ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" листопада 2018 р. м. Київ Справа № 911/2376/18

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., перевіривши матеріали позовної заяви у справі за позовом Приватного підприємства "Комфортбуд-люкс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хабібібуд" та Публічного акціонерного товариства "РВС Банк" про визнання права власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації та вилучення записів

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Комфортбуд-люкс" подало до господарського суду позов, згідно з прохальної частини якого просить суд:

1. Визнати право власності на земельну ділянку площею 0,2018 га по вулиці Лесі Українки села Музичі Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:010:0069 за Приватним підприємством "Комфортбуд-люкс" (, місцезнаходження: 04074, м. Київ, вулиця Лугова, № 2 (літера А)).

2. Визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28025518 від 01.02.2016.

3. Зобов'язати Державну реєстраційну службу вилучити запис про право власності: 13076907 від 01.02.2016.

4. Визнати недійсним рішення про державну реєстрацію іпотеки, індексний номер: 17814281 від 08.12.2014.

5. Зобов'язати Державну реєстраційну службу вилучити запис про іпотеку: 8097917 від 25.06.2012.

6. Визнати недійсним рішення про державну реєстрацію обтяжень, індексний номер: 17814281 від 08.12.2014.

7. Зобов'язати Державну реєстраційну службу вилучити запис про обтяження: 8097872 від 06.07.2012.

8. Зобов'язати Державну реєстраційну службу здійснити державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку площею 0,2018 га по вулиці Лесі Українки села Музичі Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:010:0069 на ім'я Приватного підприємства "Комфортбуд-люкс".

Вивчивши зміст позовної заяви та оглянувши додані до неї документи, господарський суд дійшов висновку, що позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику з огляду на нижченаведене.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За своїм процесуальним призначенням інститут об'єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об'єднання вимог, є об'єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з'ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві об'єднано вимоги, які, думку позивача, випливають із одних і тих же правовідносин, а саме відносин власності по відношенню до земельної ділянки площею 0,2018 га, що розташована по вулиці Лесі Українки в селі Музичі Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:010:0069.

Як стверджує позивач, останній набув право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:010:0069, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Хабібібуд" на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко Ю.В. 23.04.2009 за реєстровим номером 498, однак державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно не здійснив, що не позбавляє його права власності на вищевказане майно.

Водночас саме відсутність державної реєстрації прав власності позивача на придбану у 2009 році земельну ділянку, стала підставою для недобросовісних дій Товариства з обмеженою відповідальністю "Хабібібуд" по відношенню до позивача шляхом передачі належної останньому земельної ділянки у заставу боргових зобов'язань товариства перед ПАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Омега Банк"), які виникли на підставі кредитного договору № 620 від 07.04.2008, та звернення на неї стягнення у майбутньому на підставі ухвали Господарського суду м. Києва від 20.10.2014 у справі № 43/172-28/355-б.

В подальшому під час розгляду справи № 826/2464/15 право власності на спірну земельну ділянку перейшло від ПАТ "Омега Банк" до ПАТ "Перехідний Банк "РВС Банк" на підставі Акту № 29/07/2015-3 приймання-передачі перехідному банку ПАТ "Перехідний Банк "РВС Банк" земельної ділянки неплатоспроможного банку ПАТ "Омега Банк". Наразі Публічне акціонерне товариство "РВС Банк" є правонаступником майна, прав та обов'язків ПАТ "Перехідний Банк "РВС Банк".

В обгрунтування позовної заяви зазначено, що оскільки нерухоме майно незаконним способом вибуло із володіння позивача поза його волею, тому земельна ділянка підлягає поверненню законному власнику.

Правовими підставами позову позивачем визначено ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 328, 334, 346, 386, 388, 391, 396, 640, 658 Цивільного кодексу України та ст.ст. 78, 125, 126, 140 Земельного кодексу України.

До того ж, окрім викладеного, позивач звернувся до суду із вимогами про визнання недійсними рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, іпотеки, обтяжень та про зобов'язання Державної реєстраційної служби вилучити записи про право власності, про іпотеку та про обтяження, водночас нормативного обгрунтування заявлених вимог в цій частині позову позивачем не зазначено, Державну реєстраційну службу не визначено як співвідповідачем у справі, хоча за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають встановленню обставини обгрунтованості дій реєстраційної служби не тільки по відношенню до відмови у проведенні державної реєстрації речових прав на спірну земельну ділянку за позивачем, а й законності дій по встановленню обтяження на нерухоме майно на підставі іпотечного договору, укладеного в забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором № 620 від 07.04.2008.

Натомість суд вказує, що для вирішення спору за вимогами, в редакції прохальної частини позовної заяви позивача, слід дати оцінку обставинам, які відбулися при виконанні окремо за кожним договором (купівлі-продажу та іпотеки майна).

Суд відзначає, що по кожній із заявлених вимог необхідно проводити окрему процесуальну процедуру із визначенням та дослідженням різного кола доказів щодо встановлення обставин справи, зокрема щодо встановлення факту укладення чи не укладення позивачем договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.04.2009 та наявності вільного волевиявлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Хабібібуд" на його укладення; щодо підстав укладення Товариством з обмеженою відповідальністю "Хабібібуд" з ПАТ "Сведбанк" іпотечного договору, предметом якого, в тому числі є спірна земельна ділянка, та підстав правомірності набуття права власності на вказану земельну ділянку за ПАТ "РВС Банк", правомірності підстав проведення Державною реєстраційною службою реєстраційних дій по відношенню до спірного майна тощо, що в сукупності перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи у строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України.

Суд звертає увагу позивача, що в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

При чому похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (ч. 1 ст. 173 ГПК України).

З урахуванням прохальної частини позовної заяви та вказаних у заяві обставин вбачається, що вимоги про визнання недійсними рішень та вилучення записів про іпотеку та обтяження по відношенню до спірної земельної ділянки не є похідними вимогами від вимоги про визнання за позивачем права власності на цю ж земельну ділянку, а є самостійними вимогами, які можуть бути похідними від вимоги про визнання іпотечного договору недійсним. Однак чинність іпотечного договору позивачем у даній позовній заяві не оспорюється і доказів визнання його недійсним в судовому порядку позивач не надає.

Таким чином, суд вказує, що позивач жодним чином не позбавлений права звернутись з окремими позовами до відповідачів по кожній із заявлених ним вимог, які у встановленому порядку мають бути розглянуті компетентними судами.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об'єднаних позивачем вимог значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті.

З урахуванням вищевикладеного суд вбачає підстави для повернення позовної заяви позивачу за п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Підстав для застосування положень ст. 173 ГПК України судом не встановлено.

За змістом ч. 6 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно з ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 5 ст. 174, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву від 26.10.2018 та додані до неї документи повернути Приватному підприємству "Комфортбуд-люкс".

Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

З інформацією про дане судове рішення учасники справи можуть ознайомитися на сайті: http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата підписання ухвали: 05.11.2018.

Суддя В.М. Антонова