ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" жовтня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/909/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Карагяур В.М.

за участю представників:

від позивача: не зявилися ;

від відповідача: ОСОБА_1 (представник за довіреністю);

вільний слухач: ОСОБА_2 (НОМЕР_1, Виданий 16.11.16р. Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного сільськогосподарського підприємства Перемога (26321, Кіровоградська обл., Гайворонський район, с. Соломія, вул. Чапаєва, буд. 1)

до відповідача: Приватного підприємства Левчик (66143, Одеська обл., Балтський район, с. Оленівка)

про стягнення 140 453,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: позивач Приватне сільськогосподарське підприємство „Перемога (надалі - ПСП „Перемога) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №976/18 від 16.05.2018р.) до відповідача Приватного підприємства „Левчик (надалі ПП „Левчик), в якій просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 637706,54 грн., з яких: 497253,00 грн. основний борг, 24862,65 грн. штраф, 77530,60 грн. неустойка, 7479,23 грн. 3% річних та 30581,06 грн. інфляційні втрати, а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобовязань за договором про виконання робіт по глибокому рихленню земельних ділянок №01/10 від 01.10.2017 року, в частини своєчасної сплати вартості виконаних позивачем робіт, що стало підставою для звернення з відповідним позовом про стягнення суми основної заборгованості на яку нараховано штрафні санкції у вигляді пені та штрафу та здійснено нарахування на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України. При цьому, позивач стверджує, що рахунок на оплату вартості виконаних робіт №73 від 08.11.2017р. складений на підставі акту здачі-приймання робіт №10 від 08.11.2017 року був виставлений у відповідний день, отже, мав бути сплачений відповідачем у відповідності до п. 3.2 договору №01/10 від 01.10.2017р. не пізніше 13.11.2017 року.

Ухвалою суду від 07.06.2018р. (суддя Власова С.Г.) за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/909/18 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 26.06.2018 року.

26.06.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вх. ГСОО №12813/18, згідно якого проти позову заперечує та просить суд у задоволені позовних вимог ПСП „Перемога відмовити. При цьому, в обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на таке: по-перше зобовязання по оплаті вартості виконаних робіт у ПП „Левчик на підставі п. 3.2 договору не виникло, оскільки рахунок на який посилається позивач не було отримано відповідачем. По-друге, основна сума заборгованості у розмірі 497253,00 грн. була сплачена відповідачем 22.05.2018 року, тобто після отримання відповідачем позовної заяви, тоді як позивачем не було дотримано положень п. 5.1 договору №01/10 від 01.10.2017р. щодо вирішення спору шляхом проведення переговорів. Крім того, відповідач також заперечує щодо правомірності заявлених вимог позивачем про стягнення штрафу та наполягає на помилковості здійсненого позивачем розрахунку відсотків за користування грошовими коштами

Ухвалою суду від 26.06.2018р., в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, підготовче засідання було відкладено на 19.07.2018 року.

10.07.2018 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив вх. ГСОО №13740/18, згідно якої ПСП „Перемога частково погоджується із аргументами та доводами відповідача, а саме, дійсно визнає, що після подання позовної заяви від відповідача надійшла проплата у розмірі 497 253,00 грн. Однак, позивач наполягає на тому, що відповідний рахунок на оплату було передано представнику підприємства відповідача разом із актом здачі-приймання робіт від 08.11.2017р. та додатково 16.11.2017 року зазначений рахунок було відправлено відповідачу засобами електронної пошти. Водночас, позивач вказує на те, що між сторонами у справі велись переговори щодо спірних правовідносин та за результатами яких було складено акт звірки взаєморозрахунків, однак відповідач не виконав свого обовязку по сплаті боргу. При цьому, позивач наполягає на правомірності заявлених вимог щодо стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені та штрафу та відповідності зазначених вимог положенням ст. 61 Конституції України та ст. 230 Господарського кодексу України. Водночас позивач вказує на те, що нарахування пені здійснено ПСП „Перемога із урахування положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, тоді як зазначена норма кодексу не застосовується до нарахування відсотків за користування грошовими коштами.

10.07.2018 року від ПСП „Перемога, в порядку ст. 46 Господарського процесуального кодексу України надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. ГСОО № 2-3480/18). Відповідно до зазначеної заяви позивач вказує на те, що 22.05.2018 року від відповідача надійшла оплата у розмірі 497253,00 грн., в звязку з чим просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором про виконання робіт у розмірі 140 453,54 грн., в тому числі: 24862,65 грн. штраф, 77530,60 грн. неустойка, 7479,23 грн. 3% річних та 30581,06 грн. інфляційні втрати, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 9565,61 грн.

