015 по 09.10.2017.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Як встановлено ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, судом визнаються заявлені грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «АМСТОР» в загальному розмірі 17149523,05 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство в сумі 17149523,05 грн. заборгованості підлягають віднесенню до четвертої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору - до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.

13.11.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю «АМСТОР» до господарського суду надійшла заява з грошовими вимогами до боржника в сумі 576199,80 грн.

Від розпорядника майна 20.11.2017 до суду надійшло повідомлення, за змістом якого кредиторські вимоги ТОВ «АМСТОР» ним визнано в повному обсязі та включено у розмірі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору - до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, у розмірі 576199,80 грн. заборгованості - до четвертої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.

Боржник у відповідності до наданого відзиву від 05.09.2018 вих. № 05/09-1 грошові вимоги ТОВ «АМСТОР» визнав у повному обсязі.

Представник ТОВ ТОВ «АМСТОР» у судовому засіданні підтримав заявлені грошові вимоги та просив включити до реєстру вимог кредиторів.

Розглянувши матеріали заяви кредитора, господарський суд встановив:

Як свідчать матеріали заяви кредитора та надані розрахунки, заборгованість боржника перед кредитором становить 576199,80 грн., у тому числі:

- 427715,24 грн. заборгованості;

- 121626,39 грн. - інфляційні збитки за період з 07.09.2015 по 09.10.2017;

- 26858,17 грн. - 3% річних за період з 07.09.2015 по 09.10.2017.

Як встановлено рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017 у справі № 915/844/16, між Банком і ТОВ БТК "ТАВРІЯ" (позичальник) укладено кредитний договір, до котрого вносилися зміни та доповнення додатковими угодами №№ 1-15 (т. 1, а.с. 9-28), згідно умов якого Банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії в розмірі 80560000 грн. на поповнення обігових коштів на строк з 16.08.2012 р. по 14.08.2015 р. включно на умовах, передбачених договором, а позичальник - прийняти, належним чином використати та повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитною лінією, комісії та виконати свої зобов'язання в повному обсязі на умовах, передбачених договором (п.п. 1.1 - 1.3, 1.6 кредитного договору).

Виконання зобов'язань ТОВ БТК "ТАВРІЯ" за вказаним кредитним договором забезпечено укладеним між Банком та ТОВ "ОЛК АЛЬФА" (поручитель) договором поруки, згідно умов якого ТОВ "ОЛК АЛЬФА" поручилося перед Банком за виконання ТОВ БТК "ТАВРІЯ" зобов'язань, що виникли або можуть виникнути у майбутньому на підставі кредитного договору та відповідає перед Банком за порушення позичальником таких зобов'язань (пп. 1.1 договору поруки).

На виконання умов кредитного договору Банком надано ТОВ БТК "ТАВРІЯ" грошові кошти в загальній сумі 80559000 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача за період 16.06.2012 р. - 08.07.2016 р., проте ТОВ БТК "ТАВРІЯ" неналежним чином виконувало умови кредитного договору.

В подальшому ТОВ "ОЛК АЛЬФА" погашено заборгованість ТОВ БТК "ТАВРІЯ" за кредитним договором. Зокрема, рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017 у справі № 915/844/16, з-поміж інших платежів, встановлено також і сплату ТОВ "ОЛК АЛЬФА" кредитної заборгованості згідно платіжних доручень від 20.03.2015 № 297 на суму 300000,00 грн., від 20.03.2015 № 298 на суму 260000,00 грн.; від 14.04.2015 № 309 на суму 921184,15 грн., від 18.05.2015 № 335 на суму 887660,14 грн.; від 11.06.2015 № 356 на суму 917248,80 грн.; від 13.07.2015 № 375 на суму 887660,14 грн.; від 11.08.2015 № 400 на суму 917248,81 грн.; від 31.08.2015 № 410 на суму 20000000,00 грн.

Банком на підставі пп. 2.6 договору поруки видано ТОВ "ОЛК АЛЬФА" довідку від 19.07.2016 р. № 16.1-2254, якою підтверджуються обставини погашення заборгованості ТОВ БТК "ТАВРІЯ" за кредитним договором та перехід до ТОВ "ОЛК АЛЬФА" прав кредитора за кредитним договором.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

02.09.2015 між ТОВ «ОЛК АЛЬФА» (поручитель або первісний кредитор) та ТОВ «АМСТОР» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор прийняв грошові права вимоги в загальному розмірі 25091002,04 грн. за Кредитним договором, Договором поруки №0.90.0812.ЮО_П1 від 09.02.2015, згідно платіжних доручень від 20.03.2015 № 297, від 20.03.2015 № 298; від 14.04.2015 № 309, від 18.05.2015 № 335; від 11.06.2015 № 356; від 13.07.2015 № 375; від 11.08.2015 № 400; від 31.08.2015 № 410. Отже, кредитором ТОВ «БТК «ТАВРІЯ» за вказаними зобов'язаннями в розмірі 25091002,04 грн. стало ТОВ «АМСТОР».

У відповідності до вимог ч.2 ст.556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України передбачена можливість заміни кредитора у зобов'язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як свідчать додані до заяви кредитора документи, 07 вересня 2015 року ТОВ «АМСТОР» направив ТОВ «БТК «ТАВРІЯ» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 24663286,80 грн. Згідно даної заяви було зараховано грошові зобов'язання ТОВ «БТК «ТАВРІЯ» перед ТОВ «АМСТОР» за кредитним договором № 0.90.0812.ЮОК від 16.08.2012р., та грошові зобов'язання ТОВ «АМСТОР» перед ТОВ «БТК «ТАВРІЯ» за договором поставки від 01.02.2013р.

З огляду на наведене розмір заборгованості боржника за невиконання грошових зобов'язань за кредитним договором № 0.90.0812.ЮО_К від 16.08.2012, укладеним між ПАТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ БТК «ТАВРІЯ», часткове право вимоги за яким перейшло до ТОВ «АМСТОР» на підставі договору про відступлення права вимоги від 02.09.2015, становить 427715,24 грн.

Крім того, кредитором у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання у розмірі 427715,24 грн. нараховано:

- 121626,39 грн. - інфляційні збитки за період з 07.09.2015 по 09.10.2017;

- 26858,17 грн. - 3% річних за період з 07.09.2015 по 09.10.2017.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Як встановлено ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, судом визнаються заявлені грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АМСТОР» в загальному розмірі 576199,80 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство в сумі 576199,80 грн. заборгованості підлягають віднесенню до четвертої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору - до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.

20.11.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" до господарського суду Миколаївської області надійшла заява з грошовими вимогами у загальному розмірі 77179301,94 грн.

Ухвалою суду від 27.11.2017 вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ТОВ "АМСТОР ТРЕЙД" про визнання кредиторських вимог у сумі 77179301,94 грн. було відкладено до повернення матеріалів справи № 915/535/17 з суду апеляційної інстанції.

Розпорядник майна відмовляє у визнанні кредиторських вимог ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» з огляду на неподання документів, які підтверджують грошові вимоги, а саме копій договору № 16/12Амс від 16.12.2014, договору № 29/12ДПТ від 29.12.2014, договору № 29/12БГ від 29.12.2014, договору поруки № 29/12БГ-П від 29.12.2014, договору № 30/12НТ від 30.12.2014.

12.04.2018 до господарського суду Миколаївської області від кредитора надійшли пояснення від 10.04.2018 № 10/04, копії договору № 16/12Амс від 16.12.2014, договору № 29/12ДПТ від 29.12.2014, договору № 29/12БГ від 29.12.2014, договору поруки № 29/12БГ-П від 29.12.2014, договору № 30/12НТ від 30.12.2014,

Враховуючи, що 11.07.2018 матеріали справи № 915/535/17 було повернуто до суду першої інстанції, та у зв'язку із закінченням терміну планової відпустки суду, ухвалою суду від 22.08.2018 заяву кредитора призначено до розгляду на 25.09.2018 о 10:00, а також зобов'язано кредитора до 05.09.2018 надати суду договір № 16/12Амс від 16.12.2014, договір № 29/12ДПТ від 29.12.2014, договір № 29/12БГ від 29.12.2014, договір № 30/12НТ від 30.12.2014.

На виконання вимог ухвали суду від 22.08.2018 кредитором повторно було надано копії договору № 16/12Амс від 16.12.2014, договору № 29/12ДПТ від 29.12.2014, договору № 29/12БГ від 29.12.2014, договору № 30/12НТ від 30.12.2014.

Боржник у відповідності до наданого відзиву від 05.09.2018 вих. № 05/09-1 грошові вимоги ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» визнав у повному обсязі.

Від ініціюючого кредитора 08.10.2018 до суду надійшли пояснення, за змістом яких кредитор підтримує позицію розпорядника майна щодо невизнання кредиторських вимог ТОВ «Амстор Трейд», ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «Несторг», ТОВ «Молбілд Груп» та в підтвердження наведеного надає відповідну практику - постанову Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 910/20378/16.

Від боржника у справі 10.10.2018 до суду надійшли пояснення стосовно заперечень розпорядника майна та ініціюючого кредитора проти невизнання кредиторських вимог ТОВ «Амстор Трейд», ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «Несторг», згідно яких боржник вказав про визнання грошових вимог вказаних кредиторів та зазначив, що дані вимоги підтверджуються даними бухгалтерського обліку, а тому, на думку боржника, законні підстави для відхилення або визнання з віднесенням до шостої черги, відсутні.

Крім того 10.10.2018 ТОВ «Амстор Трейд» подано пояснення, за змістом яких кредитор вважає доводи розпорядника майна та ініціюючого кредитора проти визнання кредиторських вимог ТОВ «Амстор Трейд», ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «Несторг» необґрунтованими, викладену позицію у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 910/20378/16 такою, що позбавляє кредиторів права на захист своїх майнових інтересів.

Представник ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» у судовому засіданні підтримав заявлені грошові вимоги та просив включити до реєстру вимог кредиторів, а також зазначив, що грошові зобов'язання кредитора ґрунтуються саме на договорах поруки № 16/12Амс-П від 16.12.2014, № 29/12ДПТ-П від 29.12.2014, № 29-12БГ-П від 29.12.2014, № 30/12НТ-П від 30.12.2014, у мовами яких передбачені у тому числі і строк і розмір виконання основного зобов'язання забезпеченого порукою. Також вказав, що до заяви додані платіжні доручення про перерахування кредитором грошових коштів на користь боржників за основним зобов'язанням.

У відповідності до наявних в матеріалах справи пояснень від 10.04.2018 № 10/04 кредитор зазначив, що договір поруки № 29/12БГ-П від 29.12.2014 не був доданий помилково.

Розглянувши матеріали заяви кредитора, дослідивши докази, господарський суд встановив:

Як свідчать матеріали заяви кредитора та надані розрахунки заборгованість боржника перед кредитором становить 77179301,94 грн., у тому числі:

1. За договором поруки № 16/12Амс-П від 16.12.2014.

- 2100000,00 грн. - основний борг;

- 214200,00 грн. - втрати від інфляції за період з 01.01.2017 по 31.09.2017;

- 51255,94 грн. - 3% річних за період з 17.12.2016 по 09.10.2017.

- 449909,32 грн. - пеня за період з 17.12.2016 по 09.10.2017.

