ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/1595/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-ГТВ" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2018 та ухвалу Господарського суду Київської області від 23.07.2018 про забезпечення позову у справі

за заявою Акціонерного товариства "Сбербанк" від 20.07.2018 №14693/4/06-02 про забезпечення позову до звернення з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-ГТВ" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заяви

1.1. Акціонерне товариство "Сбербанк" (далі - АТ "Сбербанк") звернулося до Господарського суду Київської області із заявою від 20.07.2018 № 14693/4/06-2 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просило суд:

- вжити заходи забезпечення позову до відкриття провадження у справі;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтер-ГТВ" (далі - ТОВ "Інтер-ГТВ" ) в особі будь-яких його посадових осіб, працівників та представників, будь-яким іншим юридичним та фізичним особам вчиняти будь-які дії, які спрямовані на демонтаж, розбирання, вивезення з території заводу рухомого майна, яке розташоване за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85, у тому числі вчиняти дії, спрямовані на перешкоджання функціонуванню даного об'єкту;

- заборонити ТОВ "Інтер-ГТВ" в особі будь-яких його органів, посадових осіб, працівників та представників, будь-яким іншим юридичним та фізичним особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на перешкоджання АТ "Сбербанк" або інших осіб, уповноважених АТ "Сбербанк", використанню свого права власності відносно нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85;

- з метою забезпечення позову АТ "Сбербанк" до ТОВ "Інтер-ГТВ" вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на рухоме майно, що належить ТОВ "Інтер-ГТВ", у тому числі але не виключно на майно, яке розташоване за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85;

- з метою забезпечення позову АТ "Сбербанк" до ТОВ "Інтер-ГТВ" вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на все нерухоме майно, що належить ТОВ "Інтер-ГТВ".

1.2. Заява обґрунтована тим, що 17.06.2011 між АТ "Сбербанк", яке є правонаступником ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії", та ТОВ "Інтер-ГТВ" було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 64-В/11/54/КЛ, що діє із змінами та доповненнями, відповідно до якого позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію в іноземній валюті в межах ліміту, та надано кредитні кошти, в розмірі 33 000 000,00 доларів США.

1.3. Заявник вказав, що у зв'язку з неповерненням кредитних коштів АТ "Сбербанк" має намір звернутися з позовом до ТОВ "Інтер-ГТВ" про стягнення близько 226 551, 22 дол. США. Проте існують обґрунтовані побоювання щодо дій ТОВ "Інтер-ГТВ", які направлені на передачу його майна у власність третім особам з метою недопущення примусової реалізації, що може унеможливити виконання судового рішення, зокрема шляхом звернення стягнення на майно, оскільки відповідач перебуває в складному фінансовому становищі, має значну суму кредиторської заборгованості, відносно відповідача відкрито ряд виконавчих проваджень та на розгляді у судах перебуває ряд справ щодо стягнення заборгованості з ТОВ "Інтер-ГТВ", в тому числі щодо стягнення заробітної плати.

При цьому АТ "Сбербанк" зазначив, що заходи щодо забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно ТОВ "Інтер-ГТВ" не позбавляють відповідача його конституційних прав на підприємницьку діяльність, отримання доходів, не перешкоджатимуть його господарській діяльності, а лише тимчасово обмежать право вільно розпоряджатися рухомим і нерухомим майном.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1. Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.07.2018 (суддя Конюх О.В.) заяву АТ "Сбербанк" про забезпечення позову до звернення з позовною заявою задоволено частково, накладено арешт на все рухоме майно, що належить ТОВ "Інтер ГТВ" у тому числі, але не виключно на майно, яке розташоване за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85 та накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ТОВ "Інтер ГТВ".

2.2. Ухвалу мотивовано тим, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим ефективне вирішення спору та фактичне виконання рішення господарського суду у даній справі. При цьому судом встановлено підтвердження фактичними обставинами доводів заявника про те, що боржник перебуває у скрутному фінансовому стані, оскільки:

- відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2018 у справі № 810/1727/18 про залишення позовної заяви без руху, ТОВ "Інтер-ГТВ" звернулось з позовною заявою до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2018 на загальну суму 5 006 792,57 грн, при цьому товариством взагалі не сплачено судовий збір, розмір якого має становити 75 101,89 грн, у зв'язку з чим позов ухвалою від 12.04.2018 у справі № 810/1727/18 було залишено без руху;

- згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по ТОВ "Інтер-ГТВ" відкрито більше шестидесяти виконавчих проваджень;

- згідно сайту судової влади України щодо ТОВ "Інтер-ГТВ" в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває ряд справ щодо стягнення заборгованості по заробітній платі;

- згідно сайту судової влади України щодо ТОВ "Інтер-ГТВ" в провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/1078/18 за позовом приватного акціонерного товариства "Київобленерго", в особі Білоцерківського районного підрозділу про стягнення боргу за електроенергію і штрафних санкцій в розмірі 3 395 785,98 грн та 50 936,79 грн судового збору.