Розпорядженням керівника апарату суду від 16.07.2018р. №362, у звязку з настанням обставин, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи №916/909/18, а саме: звільнення ОСОБА_3 з посади судді Господарського суду Одеської області у відставку з 10.07.2018р., згідно рішення Вищої ради правосуддя від 10.07.2018р. №2225/0/15-18, призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/909/18, за результатами якого справу №916/909/18 розподілено судді Невінгловській Ю.М., а також передано нерозглянуту картку додаткових матеріалів вх. № 2-3480/18.

18.07.2018 року до суду від відповідача надійшли заперечення вх. ГСОО № 14467/18 у відповідності до яких останній, зокрема, просив суд витребувати у позивача оригінал рахунку №73 від 08.11.2017р., оскільки скріншот відповідного рахунку не відповідає копії рахунку наданого позивачем до матеріалів справи, а також зазначив, що надіслання даного рахунку було здійснено позивачем з недотриманням положень Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг.

Ухвалою суду від 20.07.2018 року суддею Невінгловською Ю.М. справу №916/909/18 було прийнято до свого провадження із призначенням розгляду справи спочатку та проведенням підготовчого засідання, згідно положень ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні від 06.08.2018 року судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 22.08.2018 року, в порядку ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, строк підготовчого провадження було продовжено на 30 днів.

Ухвалою суд від 22.08.2018 року, в порядку ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.09.2018 року. Крім того, зазначеною ухвалою суду, враховуючи, що позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог вх. ГСОО №2-3480/18 від 10.07.2018р. подано в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України, судом прийнято до розгляду позовні вимоги в редакції позивача від 10.07.2018р. вх. ГСОО №2-3480/18.

У судовому засіданні 21.09.2018 року, судом було оголошено перерву у розгляді справи до 17.10.2018 року.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.10.2018 року проти позову заперечував, з підстав викладених у заявах по суті спору та просив суд у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач у судове засідання 17.10.2018 року не зявився, про поважність причини неявки суд не повідомив, між тим, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання відповідної ухвали суду на його юридичну адресу, а також засобами телефонного звязку. Враховуючи, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника ПСП „Перемога .

В судовому засіданні 17.10.2018 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду та повідомлено, що повне рішення буде складено 26.10.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і обєктивно зясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено матеріалами справи, 01.10.2017р. між ПП „Левчик (надалі - замовник) та ПСП „Перемога (надалі - виконавець) укладено договір про виконання робіт по глибокому рихленню земельних ділянок №01/10 (надалі договір), згідно з яким виконавець зобов'язався своєчасно транспортувати техніку до місця роботи та якісно і добросовісно виконувати зернозбиральні роботи, а замовник зобов'язався прийняти виконані роботи та вчасно оплатити вартість робіт виконавця відповідно до умов даного договору.

Умовами п. 3.1 договору передбачено, що ціна робіт по глибокому рихленню земельних ділянок становить 5991,00 грн. з ПДВ включно за 1 га обробленої площі.

У відповідності до п. 3.2 договору, всі розрахунки за виконані роботи, проводяться замовником шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Підставою для оплат є погоджені обома сторонами дані по обємам виконаних робіт та виписані виконавцем рахунки-фактури за збирання урожаю по кожній зерновій культурі. Термін оплати 3 банківських дні після отримання рахунку.

За у мовами п. 3.3 договору, акт здачі-приймання виконаних робіт надається та підписується сторонами відповідно до фактично виконаного обсягу робіт, протягом 3-х календарних днів після закінчення всього обсягу зернозбиральних робіт.

Положеннями п. 4.5 договору, за невиконання замовником грошових зобовязань, виконавець має право стягнути з замовника неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення, за кожний день прострочення платежу, в разі прострочення платежу понад 20 банківських днів штраф в розмірі 5% від суми простроченої заборгованості.

За умовами п. 7.1 даний договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін, укладається на строк, необхідний для реалізації його предмету і діє до затвердження розрахунків між сторонами та повного виконання сторонами зобовязань за договором.