16 грудня 2014 року між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» укладений договір поруки №16/12Амс-П.

Згідно п.п. 1.1., 1.2. зазначеного Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ТОВ «АМСТОР» (ідентифікаційний код юридичної особи 32123041) своїх обов'язків за Договором №16/12Амс від 16.12.2014р., укладеним між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ТОВ «АМСТОР» (далі - Основне зобов'язання), як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору поруки, порукою за цим Договором забезпечується Основне зобов'язання ТОВ «АМСТОР», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу в розмірі 13 835 000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми та сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, у випадку прострочення ТОВ «АМСТОР» визначених Основним зобов'язанням строків (термінів) сплати суми основного боргу.

За змістом п. 2.2. Договору поруки строк сплати (повернення) боржником суми основного боргу в розмірі 13 835 000,00 грн. за Основним зобов'язанням визначений протягом 24 (двадцяти чотирьох) місяців з моменту (дати) підписання Договору №16/12Амс від 16 грудня 2014 року.

Згідно з пп. 3.1.1. Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ТОВ «АМСТОР» Основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати Основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання Основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

Як вбачається з положень п. 2.4. Договору поруки, у разі порушення боржником Основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За змістом п. 1.1. Договору №16/12Амс від 16.12.2014 ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» зобов'язалось надати ТОВ «АМСТОР» у власність для використання у господарській діяльності суму грошових коштів у розмірі 13835000,00 грн., а ТОВ «АМСТОР» зобов'язалося повернути таку ж саму суму грошових коштів у встановлений Договором строк (термін).

Згідно п. 4.1. Договору №16/12Амс від 16.12.2014 сума грошових коштів підлягала поверненню ТОВ «АМСТОР» протягом 24 (двадцяти чотирьох) місяців з моменту (дати) підписання Договору.

Як свідчить платіжне доручення №213 від 16.12.2014 на виконання умов Договору ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «АМСТОР» суму грошових коштів у розмірі 13835000,00 грн.

Проте зобов'язання з повернення суми грошових коштів виконано ТОВ «АМСТОР» частково у розмірі 11735000,00 грн., що підтверджено платіжними дорученнями №2238 від 16.12.2014р., №2296 від 18.12.2014р., №2297 від 18.12.2014р., №2372 від 22.12.2014р., №2571 від 30.12.2014р., №2606 від 30.12.2014р.

Таким чином зобов'язання з повернення решти суми в розмірі 2100000,00 грн. ТОВ «АМСТОР» залишилось невиконаним.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином у зв'язку з невиконанням ТОВ «АМСТОР» основного зобов'язання щодо повернення решти суми основного боргу у термін до 16.12.2016 включно, у ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручителя виник солідарний обов'язок з виконання основного зобов'язання за ТОВ «АМСТОР» щодо сплати основного боргу в розмірі 2100000,00 грн.

За приписами ч. 2 ст. 193, ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України порушення обов'язань є підставою для застосування таких господарських санкцій, як штрафні санкції.

Штрафними санкціями відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п. 6.1. Договору №16/12Амс від 16.12.2014 у разі несвоєчасного повернення грошових коштів ТОВ «АМСТОР» зобов'язалось сплатити ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення виконання зобов'язання за Договором, від несвоєчасно повернутої суми грошових коштів за кожен день прострочення платежу до дати фактичного повернення грошових коштів.

З огляду на викладене визначений кредитором розмір пені, нарахованої на суму боргу за період прострочення, з 17.12.2016 по 09.10.2017 включно склав 449909,32 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 01.01.2017 по 31.09.2017 у сумі 214200,00 грн. та 3% річних за період з 17.12.2016 по 09.10.2017 у розмірі 51255,94 грн.

2. За договором поруки № 29/12ДПТ-П від 29.12.2014 заборгованість становить:

- 32590000,00 грн. основного боргу;

- 5866200,00 грн. - втрат від інфляції за період з 01.07.2016 по 31.09.2017;

- 1249566,32 грн. - 3% річних за період з 30.06.2016 по 09.10.2017;

- 11555422,40 грн. - пеня за період з 30.06.2016 по 09.10.2017.

Як свідчать матеріали заяви, 29 грудня 2014 року між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» був укладений договір поруки №29/12ДПТ-П.

Згідно п.п. 1.1., 1.2. зазначеного Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ОБ'ЄДНАННЯМ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» (ідентифікаційний код юридичної особи 21950711) своїх обов'язків за Договором №29/12ДПТ від 29.12.2014р., укладеним між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ОБ'ЄДНАННЯМ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» (далі - Основне зобов'язання), як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору поруки, порукою за цим Договором забезпечується Основне зобов'язання ОБ'ЄДНАННЯ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу в розмірі 32590000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми та сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, у випадку прострочення ОБ'ЄДНАННЯМ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» визначених Основним зобов'язанням строків (термінів) сплати суми основного боргу.

За змістом п. 2.2. Договору поруки строк сплати (повернення) боржником суми основного боргу в розмірі 32 590 000,00 грн. за Основним зобов'язанням визначений протягом 18 (вісімнадцяти) місяців з моменту (дати) підписання Договору №29/12ДПТ від 29 грудня 2014 року.

Згідно з п.п. 3.1.1. Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ОБ'ЄДНАННЯМ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» Основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати Основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання Основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

У відповідності до положень п. 2.4. Договору поруки, у разі порушення боржником Основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За змістом п. 1.1. Договору №29/12ДПТ від 29.12.2014, «АМСТОР ТРЕЙД» зобов'язалось надати ОБ'ЄДНАННЮ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» у власність для використання у господарській діяльності суму грошових коштів у розмірі 32590000,00 грн., а ОБ'ЄДНАННЯ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» зобов'язувалось повернути таку ж саму суму грошових коштів у встановлений цим Договором строк (термін).

Згідно п. 4.1. Договору №29/12ДПТ від 29.12.2014 сума грошових коштів підлягала поверненню ОБ'ЄДНАННЯМ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» протягом 18 (вісімнадцяти) місяців з моменту (дати) підписання Договору.

Як свідчать платіжні доручення №284 від 29.12.2014р., №286 від 30.12.2014, №287 від 30.12.2014, на виконання умов Договору ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» перерахувало на банківський рахунок ОБ'ЄДНАННЯ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» суму грошових коштів у загальному розмірі 32590000,00 грн.

Проте зобов'язання з повернення суми грошових коштів ОБ'ЄДНАННЯМ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» не було виконано.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином у зв'язку з невиконанням ОБ'ЄДНАННЯМ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» основного зобов'язання щодо повернення суми основного боргу у термін до 29.06.2016 включно, у ТОВ БТК «ТАВРІЯ», як поручителя, виник солідарний обов'язок з виконання основного зобов'язання щодо сплати основного боргу в розмірі 32590000,00 грн.

За змістом п. 6.1. Договору №29/12ДПТ від 29.12.2014 у разі несвоєчасного повернення грошових коштів ОБ'ЄДНАННЯ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» зобов'язалось сплатити ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення виконання зобов'язання за Договором, від несвоєчасно повернутої суми грошових коштів за кожен день прострочення платежу до дати фактичного повернення грошових коштів.

З огляду на викладене визначений кредитором розмір пені, нарахованої на суму боргу за період прострочення, з 30.06.2016 по 09.10.2017 включно склав 11555422,40 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 01.07.2017 по 31.09.2017 у сумі 5866200,00 грн. та 3% річних за період з 30.06.2016 по 09.10.2017 у розмірі 1249566,32 грн.

3. За договором поруки № 29/12БГ-П від 29.12.2014 заборгованість становить:

- 9846000,00 грн. основного боргу;

- 1004292,00 грн. - втрат від інфляції за період з 01.01.2017 по 31.09.2017;

- 229825,50 грн. - 3% річних за період з 30.12.2016 по 09.10.2017;

- 2011510,02 грн. - пені за період з 30.12.2016 по 09.10.2017.

Як свідчать матеріали заяви, 29 грудня 2014 року між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» укладений договір поруки №29/12БГ-П.

Згідно п.п. 1.1., 1.2. зазначеного Договору поруки, ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ТОВ «БУДГУД» (ідентифікаційний код юридичної особи 37133714) своїх обов'язків за Договором №29/12БГ від 29.12.2014, укладеним між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ТОВ «БУДГУД» (далі - Основне зобов'язання), як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору поруки, порукою за цим Договором забезпечується Основне зобов'язання ТОВ «БУДГУД», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу в розмірі 9846000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми та сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, у випадку прострочення ТОВ «БУДГУД» визначених Основним зобов'язанням строків (термінів) сплати суми основного боргу.

За змістом п. 2.2. Договору поруки строк сплати (повернення) боржником суми основного боргу в розмірі 9846000,00 грн. за Основним зобов'язанням визначений протягом 24 (двадцяти чотирьох) місяців з моменту (дати) підписання Договору №29/12БГ від 29 грудня 2014 року.

Згідно з п.п. 3.1.1. Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ТОВ «БУДГУД» Основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати Основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання Основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

У відповідності до положень п. 2.4. Договору поруки, у разі порушення боржником Основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За змістом п.п. 1.1. Договору №29/12БГ від 29.12.2014 ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» зобов'язалось надати ТОВ «БУДГУД» у власність для використання у господарській діяльності суму грошових коштів у розмірі 9846000,00 грн., а ТОВ «БУДГУД» зобов'язалося повернути таку ж саму суму грошових коштів у встановлений цим Договором строк (термін).

Згідно п. 4.1. Договору №29/12БГ від 29.12.2014 сума грошових коштів підлягала поверненню ТОВ «БУДГУД» протягом 24 (двадцяти чотирьох) місяців з моменту (дати) підписання Договору.

Як свідчать платіжні доручення №280 від 29.12.2014, №283 від 29.12.2014, №289 від 30.12.2014, на виконання умов Договору №29/12БГ від 29.12.2014 ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «БУДГУД» суму грошових коштів у загальному розмірі 9846000,00 грн.

Проте зобов'язання з повернення суми грошових коштів Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДГУД» не було виконано.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДГУД» основного зобов'язання щодо повернення суми основного боргу у термін до 29.12.2016 включно, у ТОВ БТК «ТАВРІЯ», як поручителя, виник солідарний обов'язок з виконання основного зобов'язання щодо сплати основного боргу в розмірі 9846000,00 грн.

За змістом п. 6.1. Договору №29/12БГ від 29.12.2014 у разі несвоєчасного повернення грошових коштів ТОВ «БУДГУД» зобов'язалось сплатити ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення виконання зобов'язання за Договором, від несвоєчасно повернутої суми грошових коштів за кожен день прострочення платежу до дати фактичного повернення грошових коштів.

З огляду на викладене визначений кредитором розмір пені, нарахованої на суму боргу за період прострочення, з 30.12.2016 по 09.10.2017 включно склав 2011510,02 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 01.01.2017 по 31.09.2017 у сумі 1004292,00 грн. та 3% річних за період з 30.12.2016 по 09.10.2017 у розмірі 229825,50 грн.

4. За договором поруки № 30/12НТ-П від 30.12.2014:

- 7534000,00 грн. основного боргу;

- 175241,21 грн. - 3% річних за період з 31.12.2016 по 09.10.2017;

- 768468,00 грн. - втрат від інфляції за період з 01.01.2017 по 31.09.2017;

- 1533411,23 грн. пені за період з 31.12.2016 по 09.10.2017.

