ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.03.2018 Справа № 905/139/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу № 905/139/18

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 7 542,30грн.,

без повідомлення (виклику) учасників справи,

Суть спору: ПрАТ «МК «Азовсталь» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» про стягнення збитків, що виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 7 542,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.01.2017р. згідно залізничної накладної №53771754 зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці вантажовідправником ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» відправлено вантаж кокс доменний (вологий), зокрема, у напіввагонах №60519634, 67210484 на адресу вантажоодержувача - ПрАТ «МК «Азовсталь», однак на стації призначення Сартана Донецької залізниці у вказаних напіввагонах виявлена недостача вантажу, про що складені комерційні акти №№ АQ650252/35, АQ650253/36 від 16.01.2017р.

12.02.2018р. за вх. №3134/18 господарський суд одержав відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем на підтвердження завданих збитків не надано належних доказів.

20.02.2018р. за вх. № 3928/18 господарський суд одержав відповідь позивача на відзив, відповідно до якої позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, вважає посилання відповідача у відзиві необґрунтованими з посиланням, в тому числі, на наявні в матеріалах справи докази оплати спірного вантажу.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

14.01.2017р. зі станції Авдіївка Донецької залізниці ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» згідно залізничної накладної на групу вагонів № 53771754 відправило на адресу ПрАТ «МК «Азовсталь» на станцію призначення Сартана Донецької залізниці кокс доменний (вологий), зокрема, у вагоні № 60519634 масою 39 550кг, у вагоні № 67210484 масою 46 350 кг.

У залізничній накладній відправником зазначено, що вантаж завантажений навалом, зважувався на елеваторних вагах (заводський №7260RSM), маса вантажу визначена відправником, вантаж розміщено й закріплено згідно з п.1-4 Глави 14 Додатка 3 до СМГС, вантаж маркований смугою впродовж вагону вапном.

При надходженні спірних вагонів №№ 60519634, 67210484 на станцію призначення Сартана Донецької залізниці, здійснено комісійне переважування вказаних вагонів, за результатами якого виявлена недостача вантажу, про що складено комерційні акти AQ650252/35 від 16.01.2017р. та AQ650253/36 від 16.01.2017р.

У комерційному акті AQ650252/35 від 16.01.2017р. встановлено, що у вагоні №60519634 по документу значиться: брутто не вказано, нетто 39 550 кг, тара 23 700 кг; при переважуванні вантажу з відчепленням на справних 150-т вагонних вагах (держповірка 09.09.2016р.) виявилось: брутто 62 220 кг, тара 23 700 кг, нетто 38 500 кг, що менше маси накладної на 1050кг. Навантаження у вагоні навалом, вище бортів на 40-50см. Вантаж маркований однією повздовжньою смугою вапна по довжині вагону. За ходом поїзду, над 1, 2, 3, 4, 5 люками є виїмка довжиною 700 см, на ширину вагону, глибиною 50-60 см. У місцях заглиблення маркування відсутнє. Люка закриті. Технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття та до ком. переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки к-та Азовсталь та ком. агентів ст. Сартана. Ком. переважування здійснювали ваговий та ст.пр.сд. к-та Азовсталь Потехина, Савенко, ДСМ ст. Сартана ОСОБА_1 та ком/агент ст. Сартана ОСОБА_2 Завідуючий вантажним двором за штатним розкладом не значиться.

У комерційному акті AQ650253/36 від 16.01.2017р. встановлено, що у вагоні №67210484 по документу значиться: брутто не вказано, нетто 46 350кг, тара 24 000кг; при переважуванні вантажу з відчепленням на справних 150-т вагонних вагах (держповірка 09.09.2016р.) виявилось: брутто 68 900кг, тара 24 000кг, нетто 44 900кг, що менше маси накладної на 1450кг. Навантаження у вагоні навалом, вище бортів на 40-50см. Вантаж маркований однією повздовжньою смугою вапна по довжині вагону. За ходом поїзду, справа над 3, 4 люками наявна виїмка довжиною 2м, шириною 2м, глибиною 50-60 см, над 6,7 люками справа, виїмка довжиною 300 см, шириною 200 см, глибиною 50-60 см. У місцях заглиблення маркування відсутнє. Вагон технічно справний. Течі вантажу немає. Вагон бездвірний, люки закриті. З моменту прибуття та до ком. переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки к-та Азовсталь та ком. агентів ст. Сартана. Ком. переважування здійснювали ваговий та ст.пр.сд. к-та Азовсталь Потехина, Савенко, ДСМ ст. Сартана ОСОБА_1 та ком/агент ст. Сартана ОСОБА_2 Завідуючий вантажним двором за штатним розкладом не значиться.

Предметом позову є стягнення з відповідача збитків у розмірі 7 542,30 грн., що виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні за залізничною накладною № 53771754 від 14.01.2017р.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 909 ЦК України та 307 ГК України, за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи з ч.3 ст.909 ЦК України, ч.2 ст.307 ГК України, ст. 6 Статуту залізниць України, наявна в матеріалах справи залізнична накладна на групу вагонів №53771754 від 14.01.2017р. свідчить про укладення між ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) і залізницею (перевізник) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача, яким є ПрАТ «МК «Азовсталь».

