РІШЕННЯ

24 жовтня 2018 року Справа № 913/215/18

Провадження №18/913/215/18

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональне управління автобусних станцій», м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача Управління адміністративних послуг Лисичанської міської ради, м. Лисичанськ Луганської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про визнання права власності на нерухоме майно

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання Бережна Л.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. від 14.02.2018 № 1/1-167;

від відповідача: не прибув;

від 3-ої особи: не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про визнання за ним права власності на нежитлову будівлю Новоайдарської автостанції загальною площею 61,8 м2, яка розташована за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, смт. Новоайдар, вул. Великий шлях, буд. 62.

Первісно позов було предявлено позивачем до Новоайдарської селищної ради Новоайдарського району Луганської області.

За клопотаннями позивача, ухвалами від 26.06.2018 та від 15.08.2018 суд замінив неналежного відповідача Новоайдарську селищну раду, а потім Лисичанську міську раду в особі відділу адміністративних послуг, належним відповідачем Відділом адміністративних послуг Лисичанської міської ради, який в ході розгляду справи був перейменований в Управління адміністративних послуг Лисичанської міської ради.

Відповідач Управління адміністративних послуг Лисичанської міської ради відзивом на позовну заяву від 23.08.2018 проти позову заперечує посилаючись на те, що він не оскаржує та не заперечує право власності позивача на вказану у позові нежитлову будівлю. Відповідач просив розглядати справу без участі його представника

Відповіддю на відзив від 31.08.2018 № 765 позивач не погодився з доводами відповідача та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою від 28.08.2019 суд за власною ініціативою залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області.

Третя особа письмовими поясненнями від 10.09.2018 № 05-05-02447 повідомила суд про те, що не має можливості надати детальну інформацію щодо предмета спору, оскільки документи, що стосуються цього питання (передачі 23.06.2009 обєкта нерухомості приватному акціонерному товариству «Луганське регіональне управління автобусних станцій»), залишилися на тимчасово непідконтрольній українській владі території у м. Луганську.

Позивач заявою від 27.09.2018 просив суд витрати на судовий збір покласти на позивача, так як відповідач не вчиняв винних дій через які виник спір.

В судовому засіданні 27.09.2018 було оголошено перерву до 24.10.2018 (14-30).

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач у позовній заяві вказав наступне:

- наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області від 22.06.2009 № 209 було створено публічне акціонерне товариство «Луганське регіональне управління автобусних станцій»;

- за актом приймання - передачі нерухомого майна від 23.06.2009 у власність ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» передано нерухоме майно, у тому числі будівля Новоайдарської автобусної станції, розташована за адресою: Новоайдарський район, смт. Новоайдар, вулиця Великий шлях, будинок 62;

- 11.11.2009 Новоайдарським районним комунальним підприємством технічної інвентаризації здійснено реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно та видано ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно;

- в звязку з проведенням АТО на території місцезнаходження ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» м. Луганськ, вул. Оборонна, 101, товариством було змінено своє місцезнаходження на м. Сєвєродонецьк Луганської області, пр. Хіміків, будинок 61;

- 14.07.2017 позачерговими загальними зборами ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» було прийнято рішення про припинення ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» шляхом перетворення в товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональне управління автобусних станцій» (протокол № 7 від 14.07.2017).

- 14.07.2017 загальними зборами учасників ТОВ «Регіональне управління автобусних станцій» було прийнято рішення про створення ТОВ «Регіональне управління автобусних станцій» (протокол № 1) та 20.12.2017 відбулася державна реєстрація юридичної особи ТОВ «Регіональне управління автобусних станцій» - позивача у справі;

- позивач є правонаступником усіх прав та обовязків ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій»;

- для оформлення права власності на нежитлову будівлю Новоайдарської автостанції (смт. Новоайдар, вулиця Великий шлях, будинок 62) позивач 09.02.2018 звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Лисичанської міської ради;

- рішенням від 23.03.2018 № 40267130 державним реєстратором прав на нерухоме майно Лисичанської міської ради було відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на нежитлову будівлю Новоайдарської автостанції (смт. Новоайдар, вулиця Великий шлях, будинок 62);

- підставою для відмови в здійсненні реєстрації права власності було не подання позивачем реєстратору оригіналів документів, що посвідчують право власності ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» на вказану будівлю а саме, оригіналів: Акту приймання - передачі нерухомого майна у власність ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» від 23.06.2009; наказу Фонду державного майна України від 22.06.2009 № 209; розшифровки обєктів нерухомого майна, що передані у власність ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» відповідно до Акту приймання - передачі нерухомого майна від 23.06.2009; замість оригіналів подані копії вищевказаних документів, що є порушення вимог ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»;