Як свідчать матеріали заяви, 30 грудня 2014 року між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» укладений договір поруки №30/12НТ-П.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2. зазначеного Договору поруки, ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ТОВ «НЕСТОРГ» (ідентифікаційний код юридичної особи 37842302) своїх обов'язків за Договором 30/12НТ від 30.12.2014р., укладеним між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ТОВ «НЕСТОРГ» (далі - Основне зобов'язання), як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору поруки, порукою за цим Договором забезпечується Основне зобов'язання ТОВ «НЕСТОРГ», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу в розмірі 7534000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми та сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, у випадку прострочення ТОВ «НЕСТОРГ» визначених Основним зобов'язанням строків (термінів) сплати суми основного боргу.

За змістом п. 2.2. Договору поруки строк сплати (повернення) боржником суми основного боргу в розмірі 7534000,00 грн. за Основним зобов'язанням визначений протягом 24 (двадцяти чотирьох) місяців з моменту (дати) підписання Договору №30/12НТ від 30 грудня 2014 року.

Згідно з п.п. 3.1.1. Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ТОВ «НЕСТОРГ» Основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати Основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання Основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

У відповідності до положень п. 2.4. Договору поруки, у разі порушення боржником Основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За змістом п.п. 1.1. Договору №30/12НТ від 30.12.2014, ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» зобов'язалось надати ТОВ «НЕСТОРГ» у власність для використання у господарській діяльності суму грошових коштів у розмірі 7534000,00 грн., а ТОВ «НЕСТОРГ» зобов'язалося повернути таку ж саму суму грошових коштів у встановлений цим Договором строк (термін).

Згідно п. 4.1. Договору №30/12НТ від 30.12.2014 сума грошових коштів підлягала поверненню ТОВ «НЕСТОРГ» протягом 24 (двадцяти чотирьох) місяців з моменту (дати) підписання Договору.

Як свідчать платіжні доручення №385 від 31.12.2014, №2 (#76646767) від 31.12.2014 на виконання умов Договору №30/12НТ від 30.12.2014 ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «НЕСТОРГ» суму грошових коштів у загальному розмірі 7534000,00 грн.

Проте зобов'язання з повернення суми грошових коштів у загальному розмірі 7534000,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю «НЕСТОРГ» не було виконано.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «НЕСТОРГ» основного зобов'язання щодо повернення суми основного боргу у термін до 30.12.2016 включно, у ТОВ БТК «ТАВРІЯ», як поручителя, виник солідарний обов'язок з виконання основного зобов'язання щодо сплати основного боргу в розмірі 9846000,00 грн.

За змістом п. 6.1. Договору №30/12НТ від 30.12.2014 у разі несвоєчасного повернення грошових коштів ТОВ «НЕСТОРГ» зобов'язалось сплатити ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення виконання зобов'язання за Договором, від несвоєчасно повернутої суми грошових коштів за кожен день прострочення платежу до дати фактичного повернення грошових коштів.

З огляду на викладене визначений кредитором розмір пені, нарахованої на суму боргу за період прострочення, з 31.12.2016 по 09.10.2017 включно склав 1533411,23 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 01.01.2017 по 31.09.2017 у сумі 768468,00 грн. та 3% річних за період з 31.12.2016 по 09.10.2017 у розмірі 175241,21 грн.

Заперечення розпорядника майна та ініціюючого кредитора щодо пропуску кредитором встановленого ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» тридцятиденного строку для звернення до суду із заявою про визнання кредиторських вимог у зв'язку з більш пізнім наданням копій договорів ґрунтуються на постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16.

У відповідності до викладеної у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16 позиції подача лише заяви без всіх відповідних документів, які підтверджують кредиторські вимоги, не може вважатись належним виконанням положень статей 23, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». (пункт 41) До вказаного висновку Верховний Суд дійшов при наявності встановлених обставин, що кредиторами при зверненні до суду із заявою не було надано первинних документів (банківських виписок, листів, видаткових накладних), якими кредитор обґрунтовує свої вимоги.

Проте, на думку суду, обставини даної справи не дають підстав для застосування статей 23,95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до встановлених правовідносин таким чином, як вказано в Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до заяви конкурсного кредитора в обов'язковому порядку додаються документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Статтею 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачені наслідки невиконання цієї вимоги - господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому випадку суд виносить ухвалу про повернення заяви.

Отже наслідки неподання документів, вказані в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16 можуть застосовуватися лише у тому разі, якщо такі документи не подані не тільки разом із заявою до суду, а і після письмового повідомлення судом кредитора про необхідність надання таких документів.

У даній справі, у зв'язку з находженням її поза межами суду, кредитор надав необхідні документи без направлення йому судом письмового повідомлення, передбаченого статтею 24 України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Як свідчать матеріали заяви, кредитор звернувся до суду із заявою (від 17.11.2017 № 17/11) з грошовими вимогами 17.11.2017 і при цьому надав первинні документи - вказані вище платіжні доручення, які підтверджують перерахування ним грошових коштів, а також часткову сплату заборгованості.

Оскільки матеріали справи № 915/535/17 згідно супровідного листа від 19.10.2017 було надіслано до Одеського апеляційного господарського суду України у зв'язку з надходженням апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 10.10.2017 про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ БТК "ТАВРІЯ", ухвалою суду від 27.11.2017 вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» про визнання кредиторських вимог у сумі 77179301,94 грн. було відкладено до повернення матеріалів справи № 915/535/17 з суду апеляційної інстанції.

12.04.2018 до господарського суду Миколаївської області від кредитора надійшли пояснення від 10.04.2018 № 10/04, копії договору № 16/12Амс від 16.12.2014, договору № 29/12ДПТ від 29.12.2014, договору № 29/12БГ від 29.12.2014, договору поруки № 29/12БГ-П від 29.12.2014, договору № 30/12НТ від 30.12.2014,

Враховуючи, що 11.07.2018 матеріали справи № 915/535/17 було повернуто до суду першої інстанції, та у зв'язку із закінченням терміну планової відпустки суду, ухвалою суду від 22.08.2018 заяву кредитора призначено до розгляду на 25.09.2018 о 10:00, а також зобов'язано кредитора до 05.09.2018 надати суду договір № 16/12Амс від 16.12.2014, договір № 29/12ДПТ від 29.12.2014, договір № 29/12БГ від 29.12.2014, договір № 30/12НТ від 30.12.2014.

Враховуючи, що боржник суму заборгованості у визначений законом термін не сплатив, судом визнаються грошові вимоги ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» в загальному розмірі 77179301,94 грн. заборгованості та у сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору та відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство вимоги в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору відносяться до першої черги задоволення кредиторських вимог, в сумі 61629048,97 грн. заборгованості - до четвертої черги задоволення кредиторських вимог, в сумі 15550252,97 грн. пені - до шостої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.

20.11.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Несторг" до господарського суду Миколаївської області надійшла заява про визнання кредиторських вимог у загальному розмірі 12538389,05 грн.

Ухвалою суду від 27.11.2017 вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ТОВ "Несторг" про визнання кредиторських вимог у сумі 12538389,05 грн. було відкладено до повернення матеріалів справи № 915/535/17 з суду апеляційної інстанції.

Від розпорядника майна 04.12.2017 до суду надійшло повідомлення, за змістом якого відмовлено у визнанні кредиторських вимог ТОВ "Несторг" з огляду на неподання документів, які підтверджують грошові вимоги, а саме копій договору № 22/12ТД від 22.12.2014, договору № 26/12ТД від 26.12.2014.

27.04.2018 до господарського суду Миколаївської області від кредитора надійшли пояснення від 23.04.2018 № 1/04, копії договору № 22/12ТД від 22.12.2014, договору № 26/12ТД від 26.12.2014.

Враховуючи, що 11.07.2018 матеріали справи № 915/535/17 було повернуто до суду першої інстанції, та у зв'язку із закінченням терміну планової відпустки суду, ухвалою суду від 22.08.2018 заяву кредитора призначено до розгляду у судовому засіданні 25.09.2018 о 10:00, а також зобов'язано кредитора до 05.09.2018 надати суду договір № 22/12ТД від 22.12.2014, договір № 26/12ТД від 26.12.2014..

На виконання вимог ухвали суду від 22.08.2018 кредитором було надано копії договору № 22/12ТД від 22.12.2014, договору № 26/12ТД від 26.12.2014.

Боржник у відповідності до наданого відзиву від 05.09.2018 вих. № 05/09-1 грошові вимоги ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» визнав у повному обсязі.

Від ініціюючого кредитора 08.10.2018 до суду надійшли пояснення, за змістом яких кредитор підтримує позицію розпорядника майна щодо невизнання кредиторських вимог ТОВ «Амстор Трейд», ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «Несторг», ТОВ «Молбілд Груп» та в підтвердження наведеного надає відповідну практику - постанову Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 910/20378/16.

Від боржника у справі 10.10.2018 до суду надійшли пояснення стосовно заперечень розпорядника майна та ініціюючого кредитора проти невизнання кредиторських вимог ТОВ «Амстор Трейд», ТОВ «Енергоконсалт», ТОВ «Несторг», згідно яких боржник вказав про визнання грошових вимог вказаних кредиторів та зазначив, що дані вимоги підтверджуються даними бухгалтерського обліку, а тому, на думку боржника, законні підстави для відхилення або визнання з віднесенням до шостої черги, відсутні.

Крім того 10.10.2018 ТОВ «Несторг» подано пояснення, за змістом яких кредитор вважає доводи розпорядника майна та ініціюючого кредитора щодо невизнання кредиторських вимог необґрунтованими, викладену позицію у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 910/20378/16 такою, що позбавляє кредиторів права на захист своїх майнових інтересів.

Представник ТОВ "Несторг" у судовому засіданні 18.10.2018 підтримав заявлені грошові вимоги та просив включити до реєстру вимог кредиторів, а також зазначив, що грошові зобов'язання кредитора ґрунтуються саме на договорах поруки № 22/12ТД-П від 22.12.2014, № 26/12ТД-П від 26.12.2014, умовами яких передбачені у тому числі і строк і розмір виконання основного зобов'язання забезпеченого порукою. Також вказав, що до заяви додані платіжні доручення про перерахування кредитором грошових коштів на користь боржників за основним зобов'язанням.

У відповідності до наявних в матеріалах справи пояснень від 23.04.2018 № 1/04 кредитор зазначив, що копії договору № 22/12ТД від 22.12.2014, договору № 26/12ТД від 26.12.2014 не були додані з підстав знаходження оригіналів вказаних договорів в матеріалах кримінального провадження № 50011851 від 31.12.2014, проте на звернення кредитора до слідчих органів були отримані відповідні, завірені підписом слідчого та печаткою органу досудового розслідування копії договору № 22/12ТД від 22.12.2014, договору № 26/12ТД від 26.12.2014.

Розглянувши матеріали заяви кредитора, дослідивши докази, господарський суд встановив:

Як свідчать матеріали заяви кредитора та надані розрахунки заборгованість боржника перед кредитором становить 77179301,94 грн., у тому числі:

1. За договором поруки № 22/12ТД-П від 22.12.2014 заборгованість становить:

- 4163000,00 грн. основного боргу;

- 1981588,00 грн. - втрат від інфляції за період з 01.04.2015 по 31.09.2017;

- 315475,57 грн. - 3% річних за період з 01.04.2015 по 09.10.2017.