Відповідно до п. 7.3 договору всі зміни і доповнення до договору дійсні тільки у письмовому вигляді з підписами уповноважених осіб. Сторони домовились про оформлення додаткових угод, змін та доповнень, а також листування за допомогою засобів електронного звязку, при умові наступного підтвердження оригіналами даних документів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На виконання умов договору №01/10 від 01.10.2017р. позивачем надавались відповідачу послуги по обробітку землі загальною вартістю 497 253,00 грн., що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №10 від 08.11.2017р.

При цьому, жодною із сторін факт виконання, обсяги виконаних робіт та їх вартість зазначені у вищевказаному акті не оспорюються.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що вартість виконаних робіт ПСП „Перемога була сплачена ПП „Левчик лише 22.05.2018 року, згідно платіжного доручення №437.

Як стверджує позивач, 08.11.2017р. на підставі акту здачі-приймання робіт №10 від 08.11.2017р. на оплату вартості виконаних робіт складено рахунок-фактура №73, який виставлено до сплати відповідачу у відповідний день та додатково 16.11.2017 року зазначений рахунок було відправлено ПП „Левчик засобами електронної пошти.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно п. 1 ст. 628 цього кодексу, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

У відповідності до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З огляду на викладене, поняття настання обовязку та настання строку виконання є різними за змістом.

Згідно з умовами п. 3.2 договору, підставою для оплат є погоджені обома сторонами дані по обємам виконаних робіт та виписані виконавцем рахунки-фактури за збирання урожаю по кожній зерновій культурі. Термін оплати 3 банківських дні після отримання рахунку.

Отже, строк (термін) виконання зобовязання встановлюється у вигляді календарної дати або періоду, а також може бути визначений подією, що має неминуче настати. В такому випадку зобовязання підлягає виконанню з настанням такої події або протягом певного періоду (через певний період) після настання такої події. Подія, яка може бути мірилом визначення строку, має бути такою, що неминуче настане.

У договорі сторони погодили строк оплати товару з вказівкою на подію „ ... після отримання рахунку, тобто обумовили настання у відповідача обовязку оплатити вартість виконаних робіт обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (ч. 1 ст. 212 ЦК України договір з відкладальною обставиною).

При цьому, відкладальна обставина вважається такою, що настала, якщо її настанню недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно (ч. 3 ст. 212 ЦК України).

Разом з тим, судом не приймаються доводи позивача щодо направлення зазначеного рахунку електронною поштою, оскільки за умовами п. 7.3 договору №01/10 від 01.10.2017р. визначено, що листування за допомогою засобів електронного звязку здійснюється при умові наступного підтвердження оригіналами даних документів. Між тим, в матеріалах справи наявна довідка відділення поштового звязку №7 ОСОБА_4 „Укрпошта вих. №1 від 27.06.2018р., надана відповідачем, щодо відсутності будь-яких відправлень між сторонами у період з 01.10.2017р. по 15.05.2018р. При цьому, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих виконання умов п. 7.3 договору №01/10 від 01.10.2017р.

Як встановлено під час розгляду справи, відповідачем зазначається про невідповідність наявної в матеріалах справи копії такого рахунку, рахунку що надійшов на електронну пошту відповідача, а також заперечується сам факт належного отримання рахунку підприємством відповідача до звернення з позовом до суду.

Крім того, з огляду на умови договору №01/10 від 01.10.2017 року щодо порядку сплати вартості виконаних робіт, суд не приймає до уваги наявний в матеріалах справи акт звірки взаєморозрахунків, як такий, що не засвідчує наявність підстав у позивача для звернення з даним позовом та не встановлює будь-яких обставин щодо порушення відповідачем зобовязань за укладеним договором та саме настання строку виконання обовязку зі сплати вартості виконаних робіт за відповідним договором.

Водночас суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано жодних доказів, які б підтверджували надіслання відповідачу платіжної вимоги стосовно сплати грошових коштів у розмірі 497 253,00 грн., тоді як подання ПСП „Перемога позовної заяви і надіслання останньому як відповідачеві копії такої заяви є складовими судового процесу, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не підлягають розгляду судом як вимога у розумінні матеріально-правових відносин.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, позивачем, в порушення вимог ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, не надано жодного доказу підтверджуючого недобросовісну поведінку відповідача стосовно чинення перешкод у отриманні рахунку або належного отримання рахунку, що могло б стати підставою для застосування до відповідача штрафних санкцій.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПСП „Перемога у повному обсязі.

Згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у розмірі 2106,80 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26 жовтня 2018 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська