ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року Справа № 923/572/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М.Б., при секретарі судового засідання Мальцевій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 міської ради

до відповідача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Кафе "Тель-Авів", м.Херсон

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_3 (посвідчення №327 від 07.08.2015р.), головний спеціаліст, довіреність № 9-20-9/21 від 09.01.2018р.,

від відповідача - не з'явився

Позивач ОСОБА_1 міська рада звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Кафе "Тель-Авів", м.Херсон про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовна заява обґрунтована самовільним зайняттям відповідачем ТОВ "Кафе "Тель-Авів" земельної ділянки орієнтовною площею 120 кв.м. по вул.Торговій в районі будинку №38 в м.Херсоні, на якій розміщено тимчасову споруду, за відсутності у відповідача документів на користування земельною ділянкою, паспорту прив'язки тимчасової споруди.

Ухвалою суду від 12.07.2018р. відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.08.2018р.

Ухвалою від 07.08.2018р. продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 28.09.2018р.

Ухвалою від 28.09.2018р. закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 09.10.2018р.

08.10.2018р. до суду звернувся позивач ОСОБА_1 міська рада із клопотанням про поновлення строку для подачі доказів по справі №923/572/18 та залучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Ухвалою суду від 09.10.2018р. клопотання ОСОБА_1 міської ради від 08.10.2018р. про поновлення строку для подання доказів задоволено, поновлено ОСОБА_1 міській раді строк для подання доказів та залучено до матеріалів справи Протокол про порушення у сфері містобудівної діяльності від 26.06.2018р., Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 26.06.2018р., Припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 26.06.2018р., складені управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_1 міської ради.

Також ухвалою суду від 09.10.2018р. розгляд справи по суті відкладено на 23.10.2018р.

В судове засідання представник позивача з'явився.

Відповідач, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджено реєстром вихідної рекомендованої кореспонденції канцелярії Господарського суду Херсонської області за 11.10.2018р., явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Попередні ухвали суду від 12.07.2018р. та 07.08.2018р., направлені відповідачеві за адресою, відомості щодо якої містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулися до суду з відміткою поштового відділення "За закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених статтею 202 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом вчинено всі необхідні дії щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, направлено ухвалу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв'язку з ненаданням відповідачем у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Відповідно до ст.233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 23.10.2018р. на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

в с т а н о в и в

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно зі ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу України права власника здійснюють органи державної влади.

Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено, що розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування, прийняття рішення щодо звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок відноситься до повноважень міської ради.

За приписами статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 123 Земельного кодексу України унормовано, що надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За приписами ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

У вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарський суд враховує, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільне її зайняття.

Господарський суд у вирішенні таких спорів досліджує, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причин відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Отже відповідно до вимог наведеного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Самовільне зайняття земельної ділянки означає фактичне використання земельних ділянок без відповідних правових підстав. При цьому таке використання за своїм характером виключає можливість нормального користування земельною ділянкою з боку інших осіб. Окрім цього, Земельний кодекс України ставить правомірність використання земельної ділянки в залежність від встановлення її меж у натурі (на місцевості) та державної реєстрації правовстановлюючого документа.

За приписами ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", землі комунальної власності є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Пунктом 5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Пункт 4 ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначає, що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Так, відповідний порядок визначається Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011р.

За умовами п.2.1 Порядку підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди.

Згідно п.2.2 Порядку замовник, який має намір встановити тимчасову споруду, звертається до відповідного виконавчого органу ради із відповідною заявою у довільній формі про можливість встановлення тимчасової споруди.

Відповідно до п.п.2.17, 2.18 Порядку строк дії паспорта прив'язки визначається органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або районної державної адміністрації відповідно до генерального плану, плану зонування та детального плану територій з урахуванням строків реалізації їх положень.

Продовження строку дії паспорта прив'язки здійснюється за заявою замовника, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив'язки органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації.

Згідно п.п.2.30, 2.31 Порядку у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, самовільного встановлення тимчасової споруди, така тимчасова споруда підлягає демонтажу.

Розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 16.05.2018р. за №01-19/40/1 Управлінням споживчого ринку ОСОБА_1 міської ради, відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 07.04.2015р. №121 "Про організацію роботи сезонних літніх майданчиків на території м.Херсона", було видано відповідачу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Кафе "Тель-Авів" лист-узгодження на відкриття літнього майданчика (столики, стільці, парасольки площею 3,5 м х 17,3 м), з терміном здійснення діяльності з 15.05.2018р. до 01.11.2018р. (а.с.8).

Проте, 06.06.2018р. Управлінням споживчого ринку ОСОБА_1 міської ради було видано наказ №01-10/06 (а.с.9), відповідно до якого, враховуючи протокол про адміністративне правопорушення від 17.05.2018р. №000205, складений Інспекцією з контролю за благоустроєм та санітарним станом міста Херсона ОСОБА_1 міської ради, постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті міської ради від 06.06.2018р. №20/155 та не відповідність узгодження (листа) про організацію роботи сезонного літнього майданчика, виданого Управлінням споживчого ринку ОСОБА_1 міської ради заявникові - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Кафе "Тель-Авів" 16.05.2018р. за №01-19/40/1, наказано анулювати та визнати недійсним лист про організацію роботи сезонного літнього майданчика (столиків, стільців, парасольок) біля кафе "Гранат" за адресою: вул.Торгова, 38, виданий ТОВ "Кафе "Тель-Авів" 16.05.2018р. за №01-19/40/1 з 15 травня 2018р. до 01 листопада 2018р., як такий, що не відповідає узгодженню (листу) за вищезгаданим реєстраційним номером управління споживчого ринку та заявленим суб'єктом господарювання документам, наданим до виконавчого органу міської ради.