Як свідчать матеріали заяви, 22 грудня 2014 року між ТОВ "Несторг" і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» укладений договір поруки №22/12ТД-П.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2. зазначеного Договору поруки, ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ТОВ «НЕСТОРГ» (ідентифікаційний код юридичної особи 37842302) своїх обов'язків за Договором 22/12ТД від 22.12.2014р., укладеним між ТОВ "Несторг" і ТОВ «ТБ «АМСТОР» (далі - Основне зобов'язання), як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору поруки, порукою за цим Договором забезпечується Основне зобов'язання ТОВ «ТБ «АМСТОР», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу в розмірі 10000000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми та сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, у випадку прострочення ТОВ «ТБ «АМСТОР» визначених Основним зобов'язанням строків (термінів) сплати суми основного боргу.

За змістом п. 2.2. Договору поруки строк сплати (повернення) боржником суми основного боргу в розмірі 1000000,00 грн. за Основним зобов'язанням визначений до 31.03.2015 включно.

Згідно з п.п. 3.1.1. Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ТОВ «ТБ «АМСТОР» Основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати Основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання Основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

У відповідності до положень п. 2.4. Договору поруки, у разі порушення боржником Основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За змістом п.п. 1.1. Договору №22/12ТД від 22.12.2014, ТОВ «НЕСТОРГ» зобов'язалось надати ТОВ «ТБ «АМСТОР» у власність для використання у господарській діяльності суму грошових коштів у розмірі 10000000,00 грн., а ТОВ «ТБ «АМСТОР» зобов'язалося повернути таку ж саму суму грошових коштів у встановлений цим Договором строк (термін).

Згідно п. 4.1. Договору №22/12ТД від 22.12.2014 сума грошових коштів підлягала поверненню на адресу ТОВ «НЕСТОРГ» у термін до 31.03.2015 включно.

Як свідчать платіжні доручення №154 від 22.12.2014, №179 від 26.12.2014 на виконання умов Договору №22/12ТД від 22.12.2014 ТОВ «НЕСТОРГ» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «ТБ «АМСТОР» суму грошових коштів у загальному розмірі 10000000,00 грн.

Проте згідно наданої кредитором банківської виписки за 29.12.2014 зобов'язання з повернення грошових коштів ТОВ «ТБ «АМСТОР» виконало частково, перерахувавши в рахунок погашення боргу 5837000,00 грн.

Таким чином зобов'язання щодо повернення грошових коштів у розмірі 4163000,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «АМСТОР» не було виконано.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «АМСТОР» основного зобов'язання щодо повернення суми основного боргу у термін до 31.03.2015 включно, у ТОВ БТК «ТАВРІЯ», як поручителя, виник солідарний обов'язок з виконання основного зобов'язання щодо сплати основного боргу в розмірі 4163000,00 грн.

Як встановлено ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 01.04.2015 по 31.09.2017 у сумі 1981588,00 грн. та 3% річних за період з 01.04.2015 по 09.10.2017 у розмірі 315475,57 грн.

2. За договором поруки № 26/12ТД-П від 26.12.2014 заборгованість становить:

- 3917000,00 грн. основного боргу;

- 1864492,00 грн. - втрат від інфляції за період з 01.04.2015 по 31.09.2017;

- 296833,48 грн. - 3% річних за період з 01.04.2015 по 09.10.2017.

Як свідчать матеріали заяви, 26 грудня 2014 року між ТОВ "Несторг" і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» укладений договір поруки №26/12ТД-П.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2. зазначеного Договору поруки, ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ТОВ «НЕСТОРГ» (ідентифікаційний код юридичної особи 37842302) своїх обов'язків за Договором 26/12ТД від 26.12.2014р., укладеним між ТОВ "Несторг" і ТОВ «ТБ «АМСТОР» (далі - Основне зобов'язання), як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору поруки, порукою за цим Договором забезпечується Основне зобов'язання ТОВ «ТБ «АМСТОР», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу в розмірі 4000000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми та сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, у випадку прострочення ТОВ «ТБ «АМСТОР» визначених Основним зобов'язанням строків (термінів) сплати суми основного боргу.

За змістом п. 2.2. Договору поруки строк сплати (повернення) боржником суми основного боргу в розмірі 400000,00 грн. за Основним зобов'язанням визначений до 31.03.2015 включно.

Згідно з п.п. 3.1.1. Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ТОВ «ТБ «АМСТОР» Основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати Основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання Основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

У відповідності до положень п. 2.4. Договору поруки, у разі порушення боржником Основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За змістом п.п. 1.1. Договору №26/12ТД від 26.12.2014, ТОВ «НЕСТОРГ» зобов'язалось надати ТОВ «ТБ «АМСТОР» у власність для використання у господарській діяльності суму грошових коштів у розмірі 4000000,00 грн., а ТОВ «ТБ «АМСТОР» зобов'язалося повернути таку ж саму суму грошових коштів у встановлений цим Договором строк (термін).

Згідно п. 4.1. Договору №26/12ТД від 26.12.2014 сума грошових коштів підлягала поверненню на адресу ТОВ «НЕСТОРГ» у термін до 31.03.2015 включно.

Як свідчать платіжні доручення №180 від 26.12.2014, №182 від 26.12.2014 на виконання умов Договору №26/12ТД від 26.12.2014 ТОВ «НЕСТОРГ» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «ТБ «АМСТОР» суму грошових коштів у загальному розмірі 3917000,00 грн.

У відповідості до наявної копії вимоги від 14.04.2017, ТОВ «НЕСТОРГ» зверталось до ТОВ «ТБ «АМСТОР» з метою повернення боргу за Договором №26/12ТД від 26.12.2014 та за Договором №22/12ТД від 22.12.2014.

Проте зобов'язання щодо повернення грошових коштів у розмірі 3917000,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «АМСТОР» не було виконано.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «АМСТОР» основного зобов'язання щодо повернення суми основного боргу у термін до 31.03.2015 включно, у ТОВ БТК «ТАВРІЯ», як поручителя, виник солідарний обов'язок з виконання основного зобов'язання щодо сплати основного боргу в розмірі 3917000,00грн.

Як встановлено ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 01.04.2015 по 31.09.2017 у сумі 1864492,00 грн. та 3% річних за період з 01.04.2015 по 09.10.2017 у розмірі 296833,48 грн.

Заперечення розпорядника майна та ініціюючого кредитора щодо пропуску кредитором встановленого ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» тридцятиденного строку для звернення до суду із заявою про визнання кредиторських вимог у зв'язку з більш пізнім наданням копій договорів ґрунтуються на постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16.

У відповідності до викладеної у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16 позиції подача лише заяви без всіх відповідних документів, які підтверджують кредиторські вимоги, не може вважатись належним виконанням положень статей 23, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». (пункт 41) До вказаного висновку Верховний Суд дійшов при наявності встановлених обставин, що кредиторами при зверненні до суду із заявою не було надано первинних документів (банківських виписок, листів, видаткових накладних), якими кредитор обґрунтовує свої вимоги.

Проте, на думку суду, обставини даної справи не дають підстав для застосування статей 23,95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до встановлених правовідносин таким чином, як вказано в Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до заяви конкурсного кредитора в обов'язковому порядку додаються документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Статтею 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачені наслідки невиконання цієї вимоги - господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому випадку суд виносить ухвалу про повернення заяви.

Отже наслідки неподання документів, вказані в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16 можуть застосовуватися лише у тому разі, якщо такі документи не подані не тільки разом із заявою до суду, а і після письмового повідомлення судом кредитора про необхідність надання таких документів.

У даній справі, у зв'язку з находженням її поза межами суду, кредитор надав необхідні документи без направлення йому судом письмового повідомлення, передбаченого статтею 24 України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Як свідчать матеріали заяви, кредитор звернувся до суду із заявою (від 15.11.2017 № 1/11) з грошовими вимогами 15.11.2017.

Враховуючи, що матеріали справи № 915/535/17 згідно супровідного листа від 19.10.2017 було надіслано до Одеського апеляційного господарського суду України у зв'язку з надходженням апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 10.10.2017 про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ БТК "ТАВРІЯ", ухвалою суду від 27.11.2017 вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ТОВ «НЕСТОРГ» про визнання кредиторських вимог у сумі 12538389,05 грн. було відкладено до повернення матеріалів справи № 915/535/17 з суду апеляційної інстанції.

27.04.2018 до господарського суду Миколаївської області від кредитора надійшли пояснення від 23.04.2018 № 1/04, копії договору № 22/12ТД від 22.12.2014, договору № 26/12ТД від 26.12.2014.

У відповідності до наявних в матеріалах справи пояснень від 23.04.2018 № 1/04 кредитор зазначив, що копії договору № 22/12ТД від 22.12.2014, договору № 26/12ТД від 26.12.2014 не були додані з підстав знаходження оригіналів вказаних договорів в матеріалах кримінального провадження № 50011851 від 31.12.2014, проте на звернення кредитора до слідчих органів були отримані відповідні, завірені підписом слідчого та печаткою органу досудового розслідування копії договору № 22/12ТД від 22.12.2014, договору № 26/12ТД від 26.12.2014.

Враховуючи, що 11.07.2018 матеріали справи № 915/535/17 було повернуто до суду першої інстанції, та у зв'язку із закінченням терміну планової відпустки суду, ухвалою суду від 22.08.2018 заяву кредитора призначено до розгляду на 25.09.2018 о 10:00, а також зобов'язано кредитора до 05.09.2018 надати суду договір № 16/12Амс від 16.12.2014, договір № 29/12ДПТ від 29.12.2014, договір № 29/12БГ від 29.12.2014, договір № 30/12НТ від 30.12.2014.

На виконання вимог ухвали суду від 22.08.2018 кредитором було повторно надано копії договору № 22/12ТД від 22.12.2014, договору № 26/12ТД від 26.12.2014.

Враховуючи, що боржник суму заборгованості у визначений термін не сплатив, судом визнаються грошові вимоги ТОВ «НЕСТОРГ» в загальному розмірі 12538389,05 грн. заборгованості та у сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору та відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство вимоги в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору відносяться до першої черги задоволення кредиторських вимог, в сумі 12538389,05 грн. заборгованості - до четвертої черги задоволення кредиторських вимог.

20.11.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Консалт» до господарського суду Миколаївської області надійшла заява про визнання кредиторських вимог у загальному розмірі 54372355,54 грн.

Ухвалою суду від 27.11.2017 вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ТОВ «Енерго-Консалт» про визнання кредиторських вимог у сумі 54372355,54 грн. було відкладено до повернення матеріалів справи № 915/535/17 з суду апеляційної інстанції.

Від розпорядника майна 04.12.2017 до суду надійшло повідомлення, за змістом якого відмовлено у визнанні кредиторських вимог ТОВ «Енерго-Консалт» з огляду на неподання документів, які підтверджують грошові вимоги, а саме копій договору поруки № 5/2 від 02.12.2015, договору поруки № 15-10/1-П від 15.10.2015.

29.03.2018 до господарського суду Миколаївської області від кредитора надійшов супровідний лист від 26.03.2018 № 17, копії договору поруки № 5/2 від 02.12.2015, договору поруки № 15-10/1-П від 15.10.2015.