2.3. Постановою колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2018 у складі: Куксова В.В., Чорної Л.В., Гончарова С.А. ухвалу суду першої інстанції залишено без змін з тих же підстав.

3. Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

3.1. ТОВ "Інтер-ГТВ" у касаційній скарзі просить ухвалу та постанову попередніх судових інстанцій в частині задоволення заяви про забезпечення позову скасувати, прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

3.2. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема, положень Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Закону України "Про заставу".

3.3. Заявник наголошує, що у суда відсутні підстави для накладення арешту на рухоме майно, оскільки це майно знаходиться у заставі АТ "Сбербанк" і на нього вже накладено обтяження та заборона відчуження; відсутні також підстави для накладення арешту на нерухоме майно, оскільки у ТОВ "Інтер-ГТВ" відсутнє нерухоме майно; позивач допустив зловживання процесуальними правами, оскільки об'єднав позовні вимоги, які випливають з різних кредитних договорів.

4. Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

4.1. АТ "Сбербанк" відзиву у встановлений в ухвалі від 01.10.2018 строк не надано

5. Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Переглянувши судові рішення у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи, враховуючи визначені ГПК України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції виходить із наступного.

5.3. Забезпечення позову - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

5.4. Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

5.5. Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

5.6. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

5.7. Обрані заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

5.8. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу у зв'язку із вжиттям таких заходів.

5.9. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

5.10. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

5.11. З огляду на встановлені судами обставини, а саме те, що відповідач перебуває в складному фінансовому становищі, має значну суму кредиторської заборгованості, наявність більше шестидесяти виконавчих проваджень відкритих відносно відповідача та розгляд судами ряду справ щодо стягнення заборгованості з ТОВ "Інтер-ГТВ", суди дійшли правомірного висновку про обґрунтованість підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно боржника, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у даній справі. Водночас, Верховний Суд зазначає, що вжиті заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, тоді як накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача не є співмірним та адекватним позовним вимогам, які виражаються у конкретній сумі коштів, та можуть порушити права та охоронювані законом інтереси відповідача та осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

5.12. Доводи касаційної скарги про відсутність підстав для накладення арешту на рухоме майно, оскільки це майно знаходиться у заставі АТ "Сбербанк" і на нього вже накладено обтяження та заборона відчуження, не приймаються до уваги, оскільки чинним законодавством не передбачено, що знаходження майна у заставі є перешкодою для накладення на нього арешту.

5.13. Аргумент скаржника про те, що у нього відсутнє нерухоме майно зводиться до переоцінки обставин справи, що виходить за межі касаційного провадження, встановлені статтею 300 ГПК України, відповідно до якої суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.14. Доводи скаржника про зловживання позивачем процесуальними правами також не приймається до уваги з огляду на таке. Дії, які суд може визнати зловживанням правами, визначені у статті 43 ГПК України, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об'єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Наведене у касаційній скарзі в якості обґрунтування зловживання правами об'єднання позивачем у позовній заяві позовних вимог, які випливають з різних кредитних договорів, до таких дій не відносяться.

5.15. У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (Case of Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". До того ж Суд уже прийняв цей принцип у справах щодо тривалості судового провадження (див. останні рішення у справах "Ді Педе проти Італії" (Di Pede v. Italy) та "Заппія проти Італії" (Zappia v. Italy) від 26 вересня 1996 року, Reports of Judgments and Decisions 1996-IV, c. 1383 - 1384, п. 20 - 24 та с. 1410 - 1411, п. 16 - 20 відповідно).

В п.37. рішення у справі "Деркач і Палек проти України" (Derkach and Palek v. Ukraine) від 21.12.2004, остаточне з 06.06.2005 року, Європейський суд з прав знову наголосив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (див. "Бурдов проти Росії", заява N 589498/00, п. 34)

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

5.16. Таким чином, господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

5.17. З огляду на викладене, ухвала та постанова судів попередніх інстанцій щодо задоволення заяви позивача про забезпечення позову в частині накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача відповідають нормам чинного законодавства та обставинам справи, проте з урахуванням принципу співмірності та адекватності такого засобу забезпечення позову, підлягають зміні із зазначенням про накладення арешту на майно в межах розміру позовних вимог.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Відповідно до статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справу на новий розгляд.

6.2. Резолютивну частину ухвали суду першої інстанції слід змінити, шляхом доповнення пункту 2 словами "в межах розміру позовних вимог".

7. Судові витрати

7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 311, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-ГТВ" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 23.07.2018 про забезпечення позову змінити. Пункт 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Київської області від 23.07.2018 про забезпечення позову доповнити словами "в межах розміру позовних вимог".

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя І. Кушнір