14.06.2018р. головним спеціалістом відділу земельних відносин управління земельних відносин Департаменту містобудування та землекористування ОСОБА_1 міської ради було проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться в м.Херсоні по вул. Торговій в районі будинку 38, (біля кафе "Гранат"), орієнтовна площа земельної ділянки: 120 кв. м., форма власності: комунальна власність, власник ОСОБА_1 міська рада.

За результатами обстеження встановлено, що по вул. Торговій в районі будинку 38, (біля кафе "Гранат") на вказаній земельній ділянці самовільно встановлена тимчасова споруда, площею 120 кв.м. (каркас обшитий деревиною, дах з метало-настилу, обміри ТС: ширина 6 м, довжина 20 м, висота 3 м), забудовник ТОВ "Кафе "Тель-Авів", документи на користування земельною ділянкою відсутні, паспорт прив'язки ТС не видавався; лист, виданий Управлінням споживчого ринку ОСОБА_1 міської ради від 16.05.2018р. №01-19/40/1 про узгодження відкриття літнього майданчика (столики, стільці, парасольки площею 3,5х17,3) ТОВ "Кафе "Тель-Авів" анульовано наказом управління від 06.06.2018р. №01-10/06 з підстав невідповідності узгодженню.

За результатами обстеження земельної ділянки складено відповідний Акт від 14.06.2018р. (а.с.6).

Крім цього, 26.06.2018р. працівниками Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_1 міської ради за результатами позапланової перевірки, проведеної в м.Херсоні по вул.Торгова, 38, було складено Протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (а.с.50-52); складено Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил (а.с.53-54), яким зобов'язано відповідача надати на розгляд документи, які надають право на виконання будівельних робіт щодо будівництва прибудови до 26.08.2018р., а в разі ненадання документів - привести земельну ділянку у первісний стан шляхом знесення самочинно збудованого об'єкту до 26.10.2018р.; а також складено Припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт (а.с.55-56) на вказаній земельній ділянці.

З огляду на приписи ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ОСОБА_1 міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє інтереси територіальної громади та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

Статтею 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Так спірна земельна ділянка площею 120 кв.м., що розташована по вул. Торговій в районі будинку 38 (біля кафе "Гранат") в м.Херсоні, належить до комунальної власності територіальної громади міста Херсона.

При цьому, ОСОБА_1 міською радою не приймалося жодних рішень які б надавали відповідачу право користування земельною ділянкою орієнтовною площею 120 кв.м. по вул. Торговій в районі будинку 38 в м. Херсоні (біля кафе "Гранат"), а також не видавався паспорт прив'язки на розміщення на означеній земельній ділянці тимчасової споруди.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004р. №7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2) визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначає, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочинну щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно із ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 152 ч. 2,3, ст. 212 Земельного кодексу України, захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Таким чином, будь - які дії інших осіб щодо фактичного користування земельною ділянкою, яка перебуває у комунальній власності, є порушенням виключного, передбаченого Конституцією України, права органу місцевого самоврядування на здійснення права власності від імені Українського народу та управління землями, яке підлягає захисту.

За наведених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 міської ради є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому суд зауважує, що пунктом 9.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23 березня 2012 року № 6 визначено, що: у рішенні про вчинення певних дій або про припинення певних дій необхідно писати - "Такому-то звільнити таке-то приміщення (із зазначенням його найменування, місцезнаходження згідно з поштовою адресою, площі)".

Як вбачається з наведеного вище самого слова "зобов'язати" відповідний припис не містить, адже на практиці відсутній механізм та порядок його виконання органами виконавчої служби.

Виходячи з викладеного вище, аналізуючи п. 1 прохальної частини позовної заяви, суд дійшов висновку про задоволення такої позовної вимоги і викладення п. 2 резолютивної частини рішення з урахуванням п. 9.10 вказаної вище Постанови Пленуму Вищого господарського суду України.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, судові витрати (1762,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем за подання даної позовної заяви), в порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Кафе "Тель-Авів".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 238-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Кафе "Тель-Авів" (реєстраційний номер облікової картки платника податків 40311296, 73000, АДРЕСА_1) усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою орієнтованою площею 120 кв.м. по вул. Торговій в районі буд. 38 в м. Херсон (біля кафе "Гранат") шляхом демонтажу тимчасової споруди та привести земельну ділянку у придатний для її використання стан.

3. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Кафе "Тель-Авів" (реєстраційний номер облікової картки платника податків 40311296, 73000, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 міської ради (, 73000 м.Херсон, пр.Ушакова, 37) - 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено

і підписано 26.10. 2018р.

Суддя М.Б. Сулімовська