Враховуючи, що 11.07.2018 матеріали справи № 915/535/17 було повернуто до суду першої інстанції, та у зв'язку із закінченням терміну планової відпустки суду, ухвалою суду від 22.08.2018 заяву кредитора призначено до розгляду у судовому засіданні 25.09.2018 о 10:00, а також зобов'язано кредитора до 05.09.2018 надати суду договір поруки № 5/2 від 02.12.2015, договір поруки № 15-10/1-П від 15.10.2015.

На виконання вимог ухвали суду від 22.08.2018 кредитором було надано копії договору поруки № 5/2 від 02.12.2015, договору поруки № 15-10/1-П від 15.10.2015.

Боржник у відповідності до наданого відзиву від 05.09.2018 вих. № 05/09-1 грошові вимоги ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» визнав у повному обсязі.

Від ініціюючого кредитора 08.10.2018 до суду надійшли пояснення, за змістом яких кредитор підтримує позицію розпорядника майна щодо невизнання кредиторських вимог ТОВ «Амстор Трейд», ТОВ «Енерго-Консалт», ТОВ «Несторг», ТОВ «Молбілд Груп» та в підтвердження наведеного надає відповідну практику - постанову Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 910/20378/16.

Від боржника у справі 10.10.2018 до суду надійшли пояснення стосовно заперечень розпорядника майна та ініціюючого кредитора проти невизнання кредиторських вимог ТОВ «Амстор Трейд», ТОВ «Енерго-Консалт», ТОВ «Несторг», згідно яких боржник вказав про визнання грошових вимог вказаних кредиторів та зазначив, що дані вимоги підтверджуються даними бухгалтерського обліку, а тому, на думку боржника, законні підстави для відхилення або визнання з віднесенням до шостої черги, відсутні.

Крім того 10.10.2018 ТОВ «Енерго-Консалт» подано пояснення, за змістом яких кредитор вважає доводи розпорядника майна та ініціюючого кредитора щодо невизнання кредиторських вимог необґрунтованими, викладену позицію у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 910/20378/16 такою, що позбавляє кредиторів права на захист своїх майнових інтересів.

У відповідності до наявних в матеріалах справи пояснень від 26.03.2018 № 17 та від 05.09.2018 № 01-05-09 кредитор зазначив, що копії договору поруки № 5/2 від 02.12.2015, договору поруки № 15-10/1-П від 15.10.2015 не були додані до заяви з грошовими вимогами помилково.

Розглянувши матеріали заяви кредитора, дослідивши докази, господарський суд встановив:

Як свідчать матеріали заяви кредитора та надані розрахунки заборгованість боржника перед кредитором становить 54372355,54 грн., у тому числі:

1. За договором поруки № 5/2 від 02.12.2015 заборгованість становить:

- 10000000,00 грн. основного боргу;

- 9870000,00 грн. - втрат від інфляції за період з 01.07.2014 по 31.09.2017;

- 979726,03 грн. - 3% річних за період з 05.07.2014 по 09.10.2017.

Як свідчать матеріали заяви, 04 квітня 2014 року між ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» і ТОВ «ТБ «АМСТОР» був укладений договір №040414, відповідно до п.п. 1.1. якого ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» зобов'язалось надати ТОВ «ТБ «АМСТОР» для використання у господарській діяльності 10000000,00 грн., а ТОВ «ТБ «АМСТОР» зобов'язалось повернути таку ж саму суму грошових коштів у встановлений договором строк.

Згідно п. 4.1. Договору №040414 від 04.04.2014 сума грошових коштів підлягала поверненню на адресу ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» у термін до 04.07.2014 включно.

Як свідчить платіжне доручення №М579 від 04.04.2014 на виконання умов Договору №040414 від 04.04.2014 ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «ТБ «АМСТОР» суму грошових коштів у загальному розмірі 10000000,00 грн.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Проте зобов'язання щодо повернення грошових коштів у розмірі 10000000,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «АМСТОР» не було виконано.

02 грудня 2014 року між ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» та ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» було укладено договір про відступлення права вимоги №5, згідно п. 1.2. якого право грошової вимоги за Договором №040414 від 04.04.2014 в розмірі 10000000,00 грн. перейшло від ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» до ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» в момент (дату) укладення цього Договору.

Як свідчить наявний в матеріалах спарави лист від 02.12.2014 боржник - ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «АМСТОР» 02.12.2014, повідомив про ознайомлення з умовами договору та надав згоду на відступлення ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» свого права вимоги за Договором №040414 від 04.04.2014.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того 02.12.2015 між ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» та ТОВ БТК «ТАВРІЯ» було укладено договір поруки № 5/2.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2. зазначеного Договору поруки, ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ТОВ «ТБ «АМСТОР» (ідентифікаційний код юридичної особи 37842302) своїх обов'язків за Договором 040414 від 04.04.2014р., укладеним між ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» і ТОВ «ТБ «АМСТОР» (далі - Основне зобов'язання), як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору поруки, порукою за цим Договором забезпечується Основне зобов'язання ТОВ «ТБ «АМСТОР», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу в розмірі 10000000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми та сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, у випадку прострочення ТОВ «ТБ «АМСТОР» визначених Основним зобов'язанням строків (термінів) сплати суми основного боргу.

Згідно з п.п. 3.1.1. Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ТОВ «ТБ «АМСТОР» Основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати Основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання Основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

У відповідності до положень п. 2.4. Договору поруки, у разі порушення боржником Основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

В силу вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Проте зобов'язання щодо повернення грошових коштів у розмірі 10000000,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «АМСТОР» не було виконано.

Таким чином у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «АМСТОР» основного зобов'язання щодо повернення суми основного боргу у термін до 04.07.201 включно, у ТОВ БТК «ТАВРІЯ», як поручителя, виник солідарний обов'язок з виконання основного зобов'язання щодо сплати основного боргу в розмірі 10000000,00 грн.

Як встановлено ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 01.07.2014 по 31.09.2017 у сумі 9870000,00 грн. та 3% річних за період з 05.07.2014 по 09.10.2017 у розмірі 979726,03 грн.

2. За договором поруки № 15-10/1-П від 15.10.2015 заборгованість становить:

- 17181315,54 грн. основного боргу (15002590,00 грн. - сума позики, 2178725,54 грн. - сума процентів за користування позикою);

- 14827475,31 грн. - втрат від інфляції за період з 01.11.2014 по 31.09.2017;

- 1513838,66 грн. - 3% річних за період з 02.11.2014 по 09.10.2017.

21 березня 2014 року між ТОВ «ЄВРОПА-

ФАКТОРИНГ» і ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» укладений Договір позики №21/03, відповідно до п. 1.1. якого ТОВ «ЄВРОПА-ФАКТОРИНГ» зобов'язалось надати ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» для поповнення обігових коштів суму грошових коштів в розмірі 100000000,00 грн.

У відповідності до передбачених пунктом 1.5. договору позики умов, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 24.03.2014, за користування грошовими коштами встановлені проценти, виходячи із процентної ставки 27,06% річних.

Як свідчить платіжне доручення № 480 від 25.03.2014 ТОВ «ЄВРОПА-ФАКТОРИНГ» на виконання умов договору позики перерахувало на рахунок ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» позику в розмірі 15002590,00 грн.

Пунктом 1.3. договору позики з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 24.03.2014 сторони визначили кінцевий строк повернення позики - 01.11.2014.

Згідно з п. 3.2. договору позики з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 24.03.2014 сплата нарахованих процентів за користування позикою здійснюється в гривнях на рахунок позикодавця разом з остаточним поверненням позики (погашенням останньої суми заборгованості за позикою).

Станом на 14.10.2014 у зв'язку з несплатою ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» суми позики та процентів за користування грошовими коштами, розмір заборгованості за договором позики №21/03 склав 17 181 315,54 грн., виходячи з наступного:

- Позика, видана 25.03.2014, в розмірі 15 002 590,00 грн.

- Проценти, нараховані виходячи зі ставки - 27,06% річних, за період з 25.03.2014 по 14.10.2014, у сумі 2268983,48 грн. Враховуючи часткову сплату ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» 26.08.2014р. на користь ТОВ «ЄВРОПА-ФАКТОРИНГ» частини суми процентів у розмірі 90 257,94 грн., розмір несплачених процентів склав 2 178 725,54 грн.

15 жовтня 2014 року між ТОВ «ЄВРОПА-ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» було укладено договір про відступлення права вимоги №15-10/1, згідно п. 1.1. та п. 1.2. якого право грошової вимоги за договором позики №21/30 від 21.03.2014 в розмірі 17181315,54 грн., з яких: 15002590,00 грн. - сума позики, 2178725,54 грн. - проценти, перейшло від ТОВ «ЄВРОПА-ФАКТОРИНГ» до ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» в момент (дату) укладення цього Договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В подальшому на підставі Договору про заміну боржника (переведення боргу) №1 від 22.12.2014 боржник у Договорі позики №21/03 від 21.03.2014 був змінений з ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» на Товариство з обмеженою відповідальністю «АМСТОР». За умовами п. 1.1. Договору про заміну боржника ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» передало, а ТОВ «АМСТОР» прийняло на себе зобов'язання зі сплати заборгованості за позикою та процентами за користування чужими грошовими коштами, що існувала на момент укладення Договору, в розмірі 10000000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2. Договору про заміну боржника зобов'язання за Договором позики №21/03 від 21.03.2014р. перейшло до ТОВ «АМСТОР» в момент набрання чинності Договором про заміну боржника, тобто з дати його підписання (22.12.2014р.) згідно з п. 8.1. Договору.

Згідно укладеного 23 грудня 2014 року договору про заміну боржника (переведення боргу) №3 ТОВ «АМСТОР» прийняло на себе зобов'язання зі сплати заборгованості за позикою та процентами за договором позики №21/03 від 21.03.2014 в розмірі 7181315,54 грн., що існувала на момент укладення договору. (п.п. 1.1. договору від 23.12.2014)

Відповідно до п. 1.2. Договору про заміну боржника зобов'язання за Договором позики №21/03 від 21.03.2014р. перейшло до ТОВ «АМСТОР» в момент набрання чинності Договором про заміну боржника, тобто з дати його підписання (22.12.2014) згідно з п. 8.1. Договору.

У відповідності до ст. 520 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно пункту 1.3. Договору про заміну боржника №1 від 22.12.2014 та пункту 1.3. Договору про заміну боржника № 3 від 23.12.2014, а також враховуючи підпис уповноваженої особи ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» у зазначених Договорах, кредитором - ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» надано згоду на заміну боржника у зобов'язанні зі сплати заборгованості у загальному розмірі 17181315,54 грн. за Договором позики №21/03 від 21.03.2014.

Крім того 15 жовтня 2015 року між ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» був укладений Договір поруки 15-10/1 -П, згідно з п. 1.1. якого ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ТОВ «АМСТОР» своїх обов'язків за Договором позики №21/03 від 21 березня 2014 року, укладеним між ТОВ «ЄВРОПА-ФАКТОРИНГ» і ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД», зі змінами, внесеними Додатковою угодою від 24 березня 2014 року, з урахуванням Договору про відступлення права вимоги №15-10/1 від 15 жовтня 2014 року, укладеного між ТОВ «ЄВРОПА-ФАКТОРИНГ» і ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ», а також Договору про заміну боржника (переведення боргу) №1 від 22 грудня 2014 року та Договору про заміну боржника (переведення боргу) №3 від 23 грудня 2014 року, укладених між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД», ТОВ «АМСТОР» і ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ», як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

Згідно з умовами п. 2.1. Договору поруки №15-10/1-П від 15.10.2015 порукою забезпечується Основне зобов'язання ТОВ «АМСТОР», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу (суми позики і процентів за користування позикою) в розмірі 17181315,54 грн.

