РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.10.2018Справа №910/8251/18
За позовом Державного професійно-технічного навчального закладу "Кам'янський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів будівництва та автотранспорту"

до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України"

про стягнення 28 881,59 грн

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Гришанков В.Л. за дов.

від відповідача - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державний професійно-технічний навчальний заклад "Кам'янський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів будівництва та автотранспорту" звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" про стягнення 28 881,59 грн., з яких 23 500.00грн. сума основного боргу та 5 331,59грн. пені за період з з 01.08.2017 по 31.05.2018.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №0-02/D DNE DZH 0021/010608 від 01.06.2008, укладеного між Державним професійно-технічним навчальним закладом "Кам'янський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів будівництва та автотранспорту" та Приватним акціонерним товариством "Телесистеми України", в частині оплати за зберігання майна.

Ухвалою суду від 02.07.2018 позов залишено без руху. Надано строк на усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення цієї ухвали.

09.08.2018 позивачем подані заяви про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.09.2018 відкрито провадження у справі № 910/8251/18, розгляд справи призначено на 02.10.2018, ухвалено здійснювати розгляд справи №910/8251/18 у порядку спрощеного позовного провадження.

06.08.2018 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про збільшення позовних вимог, відповідно до якого позивач просить стягнути 29 100,00 грн. основного боргу та 8270,78 грн. пені.

09.08.2018 через загальний відділ діловодства суду від позивача повторно надійшло клопотання про збільшення позовних вимог з додатками.

Відповідно до поданого клопотання позивач просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на користь Державного професійно-технічного навчального закладу "Кам'янський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів будівництва та автотранспорту" 29 100,00 грн. основного боргу за період з 01.08.2017. по 31.07.2018 та 8270,78 грн. пені.

Відповідно до статті 46 Господарського процесуального кодексу України визначає права та обов'язки сторін. Так, зокрема, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Суд задовольнив колопотання позивача про збільшення позовних вимог, у зв'язку з чим має значення нова ціна позову 37 370,78 грн.

01.10.2018 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач у відзиві наголошував на тому, що позивач не вірно нарахував суму пені, а саме не дотримався вимог ст. 232 Господарського кодексу України. Також позивач нарахував суму боргу на рахунок, строк оплати якого ще не настав. У візиві відповідач визнав позов частково.

Ухвалою суду від 02.10.2018 відкладено розгляд справи №910/8251/18 до 30.10.2018.

Представник відповідача в судові засідання призначені на 02.10.2018 та 30.10.2018 не з'являвся, про причини неявки суд не повідомляв.

Відповідно до ст. 120 Господарського процесуального кодексу України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвали суду про відкриття провадження у справі та повідомлення про розгляд справи були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 7.

Отже, за встановлених обставин справи відповідач належним чином був повідомлений про місце, дату та час судових засідань.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В судовому засіданні 30.10.2018 представник позивача зазначив, що погоджується частково з відзивом відповідача, а саме в частині нарахування пені. В іншій частині позов просив суд задовольнити повністю.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2008 між Державним професійно-технічним навчальним закладом "Кам'янський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів будівництва та автотранспорту" (далі - позивач, виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Телесистеми України" (далі - відповідач, замовник) було укладено договір №0-02/D DNE DZH 0021/010608 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору передбачено, що на основі взаємних домовленостей замовник приймає, а виконавець надає послуги розміщення обладнення базових станцій мобільного зв'язку комунікаційної мережі замовника, котра в подальшому іменується «BTS».

Пунктом 3.1. договору передбачено, що плата за надання виконавцем передбачених цим договором послуг становить 2 000,00 грн., в тому числі ПДВ - 333,33 грн. за повний календарний місяць.

Згідно з п. 3.2. договору замовник здійснює оплату за минувший місяць щомісячно платежами до 15 числа кодного наступного місяця шляхом банківського перерахування на розрахунковий рахунок виконавця згідно рахунку, виставленого виконавцем по пошті до 5-го числа місяця, наступного за розрахунком. Якщо замовник отримав рахунок виконавця після строку, вказаного в п. 3.2., строк оплати продовжується на строк такої затримки.