Відповідні відомості у вказаній залізничній накладній свідчать, що завантаження вантажу у спірні напіввагони здійснювалося відправником, а відповідно до вимог ч.3 ст.308 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.2 ст.917 ЦК України, вантажовідправник зобовязаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Аналогічні вимоги щодо обовязку вантажовідправника підготувати вантаж до перевезення містяться і у п.4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082. При цьому в силу вимог ч.1 ст.918 ЦК України завантаження вантажу здійснюється відправником у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Із залізничної накладної №53771754 вбачається, що вантаж розміщувався і закріплювався вантажовідправником відповідно до п. 1-4 гл.14 Додатка 3 до СМГС та відправником вжиті заходи щодо маркування вантажу.

Отже, встановлені обставини справи свідчать, що при завантаженні вантажу у вагони вантажовідправником вжиті заходи щодо забезпечення транспортабельності та схоронності вантажу в процесі його перевезення і вантаж переданий до перевезення відповідачу. Водночас, жодних зауважень щодо неправильностей завантаження і кріплення вантажу позивачем, а також щодо відсутності його маркування, залізницею не висловлено і вантаж прийнятий до перевезення.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу. Разом з тим у ст.111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності, зокрема, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час його перевезення.

Згідно зі ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Так, невідповідність фактичної маси спірного вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у накладній, засвідчено належними та допустимими доказами - комерційними актами №№ АQ650252/35, АQ650253/36 від 16.01.2017р., якими встановлені ознаки втрати вантажу в процесі його перевезення (у обох вагонах наявні заглиблення, у місцях заглиблення маркування відсутнє). Відповідач не довів суду, що недостача вантажу відбулася не з вини залізниці.

Господарський суд вважає, що такі обставини є підставою для покладення відповідальності за недостачу вантажу на перевізника.

Згідно до п. а) ч. 1 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу вантажу залізниця відповідає у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Частиною 1 ст. 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно п.2.7 Роз`яснень Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Матеріали справи містять акт прийому-передачі № 91365117 від 14.01.2017р. між постачальником ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» за підписом комерційного директора та покупцем ПрАТ «МК «Азовсталь», рахунок-фактуру №91365117 від 14.01.2017р. за підписом головного бухгалтера та начальника відділу збуту ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», відповідно до яких: вартість 1 тони коксу доменного у вагоні № 60519634 9 674, 83грн. з ПДВ, вартість 1 тони коксу доменного у вагоні № 67210484 9 584,41 грн. з ПДВ.

У ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України встановлено, що недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2%.

Відповідно до розрахунку позивача, здійсненого у позові, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у загальному розмірі 7 542,30грн. (у вагоні №60519634- 5 059,94грн. з ПДВ (9 674,83 грн. з ПДВ х 0,523т= 5 059,94 грн. з ПДВ); вартість недостачі у вагоні №67210484 - 2 482,36 грн. з ПДВ (9 584,41 грн. з ПДВ х 0,259 т = 2 482,36 грн. з ПДВ)).

Відповідно до розрахунку позивача, здійсненого у відповіді на відзив, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у загальному розмірі 7 542,30грн. (у вагоні №60519634- 2 482,36 грн. з ПДВ (9 674,83 грн. з ПДВ х 0,259т= 2 482,36 грн. з ПДВ); вартість недостачі у вагоні №67210484 - 5 059,94 грн. з ПДВ (9 584,41 грн. з ПДВ х 0,523т=5 012,65 грн. з ПДВ)).

Розрахунок, здійснений у позові, є невірним, оскільки позивачем помилково розрахована вартість нестачі вантажу у вагоні №60519634 з урахуванням відповідальної нестачі вантажу 0,523т (замість дійсної 0,259т); у вагоні №67210484 з урахуванням відповідальної нестачі вантажу 0,259т (замість дійсної 0,523т).

Розрахунок, здійснений у відповіді на позов, є арифметично невірним в частині визначення результату множення чисел (добутку чисел).

Здійснивши власний розрахунок, судом встановлено, що вартість недостачі вантажу у вагоні № 60519634 складає 2 505,78 грн. (9 674,83 грн. (вартість 1 т вантажу з урахуванням ПДВ) х 0,259т (відповідальна фактична нестача вантажу з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезень на рівні 2% маси, зазначеної в перевізних документах); вартість недостачі вантажу у вагоні № 67210484 складає 5 012,65 грн. (9 584,41 грн. (вартість 1 т вантажу з урахуванням ПДВ) х 0,523т (відповідальна фактична нестача вантажу з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезень на рівні 2% маси, зазначеної в перевізних документах)).

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 7 518,43 грн. (2 505,78 грн. + 5 012,65 грн.).

Посилання відповідача на ненадання позивачем доказів понесення збитків спростовується наявними у справі довідкою від 10.01.2018р. за підписом головного бухгалтера ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» разом з додатком (витягом з аналізу встановленої дисципліни та дотримання нормативу щодо здійснення оплат) та банківською випискою за період з 24.04.2017р. по 16.08.2017р.). Водночас, відповідно п.2.7 Роз`яснень Президії ВГСУ від 29.09.2008р. N 04-5/225 «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» Статут залізниць України не передбачає обов'язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Відповідно ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд.1, ) збитки, що виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 7 518 (сім тисяч пятсот вісімнадцять) грн. 43 коп., судовий збір в розмірі 1 756 (одна тисяча сімсот пятдесят шість) грн. 42коп.

3. У задоволенні решти позовних вимог у розмірі 23,87 грн. відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 23.03.2018р.

Суддя Л.В. Ніколаєва