Відповідно до п.п. 3.1.1. договору поруки №15-10/1-11 від 15.10.2015 ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ТОВ «АМСТОР» основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

За умовами п. 2.3. Договору поруки у разі порушення боржником основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Як закріплено п. 1.2. договору поруки, порукою за цим договором забезпечується виконання Основного зобов'язання у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Приписами ч. 2 ст. 554 ЦК України закріплено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи, що зобов'язання з повернення суми позики у розмірі 15002590,00 грн. та сплати решти процентів за користування позикою в сумі 2178725,54 грн., що виникли з Договору позики №21/03 від 21.03.2014р., залишились невиконаними ані первісним боржником (ТОВ «АМСТОР ГРЕЙД»), ані новим боржником (ТОВ «АМСТОР»), у ТОВ БТК «ТАВРІЯ», як поручителя, виник солідарний обов'язок з виконання зобов'язання щодо сплати суми позики у розмірі 15002590,00 грн. та сплати решти процентів за користування позикою в сумі 2 178 725,54 грн.

Як встановлено ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 02.11.2014 по 09.10.2017 у сумі 14827475,31 грн. та 3% річних за період з 02.11.2014 по 09.10.2017 у розмірі 1513838,66 грн.

Заперечення розпорядника майна та ініціюючого кредитора щодо пропуску кредитором встановленого ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» тридцятиденного строку для звернення до суду із заявою про визнання кредиторських вимог у зв'язку з більш пізнім наданням копій договорів ґрунтуються на постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16.

У відповідності до викладеної у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16 позиції подача лише заяви без всіх відповідних документів, які підтверджують кредиторські вимоги, не може вважатись належним виконанням положень статей 23, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». (пункт 41) До вказаного висновку Верховний Суд дійшов при наявності встановлених обставин, що кредиторами при зверненні до суду із заявою не було надано первинних документів (банківських виписок, листів, видаткових накладних), якими кредитор обґрунтовує свої вимоги.

Проте, на думку суду, обставини даної справи не дають підстав для застосування статей 23,95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до встановлених правовідносин таким чином, як вказано в Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до заяви конкурсного кредитора в обов'язковому порядку додаються документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Статтею 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачені наслідки невиконання цієї вимоги - господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому випадку суд виносить ухвалу про повернення заяви.

Отже наслідки неподання документів, вказані в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16 можуть застосовуватися лише у тому разі, якщо такі документи не подані не тільки разом із заявою до суду, а і після письмового повідомлення судом кредитора про необхідність надання таких документів.

У даній справі, у зв'язку з находженням її поза межами суду, кредитор надав необхідні документи без направлення йому судом письмового повідомлення, передбаченого статтею 24 України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Як свідчать матеріали заяви, кредитор звернувся до суду із заявою (від 17.11.2017 № 15) з грошовими вимогами 17.11.2017.

Враховуючи, що матеріали справи № 915/535/17 згідно супровідного листа від 19.10.2017 було надіслано до Одеського апеляційного господарського суду України у зв'язку з надходженням апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 10.10.2017 про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ БТК "ТАВРІЯ", ухвалою суду від 27.11.2017 вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» про визнання кредиторських вимог у сумі 54372355,54 грн. було відкладено до повернення матеріалів справи № 915/535/17 з суду апеляційної інстанції.

29.03.2018 до господарського суду Миколаївської області від кредитора надійшли пояснення від 26.03.2018 № 17, копії договору поруки № 5/2 від 02.12.2015, договору поруки № 15-10/1-П від 15.10.2015. За змістом пояснень від 26.03.2018 № 17 копії договору поруки № 5/2 від 02.12.2015, договору поруки № 15-10/1-П від 15.10.2015 не були додані до заяви з грошовими вимогами помилково.

Враховуючи, що 11.07.2018 матеріали справи № 915/535/17 було повернуто до суду першої інстанції, та у зв'язку із закінченням терміну планової відпустки суду, ухвалою суду від 22.08.2018 заяву кредитора призначено до розгляду на 25.09.2018 о 10:00, а також зобов'язано кредитора до 05.09.2018 надати суду договір поруки № 5/2 від 02.12.2015, договір поруки № 15-10/1-П від 15.10.2015.

На виконання вимог ухвали суду від 22.08.2018 кредитором повторно було надано копії договору поруки № 5/2 від 02.12.2015, договору поруки № 15-10/1-П від 15.10.2015.

Враховуючи, що боржник суму заборгованості у визначений термін не сплатив, судом визнаються грошові вимоги ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» в загальному розмірі 54372355,54 грн. заборгованості та у сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору та відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство вимоги в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору відносяться до першої черги задоволення кредиторських вимог, в сумі 54372355,54 грн. заборгованості - до четвертої черги задоволення кредиторських вимог.

20.11.2017 від Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Універсал" до господарського суду Миколаївської області надійшла заява про визнання грошових вимог в сумі 645908,71 грн.

Від розпорядника майна 28.11.2017 до суду надійшло повідомлення, за змістом якого кредиторські вимоги ТОВ "АТ Універсал" ним визнано в повному обсязі та включено у розмірі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору - до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, у розмірі 645908,71 грн. заборгованості - до четвертої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.

Боржник у відповідності до наданого відзиву від 05.09.2018 вих. № 05/09-1 грошові вимоги ТОВ "АТ Універсал" визнав у повному обсязі.

Розглянувши матеріали заяви кредитора, господарський суд встановив:

Як свідчать матеріали заяви кредитора та надані розрахунки, заборгованість боржника перед кредитором становить 645908,71 грн., у тому числі:

- 507500,00 грн. заборгованості, яка підтверджена рішенням господарського суду Миколаївської області від 16 травня 2016 року у справі №915/275/16;

- 113500,00 грн. - втрат від інфляції за період з 11.02.2016 по 09.10.2017;

- 24908,71 грн. - 3% річних за період з 11.02.2016 по 09.10.2017.

Як встановлено рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017 у справі № 915/275/16, на виконання умов договору від 27.01.2016 № 27/01ТВ ТОВ "АТ УНІВЕРСАЛ" передало, шляхом зарахування на поточний рахунок ТОВ БТК «ТАВРІЯ», грошові кошти на суму 500000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 18 від 27.01.2016р. на суму 200000,00 грн., № 19 від 28.01.2016р. на суму 205000,00 грн., № 20 від 29.01.2016р. на суму 95000,00 грн. Пунктом 4.1 визначено термін повернення грошових коштів - до 10 лютого 2016 року включно.

ТОВ БТК «ТАВРІЯ» у визначений строк зобов'язання за договором не виконало, суму отриманої позики позивачу не повернуло.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017 у справі № 915/275/16 присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-торгівельної компанії "Таврія" (54025, м. Миколаїв, пр.-т Героїв Сталінграду, 9-Р, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ УНІВЕРСАЛ" (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Леніна, буд. 83, офіс 512, ) борг в сумі 500000,00 грн., 7500,00 грн. судових витрат.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, кредитором у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання у розмірі 500000,00 грн. нараховано:

- 113500,00 грн. - втрат від інфляції за період з 11.02.2016 по 09.10.2017;

- 24908,71 грн. - 3% річних за період з 11.02.2016 по 09.10.2017.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Як встановлено ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, судом визнаються заявлені грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Універсал" в загальному розмірі 645908,70 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство в сумі 645908,70 грн. заборгованості підлягають віднесенню до четвертої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору - до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.

20.11.2017 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Молбілд Груп" до господарського суду надійшла заява з грошовими вимогами у загальному розмірі 377224,48 грн.

Ухвалою суду від 27.11.2017 вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ТОВ «Молбілд Груп» про визнання кредиторських вимог у сумі 377224,48 грн. було відкладено до повернення матеріалів справи № 915/535/17 з суду апеляційної інстанції.

Від розпорядника майна 28.11.2017 до суду надійшло повідомлення, за змістом якого кредиторські вимоги ТОВ "Молбілд Груп" ним визнано в повному обсязі та включено у розмірі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору - до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, у розмірі 377224,48 грн. заборгованості - до четвертої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.

Враховуючи, що 11.07.2018 матеріали справи № 915/535/17 було повернуто до суду першої інстанції, та у зв'язку із закінченням терміну планової відпустки суду, ухвалою суду від 22.08.2018 заяву кредитора призначено до розгляду на 25.09.2018 о 10:00, а також зобов'язано кредитора до 05.09.2018 надати суду договір № 12 від 22.07.2015.

На виконання вимог ухвали суду від 22.08.2018 кредитором було надано копію договору № 12 від 22.07.2015.

Від ініціюючого кредитора 08.10.2018 до суду надійшли пояснення, за змістом яких кредитор не визнає кредиторські вимоги ТОВ «Молбілд Груп», вважає їх поданими з порушенням встановленого ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» тридцятиденного строку, оскільки кредитором лише 04.09.2018 направлено до суду копію договору № 12 від 22.07.2015 та в підтвердження своєї позиції надає відповідну практику - постанову Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 910/20378/16.

Боржник у відповідності до наданого відзиву від 05.09.2018 вих. № 05/09-1 грошові вимоги ТОВ "Молбілд Груп" визнав у повному обсязі.

Розглянувши матеріали заяви кредитора, господарський суд встановив:

Як свідчать матеріали заяви кредитора та надані розрахунки, заборгованість боржника перед кредитором становить 377224,48 грн., у тому числі:

- 285800,00 грн. заборгованості за договором № 12 від 22.07.2015;

- 17 479,28 грн. - 3% річних нарахованих за період з 01.01.2016 по 09.10.2017;

- 73945,20 грн. - втрати від інфляції за період з 01.01.2016 по 30.09.2017.

22.07.2015 між ТОВ «Молбілд Груп» і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» був укладений договір №12, за змістом п.п. 1.1. якого ТОВ «Молбілд Груп» зобов'язалося надати ТОВ БТК «ТАВРІЯ» для використання у господарській діяльності суму грошових коштів у розмірі 350 000,00 грн., а ТОВ БТК «ТАВРІЯ» зобов'язалося повернути таку ж саму суму грошових коштів у термін до 31.12.2015р. включно. (п.п. 4.1. договору)

Як свідчать надані із заявою кредитора копії платіжних доручень від 17.08.2015 № 168, № 170, № 171, № 172, кредитором на виконання умов договору було перераховано на рахунок боржника грошові кошти в загальному розмірі 350000,00 грн.

Проте у відповідності до наданих із заявою кредитора копій платіжних доручень від 19.01.2017 № 5, від 20.01.2017 № 6, від 06.02.2017 № 7, від 22.03.2017 № 18, від 20.04.2017 № 24 ТОВ БТК «ТАВРІЯ» свої зобов'язання за договором виконало не в повному обсязі, грошові кошти в рахунок погашення боргу перерахувало частково, в загальному розмірі 64200,00 грн.