01.11.2011 між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до договору №0-02/D DNE DZH 0021/010608 від 08.06.2008 (далі - додаткова угода), відповідно до якої, сторони прийшли до згоди, що пункт 3.1 договору викласти в наступній редакції:

3.1. плата за надання виконавцем передбачених цим договором послуг становить 2800,00 грн., в тому числі ПДВ за повний календарний місяць.

Відповідно до Акту приймання-передачі від 01.06.2008 відповідач передав, а позивач прийняв на зберігання обладнання та майно, місце знаходження за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Богдана Хмельницького, 20.

Матеріалами справи свідчать, що станом на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за неналежне виконання своїх зобов'язань за договором з урахуванням клопотання про збільшення позовних вимог становить 27 400,00 грн. (за період з 01.08.2017. по 31.07.2018).

Відповідно до п. 4.1. договору у випадку несвоєчасної оплати рахунку по вині замовника він виплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки, проте не більше 10 % від розміру місячної плати.

Суду доведено, що відповідач взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної оплати вартості послуг зберігання виконав не належним чином, а саме витрати на зберігання не відшкодував у повному обсязі, у зв'язку з чим позивач правомірно нарахував пеню.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зокрема, відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання (ст. ст. 938, 946 Цивільний кодекс України).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач у відзиві надав докази сплати заборгованості в сумі 1700,00 грн., що підтверджуються платіжними дорученнями №2352 від 23.03.2018 на суму 1000,00 грн., платіжне поручення №3370 від 27.03.2018 на суму 700,00 грн., призначення платежу «часткова оплата за зберігання обладнання за 09.2017, згідно договору №0-02/D DNE DZH 0021/010608». Також, відповідач у відзиві не заперечував про наявність заборгованості перед позивачем.

У зв'язку зі сплатою частково відповідачем заборгованості за договором в сумі 1700,00 грн. до подання позову позивачем до суду, суд відмовляє в цій частині позовних вимог.

Оскільки на час розгляду справи, доказів належного відшкодування повної вартості послуг зберігання обладнення за період з серпня 2017 року по липень 2018 року відповідач не надав, також відповідач не заперечував про наявність заборгованості, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню частково, у розмірі 27 400,00 грн.

Щодо нарахування Позивачем пені за прострочення виконання оплати за договором в розмірі 8 270,78 грн., суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 4.1. договору у випадку несвоєчасної оплати рахунку по вині замовника він виплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки, проте не більше 10 % від розміру місячної плати.

Згідно ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідач у відзиві наголошував на тому, що позивач не вірно нарахував суму пені, подав до суду контррозрахунок нарахування пені, з яким погодився представник позивача.

Так, перевіривши здійснені позивачем та відповідачем розрахунки нарахування пені, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що розрахунок Відповідача правильний.

За перерахунком суду сума пені з урахуванням вимог ч.6 ст. 232 ГК України становить 2 334,58 грн.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги з урахуванням заяви Позивача про збільшення позовних вимог, суд задовольняє частково, а саме в частині 27 400,00 грн. основного боргу та 2 334,58 грн. пені, в іншій частині позову суд відмовляє з підстав вищезазначених.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 129, 233, 238, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Державного професійно-технічного навчального закладу "Кам'янський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів будівництва та автотранспорту" задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 7, ідентифікаційний код 22599262) на користь Державного професійно-технічного навчального закладу "Кам'янський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів будівництва та автотранспорту" (51938, Дніпропетровська обл., м. Кам'янське, вул. Богдана Хмельницького, 20, ідентифікаційний код 02541527) заборгованості у сумі 27 400 (двадцять сім тисяч чотириста ) грн. 00 коп., пені у сумі 2 334 (дві тисячі триста тридцять чотири) грн. 58 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 402 (одна тисяча чотириста дві) грн. 86 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.11.2018

Суддя І.І. Борисенко