- в звязку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської області підприємство змінило юридичну та фактичну адресу підприємства з м. Луганськ на м. Сєвєродонецьк; документи підприємства не були евакуйовані та до теперішнього часу неможливо забезпечити безпечний та безперешкодний доступ до них;

- про втрату документів було опубліковано оголошення в газеті Сєвєродонецькі Вісті № 49 від 08.12.2017 року;

- також позивач направив листа від 05.02.2018 № 1/1-142 до в.о. голові Фонду державного майна України з проханням надати дублікати документів, а саме: наказу від 22.06.2009 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області «Про створення ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій», Акту приймання - передачі нерухомого майна у власність ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» від 23.06.2009, Розшифровки обєктів нерухомого майна, що передані у власність ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» …, але отримав відповідь з Фонду державного майна України від 27.02.2018 № 10-21-4056, що приватизацію цілісного майнового комплексу структурного підрозділу - обєднання автобусних станцій Луганського обласного автотранспортного управління, що було передано в оренду ТОВ «Луганське регіональне управління автобусних станцій», здійснювало Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області;

- Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області інформувало позивача про те, що у звязку з відсутністю матеріалів з приватизації вищевказаного цілісного майнового комплексу Регіональне відділення не має можливості надати дублікати правовстановлюючих документів ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій»;

- відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності;

- статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права;

- однак, позивач позбавлений в повній мірі здійснити своє право власності щодо спірних обєктів нерухомості та обмежений у своєму праві розпоряджатися належним йому майном;

На підставі вказаних доводів та ст. 392 Цивільного кодексу України позивач заявив вимоги про визнання за ним права власності на нежитлову будівлю Новоайдарської автостанції загальною площею 61,8 м2, яка розташована за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, смт. Новоайдар, вул. Великий шлях, буд. 62.

Відповідач Управління адміністративних послуг Лисичанської міської ради відзивом на позовну заяву від 23.08.2018 проти позову заперечує посилаючись на те, що він не оскаржує та не заперечує право власності позивача на вказану у позові нежитлову будівлю.

Відповідач просив розглядати справу без участі його представника

Третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області письмовими поясненнями від 10.09.2018 № 05-05-02447 повідомила суд про те, що не має можливості надати детальну інформацію щодо предмета спору, оскільки документи, що стосуються цього питання (передачі 23.06.2009 обєкта нерухомості приватному акціонерному товариству «Луганське регіональне управління автобусних станцій»), залишилися на тимчасово непідконтрольній українській владі території у м. Луганську.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав:

Судом встановлені наступні фактичні обставини:

- наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області від 22.06.2009 № 209 в ході приватизації державного майна було створено публічне акціонерне товариство «Луганське регіональне управління автобусних станцій»;

- за актом приймання - передачі нерухомого майна від 23.06.2009 у власність ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» передано нерухоме майно, у тому числі будівля Новоайдарської автобусної станції, розташована за адресою: Новоайдарський район, смт. Новоайдар, вулиця Великий шлях, будинок 62;

- 11.11.2009 Новоайдарським районним комунальним підприємством технічної інвентаризації здійснено реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно та видано ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягає право власності.

Згідно ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, з 11.11.2009 у ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» виникло право власності на будівлю Новоайдарської автобусної станції, яка розташована за адресою: Новоайдарський район, смт. Новоайдар, вулиця Великий шлях, будинок 62.

Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно … від 11.12.2017 № 107029270 (т. 1, а.с. 43), а також копіями наказу Фонду державного майна України від 22.06.2009 № 209, акту приймання - передачі нерухомого майна у власність ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» від 23.06.2009, розшифровки обєктів нерухомого майна, що передані у власність ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» відповідно до Акту приймання - передачі нерухомого майна від 23.06.2009, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.11.2009 № 24412904 та технічним паспортом на будівлю (т. 1, а.с. 47-56).

20.12.2017 приватне акціонерне товариство «Луганське регіональне управління автобусних станцій» було припинено в результаті реорганізації (перетворення) та на його базі 20.12.2017 створено товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональне управління автобусних станцій», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1, а.с. 15-23), а також протоколом позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» № 7 від 14.07.2017 (т. 1, а.с. 25-30), протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Регіональне управління автобусних станцій» від 14.11.2017 № 1 (т. 1, а.с. 31-33).

ТОВ «Регіональне управління автобусних станцій» є правонаступником усіх прав та зобовязань ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій», що підтверджується п. 2.5. статуту ТОВ «Регіональне управління автобусних станцій», витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1, а.с. 10-23) та передавальним актом станом на 30.09.2017 (т. 1, а.с. 34-41).

Відповідно, до ТОВ «Регіональне управління автобусних станцій» з 20.12.2017, в порядку правонаступництва перейшло право власності на будівлю Новоайдарської автобусної станції, яка розташована за адресою: Новоайдарський район, смт. Новоайдар, вулиця Великий шлях, будинок 62.