Таким чином, розмір заборгованості боржника перед кредитором становить 285800,00 грн.

Згідно приписів ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Як встановлено ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене кредитором на суму боргу 285800,00 грн. нараховано 17479,28 грн. - 3% річних за період з 01.01.2016 по 09.10.2017, а також 73945,20 грн. - втрат від інфляції за період з 01.01.2016 по 30.09.2017.

Заперечення ініціюючого кредитора щодо пропуску кредитором встановленого ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» тридцятиденного строку для звернення до суду із заявою про визнання кредиторських вимог у зв'язку з більш пізнім наданням копій договорів ґрунтуються на постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16.

У відповідності до викладеної у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16 позиції подача лише заяви без всіх відповідних документів, які підтверджують кредиторські вимоги, не може вважатись належним виконанням положень статей 23, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». (пункт 41) До вказаного висновку Верховний Суд дійшов при наявності встановлених обставин, що кредиторами при зверненні до суду із заявою не було надано первинних документів (банківських виписок, листів, видаткових накладних), якими кредитор обґрунтовує свої вимоги.

Проте, на думку суду, обставини даної справи не дають підстав для застосування статей 23,95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до встановлених правовідносин таким чином, як вказано в Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до заяви конкурсного кредитора в обов'язковому порядку додаються документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Статтею 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачені наслідки невиконання цієї вимоги - господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому випадку суд виносить ухвалу про повернення заяви.

Отже наслідки неподання документів, вказані в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/20378/16 можуть застосовуватися лише у тому разі, якщо такі документи не подані не тільки разом із заявою до суду, а і після письмового повідомлення судом кредитора про необхідність надання таких документів.

У даній справі на виконання вимог ухвали суду від 22.08.2018 кредитором було надано необхідні документи, а саме копію договору № 12 від 22.07.2015.

Враховуючи, що боржник суму заборгованості у визначений законом термін не сплатив, судом визнаються грошові вимоги ТОВ «Молбілд Груп» в загальному розмірі 377224,48 грн. та відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство вимоги в сумі 3200,00 грн. відносяться до першої черги задоволення кредиторських вимог, в сумі 377224,48 грн. - до четвертої черги задоволення кредиторських вимог.

20.11.2017 від Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до господарського суду Миколаївської області надійшла заява про визнання грошових вимог у загальному розмірі 723082225,75 грн. та 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Від розпорядника майна 28.11.2017 до суду надійшло повідомлення, за змістом якого кредиторські вимоги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" ним визнано частково та включено у розмірі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору - до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, у розмірі 206700,00 грн. заборгованості - до четвертої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, у розмірі 49462000,00 грн. (сума, що відповідає вартості предмета іпотеки) - окремо, як вимоги, що забезпечені заставою майна боржника.

Боржник у відповідності до наданого відзиву від 05.09.2018 вих. № 05/09-1 грошові вимоги визнає лише в межах визначеної у договорі вартості заставного майна, а саме у розмірі 49462000,00 грн. В підтвердження своєї позиції боржник посилається на постанову Верховного суду України від 29.03.2017.

Розпорядник майна у судовому засіданні зазначив про обґрунтованість заявлених ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" кредиторських вимог та вказав на включення грошових вимог у сумі 723085425,75 грн. до реєстру вимог кредиторів окремо, як вимог забезпечених заставою майна боржника.

Розглянувши матеріали заяви кредитора, господарський суд встановив:

Заборгованість боржника перед кредитором становить 723085425,75 грн., у тому числі у розмірі 26130501,75 дол. США та 31 091703,57 грн. (з урахуванням судового збору за подання заяви грошовими вимогами), що разом станом на дату звернення до суду - 16.11.2017 у гривневому еквіваленті становить 723 085 425,75 грн. у тому числі:

- 18075475,00 дол. США - заборгованість за кредитом (основним боргом);

- 6948011,83 дол. США - проценти за користування кредитом (основним боргом);

- 24576613,01 грн. - комісія за управління кредитом;

- 927534,31 дол. США - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасним погашенням кредиту (основного боргу);

- 179480,61 дол. США - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів за користування кредитом (основним боргом);

- 1013060,43 грн. - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 5292130,13 грн. - втрати від інфляції (на суму простроченої комісії за управління).

- 206700,00 грн. - судові витрати згідно з рішенням господарського суду Миколаївської області від 08.07.2017 у справі №915/237/16;

- 3200,00 грн. - судовий збір за подання даної заяви з грошовими вимогами до

боржника.

Як свідчать матеріали заяви кредитора, 10.10.2007 між АТ «Укрексімбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АМСТОР» (Позичальник) був укладений кредитний договір №5107К18 від 10.10.2007 з подальшими змінами відповідно до Додаткової угоди №1 від 27.12.2007, Додаткової угоди №2 від 18.03.2008, Додаткової угоди №3 від 24.06.2008, Додаткової угоди №4 від 29.12.2008, Додаткової угоди №5 від 06.01.2009, Додаткової угоди №6 від 20.01.2009, Додаткової угоди №7 від 17.04.2009, Додаткової угоди №8 від 30.12.2009, Додаткової угоди №9 від 29.01.2010, Додаткової угоди №10 від 21.04.2010, Додаткової угоди №11 від 12.11.2010, Додаткової угоди №12 від 30.12.2010, Додаткової угоди №13 від 17.08.2011, Додаткової угоди №14 від 28.02.2012, Додаткової угоди №15 від 12.09.2012, Додаткової угоди №5107К18-16 від 01.02.2013, Додаткової угоди №5107К18-17 від 01.04.2013, Додаткової угоди №5107К18-18 від 07.06.2013, Додаткової угоди №5107К18-19 від 10.07.2013, Додаткової угоди №5107К18-20 від 30.08.2013, Додаткової угоди №5107К18-21 від 28.02.2014, Додаткової угоди №5107К18-22 від 29.08.2014.

Згідно п. 3.1 кредитного договору Банк зобов'язався відкрити Позичальнику невідновлювану кредитну лінію на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання відповідно до положень та умов цього договору.

Підпунктом 3.2.1 Кредитного договору в редакції, викладеній в Додатковій угоді №14 від 28.02.2012, ліміт кредитної лінії був встановлений в розмірі 182238882,50 грн., у тому числі: - для заборгованості у доларах США - 18075475,00 доларів США; - для заборгованості у гривні - 37635082,50 гривень. Згідно з пп. 3.2.3 Кредитного договору в редакції, викладеній в Додатковій угоді №6 від 20.01.2009 кінцевий термін погашення кредиту 31.08.2015.

Відповідно до пп. 3.5.1 Кредитного договору в редакції, викладеній в Додатковій угоді №12 від 30.12.2010, Позичальник сплачує Банкуі проценти за користування Кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2 цього Договору, у валюті кредиту.

Згідно з п.п. 3.2.6. Кредитного договору в редакції, викладеній в Додатковій угоді №14 від 28.02.2012, тип процентної ставки за користування кредитом за цим договором було встановлено фіксованою. Проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником, виходячи із встановленої Банком процентної ставки у розмірі: а) для кредитної заборгованості в доларах США - 11,0% річних; б) для кредитної заборгованості в гривні - 17,5% річних.

Позичальник зобов'язаний погасити кредит у валюті кредиту на рахунок, вказаний у п. 3.8 цього договору в строк, зазначений у п. 3.2 цього договору, згідно з графіком надання та погашення кредиту за рахунок будь-яких грошових надходжень Позичальника. Строки, передбачені графіком надання та погашення кредиту, є обов'язковими (пп. 3.4.1 Кредитного договору).

Згідно з пп. 4.1.1 Кредитного договору в редакції, викладеній в Додатковій угоді №14 від 28.02.2012, Позичальник зобов'язався сплатити Банку комісію за управління у розмірі, встановленому в п. 3.2 цього договору.

У зв'язку з невиконанням Позичальником взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, Банком на адресу Позичальника була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості (вих. №051-11/426 від 30.03.2015). Зазначена вимога була отримана Позичальником 20.04.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (№465). Строк виконання зобов'язань за Кредитним договором №5107К18 від 10.10.2007, виходячи з вимоги про дострокове погашення заборгованості, настав через 10 банківських днів після її отримання, тобто 06.05.2015.

На цей час зобов'язання щодо сплати суми заборгованості Позичальником не виконано.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, у зв'язку з несвоєчасним погашенням заборгованості, несплатою процентів за користування кредитом та комісій, станом на 09.10.2017 встановлений банком розмір заборгованості позичальника згідно наданого розрахунку склав

26130501,75 дол. США та 30881803,57 грн., у тому числі:

- 18075475,00 дол. США - заборгованість за кредитом (основним боргом);

- 6948011,83 дол. США - проценти за користування кредитом (основним боргом);

- 24576613,01 грн. - комісія за управління кредитом;

- 927534,31 дол. США - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасним погашенням кредиту (основного боргу);

- 179480,61 дол. США - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів за користування кредитом (основним боргом);

- 1013060,43 грн. - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 5292130,13 грн. - втрати від інфляції (на суму простроченої комісії за управління).

З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором між Банком та ТОВ БТК «Таврія» був укладений Іпотечний договір №5109Z5 від 17.04.2009, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Власовою СЯ. та зареєстрований в реєстрі за №631.

Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору (з урахуванням змін від 28.02.2012, внесених Договором про внесення змін №3 до Іпотечного договору), іпотекою забезпечуються вимоги Банку, що випливають з Кредитного договору, зі всіма змінами та доповненнями, які укладені та будуть укладені, відповідно до якого Банк при виконанні Позичальником певних його умов відкриває останньому мультивалютну невідновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом 182238882,50 (сто вісімдесят два мільйони двісті тридцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн., у тому числі:

- для заборгованості у доларах США - 18075475,00 доларів США;

- для заборгованості у гривні - 37635082,50 гривень,

на визначених Кредитним договором умовах, строком погашення 31.08.2015, з нарахуванням процентів, комісій та інших плат у відповідності до умов Кредитного договору.

Згідно з п. 1.3 Іпотечного договору предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у Кредитному договорі зобов'язань Позичальника, є нерухоме майно, що розташоване за адресою: місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, будинок 9Т (дев'ять літера Т), а саме: нежитлова будівля торгівельного центру загальною площею 9531,7 м 2 літ. А-1.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За передбаченими п. 2.1.5 Іпотечного договору умовами також Банк має право за рахунок Предмета іпотеки задовольнити в повному обсязі вимоги, що випливають з Кредитного договору на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, комісії та інші платежі; неустойку, пеню; витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на Предмет іпотеки; витрати на утримання, збереження Предмета іпотеки та страхування Предмета іпотеки, а також інші збитки, завдані порушенням основного зобов'язання чи умов цього договору.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 08.06.2017 у справі №915/237/16 ухвалено, зокрема:

« 2. Звернути стягнення на майно ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ

ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ БУДІВЕЛЬНО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ТАВРІЯ»

ідентифікаційний код 32459120, місцезнаходження: 54025, Миколаївська обл., місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, будинок 9Р) - предмет іпотеки за іпотечним договором № 5109Z5 від 17.04.2009, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Власовою СЯ. та зареєстрованим в реєстрі за № 631 зі змінами, а саме: нежитлову будівлю торгівельного центру (літ. А-1) загальною площею 9531,7 кв.м, що розташована за адресою: місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, будинок 9Т (дев'ять літера Т), що належить йому на праві власності, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» АТ«Укрексімбанк», ідентифікаційний код 00032112, місцезнаходження: вул. Горького, 127, м. Київ, 03150) в особі Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Донецьку (ідентифікаційний код 19362148, місцезнаходження: пр. Миру, 8а, м. Донецьк, 83015) в рахунок погашення заборгованості ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АМСТОР» за Кредитним договором № 5107К18 від 10.10.2007 в загальному розмірі 21615757,67 доларів США та 44800157,12 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за основним боргом в сумі 18075475,00 доларів США, простроченої заборгованості за процентами в сумі 3540282,67 доларів США, простроченої заборгованості з комісії за управління в сумі 24576613,01 гривень, пені на прострочену заборгованість за процентами в сумі 28806,47 гривень, пені на прострочену заборгованість з комісії за управління в сумі 239,04 гривень, 3% річних в сумі 17466339,14 гривень, втрат від інфляції в сумі 2728159,46 гривень зі встановленням способу реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у мезюах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження з дотриманням вимог Закону України Про іпотеку за початковою ціною, встановленою за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, в розмірі 79720352 (сімдесят дев 'ять мільйонів сімсот двадцять тисяч триста п 'ятдесят дві) грн. 64 коп., без ПДВ.

3. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ БУДІВЕЛЬНО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ТАВРІЯ» (ідентифікаційний код 32459120, місцезнаходження: 54025, Миколаївська обл., місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, будинок 9Р) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк», ідентифікаційний код 00032112, місцезнаходження: вул. Горького, 127, м. Київ, 03150) в особі Філії АТ «Укрексімбанк» у м.Донецьку (ідентифікаційний код 19362148, місцезнаходження: пр. Миру, 8а, м. Донецьк, 83015) судовий збір в розмірі 206 700 (двісті шість тисяч сімсот) грн. 00 коп.».

Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або Господарським судом, вносяться до реєстру вимог кредиторів. Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимог кредиторів, які забезпеченні заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

У відповідності до наведеної у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 № 902/492/17 правової позиції забезпеченими зобов'язаннями в розумінні статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та, відповідно, вимогами забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, є всі вимоги кредитора, які існують за основним зобов'язанням (кредитним договором), і є дійсними на момент визнання вимог та можуть бути задоволені за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення відповідно до умов забезпечувального договору та чинного законодавства.

Господарські суди, визначаючи розмір забезпечених кредиторських вимог та включаючи їх окремо до реєстру, повинні застосовувати положення статті 19 Закону України «Про заставу» та статті 7 Закону України «Про іпотеку» та встановити на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна, а також склад та розмір цих вимог.

При цьому згідно п. 8.25. постанови Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 902/492/17 Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного в ухваленій раніше постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 3-1591гс16 (№ 918/169/16), оскільки господарські суди при вирішенні питання про визнання заявлених забезпечених кредиторських вимог та включення їх окремо до реєстру повинні застосовувати статтю 19 Закону України «Про заставу» та статтю 7 Закону України «Про іпотеку» і встановити на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна та розмір цих вимог незалежно від вартості цього майна за договором.

Станом на 16.11.2017 року курс НБУ становив 100 дол. США = 2648,22 грн.

З урахуванням викладеного кредиторські вимоги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" визнаються судом на загальну суму 723 085 425,75 грн., та відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство в сумі 723082225,75 грн. підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів окремо, як вимоги, забезпечені заставою майна боржника, в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору - до першої черги задоволення кредиторських вимог.

Крім того, з пропуском встановленого тридцятиденного терміну 27.06.2018 до господарського суду Миколаївської області звернулась ГУ ДФС у Миколаївській області із заявою про визнання кредиторських вимог у сумі 2098367,90 грн.

У судовому засіданні представником ГУ ДФС у Миколаївській області було заявлене усне клопотання про поновлення строку для звернення з кредиторськими вимогами, оскільки органом реєстрації не було надіслано на адресу кредитора повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ".

З огляду на наведене розпорядник майна вказав, що заявлені грошові вимоги ГУ ДФС у Миколаївській області у розмірі 3200,00 витрат по сплаті судового збору підлягають включенню до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, в іншій частині грошові вимоги у відповідності до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом» розпорядник майна вважає такими, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, а тому вони не є конкурсними та погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Боржник у відповідності до повідомлення від 12.07.2018 вих. № 12/07-1 визнав грошові вимоги ГУ ДФС у Миколаївській області в розмірі 2154354,57 грн. та вказав, що на підставі ч. 4 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом» підлягають задоволенню у шосту чергу.

Розглянувши матеріали заяви, дослідивши докази, господарський суд встановив:

Як свідчать надана кредитором заява, розрахунок боргу та додані матеріали, за боржником рахується заборгованість у загальному розмірі 2098367,90 грн., у тому числі:

- 13412,75 грн. податкового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість. Вказана заборгованість виникла у зв'язку з неповною сплатою визначеного згідно податкових декларацій від 19.01.2017, від 17.02.2017, від 16.03.2017, від 11.04.2017, від 13.05.2017 податку на додану вартість.

Крім того у зв'язку з неповною сплатою податку на додану вартість кредитором було нараховано 406,65 грн. пені.

- Заборгованість із земельного податку виникла у зв'язку з несплатою визначеного боржником у податковому розрахунку земельного податку від 19.02.2016 та у податковому розрахунку від 10.02.2017 податкового зобов'язання за жовтень 2016 року - серпень 2017 року в загальному розмірі 1211654,54 грн.

Крім того у зв'язку з неповною сплатою земельного податку кредитором було нараховано 87071,92 грн. пені.

Також у відповідності з прийнятим рішенням № 11/16-С-32459120 від 30.11.2016 у зв'язку з невиконанням умов дії договору розстрочення на підставі ст. 19 1 розділу І та ст. 100 глави 9 розділу ІІ Податкового кодексу України були скасовані рішення про розстрочення грошового зобов'язання від 23.05.2016 № 18, від 30.05.2016 № 19, від 30.06.2016 № 22, від 29.07.2016 № 23, від 29.07.2016 № 29, від 30.08.2016 № 30, від 30.09.2016 № 32, від 28.10.2016 № 33, від 28.10.2016 № 36. У зв'язку з наведеним кредитором визначено податкове зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб у загальному розмірі 585084,85 грн.

Крім того згідно розрахунку заборгованості кредитором нараховано 26689,43 грн. процентів за користування розстроченням на рішення про скасування розстрочення від 30.11.2016.

- 17454,43 грн. податку на нерухоме майно, у тому числі 164183,54 грн. основного зобов'язання, 7882,61 грн. пені, 2388,28 грн. процентів.

Вказана заборгованість виникла у зв'язку з несплатою боржником визначених у податкових деклараціях від 19.02.2016, від 10.02.2017 податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно за період з 4 кварталу 2016 року по 2 квартал 2017 року у загальному розмірі 98510,10 грн.

Крім того у зв'язку з неповною сплатою податку на нерухоме майно кредитором було нараховано пеню у загальному розмірі 7882,61 грн.

Також у відповідності з прийнятим рішенням № 11/16-С-32459120 від 30.11.2016 у зв'язку з невиконанням умов дії договору розстрочення на підставі ст. 19 1 розділу І та ст. 100 глави 9 розділу ІІ Податкового кодексу України було скасовано рішення про розстрочення грошового зобов'язання від 29.07.2016 № 23. У зв'язку з наведеним кредитором визначено податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно у загальному розмірі 65673,42 грн.

Крім того згідно розрахунку заборгованості кредитором нараховано 2388,28 грн. процентів за користування розстроченням на рішення про скасування розстрочення від 30.11.2016.

Відповідно до п.п. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим кодексом.

У відповідності до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

За приписами п. 54.5 ст. 54 Податкового кодексу України, якщо сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим кодексом.

Як встановлено ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

У відповідності до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються у шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Враховуючи, що 18.10.2017 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України за № 46508 було розміщено оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ БТК "ТАВРІЯ", суд відмовляє у задоволенні заявленого у судовому засіданні 17.10.2018 клопотання про поновлення строку на звернення із заявою про визнання кредиторських вимог.

З огляду на звернення кредитора з грошовими вимогами з пропуском встановленого тридцятиденного терміну судом визнаються кредиторські вимоги ГУ ДФС у Миколаївській області у сумі 2098367,90 грн. та відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство вимоги в сумі 3524,00 грн. витрат по сплаті судового збору відносяться до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, вимоги у сумі 2098367,90 грн. - до шостої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.

За приписами ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Оскільки оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «БТК «ТАВРІЯ» було опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 18.10.2017, граничний строк для звернення конкурсних кредиторів до господарського суду з відповідними заявами про визнання грошових вимог сплив 17.11.2017.

У відповідності до вимог ст. 25 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» за результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарським судом затверджується реєстр вимог кредиторів.

Керуючись ч. 6 ст. 12, 234 ГПК України, ст.ст. 23, 24, 25, 45 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Затвердити реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ" на загальну суму 962230323,80 грн., в тому числі:

- вимоги першої черги:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВУАР-СЕРВІС" у розмірі 16000,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛК АЛЬФА" у розмірі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «АМСТОР» в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

4) Товариство з обмеженою відповідальністю "АМСТОР" в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

5) Товариство з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" у розмірі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

6) Товариство з обмеженою відповідальністю "Несторг" у розмірі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

7) Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-Консалт" в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

8) Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Універсал" в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

9) Товариство з обмеженою відповідальністю "Молбілд Груп" у розмірі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

10) Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" у розмірі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

11) ГУ ДФС у Миколаївській області у сумі 3524,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

- вимоги четвертої черги:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВУАР-СЕРВІС" у розмірі 23490960,70 грн.

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛК АЛЬФА" у розмірі 48315912,15 грн.

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «АМСТОР» в сумі 17149523,05 грн.

4) Товариство з обмеженою відповідальністю "АМСТОР" в сумі 576199,80 грн.

5) Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Універсал" в сумі 645908,70 грн.

6) Товариство з обмеженою відповідальністю "Молбілд Груп" у розмірі 377224,48 грн.

7) Товариство з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" у розмірі 61629048,97 грн.

8) Товариство з обмеженою відповідальністю "Несторг" у розмірі 12538389,05 грн.

9) Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-Консалт" в сумі 54372355,54 грн.

- вимоги шостої черги:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" у розмірі 15550252,97 грн.

2) ГУ ДФС у Миколаївській області у сумі 2098367,90 грн.

- окремо внесені вимоги кредитора, які забезпечені заставою майна боржника:

1) Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" в сумі 723082225,75 грн.

2. Зобов'язати розпорядника майна в десятиденний термін з дати постановлення ухвали надати реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ", затверджений відповідно до цієї ухвали.

3. Зобов'язати розпорядника майна провести збори кредиторів та комітету кредиторів до 05.11.2018 року. Протоколи надати суду.

4. Підсумкове судове засідання призначити на 21 листопада 2018 року о 10:00.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

6. Ухвалу надіслати на адресу всіх кредиторів, боржника, розпорядника майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За передбаченими частиною 1 ст. 256 ГПК України приписами апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено та підписано « 29» жовтня 2018 року.

Суддя О.В. Ткаченко