Разом з тим, як було вказано вище, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації і виникає з дня такої реєстрації.

Згідно п. 7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 553), для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Однак, у позивача оригінали документів, необхідних для реєстрації права власності на обєкт нерухомості відсутні, у звязку з наступними обставинами.

Первісним місцезнаходженням ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» було м. Луганськ, вул. Оборонна, 101.

В звязку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської області, 25.12.2014 ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» змінило своє місцезнаходження на м. Сєвєродонецьк, пр. Хіміків, 61 (наказ від 25.12.2014 № 95; т. 1, а.с. 42).

Після реорганізації 20.12.2017 місцезнаходженням підприємства є також м. Сєвєродонецьк, пр. Хіміків, 61.

Усі документи підприємства, в тому числі оригінали вищевказаних наказу ФДМ України від 22.06.2009 № 209, акту приймання - передачі нерухомого майна від 23.06.2009, розшифровки обєктів нерухомого майна, що передані у власність … від 23.06.2009, залишились на непідконтрольній українській владі території (у м. Луганську) та були втрачені.

Про втрату документів позивачем було розміщено оголошення в газеті Сєвєродонецькі Вісті № 49 від 08.12.2017 (т. 1, а.с. 59).

З метою одержання дублікатів втрачених документів позивач звертався листами до Фонду державного майна України та до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області, однак, у наданні дублікатів цих документів позивачу було відмовлено у звязку із відсутністю оригіналів цих документів і у вказаних органів (листи позивача та відповіді на них залучені до матеріалів справи; т. 1, а.с. 57-58).

09.02.2018 позивач ТОВ «Регіональне управління автобусних станцій» звернувся до державного реєстратора Лисичанської міської ради з заявою про реєстрацію права власності на будівлю Новоайдарської автобусної станції, яка розташована за адресою: Новоайдарський район, смт. Новоайдар, вулиця Великий шлях, будинок 62.

Рішенням державного реєстратора Лисичанської міської ради від 23.03.2018 № 40267130, у державній реєстрації права власності на вказане нерухоме майно відмовлено в звязку з тим, що позивачем не подано оригіналів документів, що посвідчують право власності ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» на будівлю Новоайдарської автобусної станції, а саме: оригіналів наказу Фонду державного майна України від 22.06.2009 № 209, акту приймання - передачі нерухомого майна у власність ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» від 23.06.2009, розшифровки обєктів нерухомого майна, що передані у власність ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» відповідно до Акту приймання - передачі нерухомого майна від 23.06.2009.

Таким чином, позивач фактично, в результаті правонаступництва, набув право власності на нерухоме майно, але у звязку із втратою оригіналів документів позбавлений можливості його зареєструвати у встановленому законом порядку і відповідно, здійснювати усі права власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Із смислу вказаної статті витікає, що у разі втрати документа, який засвідчує право власності, власник майна може пред'явити позов.

Позов та позовне провадження передбачає наявність відповідача.

Разом з цим, предявлення позову та позовне провадження передбачає наявність спору про право цивільне.

Втрата же власником майна документа, який засвідчує його право власності, не є підставою для виникнення спору між сторонами, тобто в даній ситуації спір відсутній.

При цьому, відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна все одне може пред'явити позов про визнання його права власності.

Суд вважає, що суперечливість конструкції ст. 392 ЦК України не може бути перешкодою для захисту права особи.

Тому, лише та обставина, що відповідач Управління адміністративних послуг Лисичанської міської ради не оспорює права власності позивача і правомірно відмовив йому у реєстрації його права, на думку суду не може бути підставою для відмови у позові, так як:

- право на предявлення позову у даній ситуації, прямо надано позивачу законом (ст. 392 ЦК України);

- відсутні особи які оспорюють або не визнають право власності позивача;

- відповідач мав причетність до порушеного позивачем питання;

- суд є єдиною інстанцією, яка у даній ситуації може захистити право позивача.

За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підтверджуються поданими доказами, позов підлягає задоволенню.

Враховуючи клопотання позивача, а також те, що відповідач не вчиняв винних дій через які позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом, судові витрати позивача на судовий збір покладаються на останнього.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю «Регіональне управління автобусних станцій» (м. Сєвєродонецьк Луганської області, проспект Хіміків, 61, ідентифікаційний код 33009052) право власності на нежитлову будівлю Новоайдарської автостанції, загальною площею 61,8 м2, яка розташована за адресою: смт. Новоайдар Новоайдарського району Луганської області, вул. Великий шлях, буд. 62.

3. Судові витрати покласти на позивача.

24 жовтня 2018 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення буде складено 01 листопада 2018 р. і може бути оскаржене протягом 20 днів з цієї дати шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко