ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.10.2018 р. Справа № 914/1603/18

За позовом: Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів,
до відповідача:товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-водопостачання», Львівська область, Яворівський район с. Старичі,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:Львівська міська рада, м. Львів,
про: демонтаж тимчасових споруд (апаратів з реалізації води питної) на вул. Вигоди, 62; вул. Сигнівка, 3; вул. Петлюри 2; вул. Сяйво 15 у м. Львові та відновити становище яке існувало до порушення.
Суддя Березяк Н.Є. Секретар судового засідання Кравець О.І.
За участю представників сторін:
позивача:не з'явився,
відповідача:Буденкевич О.Б. - директор,
третя особа:Синьовський Б.В. - представник (довіреність №2901/вих.-62 від 18.01.2018).
На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-водопостачання» про демонтаж тимчасової споруди на вул. Вигоди, 62; вул. Сигнівка, 3; вул. Петлюри 2; вул. Сяйво 15 у м. Львові та відновити становище яке існувало до порушення.

Ухвалою суду від 30.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.10.2018, залучено до участі у справі Львівську міську раду третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. В подальшому підготовче засідання було відкладено на 22.10.2018.

В підготовче засідання представник позивача не з'явився, причин повторного неприбуття не повідомив, хоч був належним чином та завчасно повідомлений про час, місце та дату підготовчого засідання.

В підготовче засідання відповідач з'явився, подав відзив на позовну заяву.

В підготовче засідання представник третьої особи з'явився, подав письмові пояснення.

Судом на виконання статті 182 Господарського процесуального кодексу України здійснено ряд заходів та завдань, які необхідно вчинити у підготовчому провадження та встановлено наступне.

29 березня 2018 року Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради прийнято розпорядження №158 «Про демонтаж самочинно встановлених ТзОВ «Енергія водопостачання» тимчасових споруд - апаратів з реалізації води питної» за адресами: вул. Вигоди, 62; вул. Сигнівка, 3; вул. Петлюри 2; вул. Сяйво 15 у м. Львові.

Позивачем надіслано відповідачу повідомлення від 29.03.2018 №32-вих-1367 з розпорядженням №158 від 27.03.2018. Докази отримання вказаного повідомлення долучено до матеріалів справи.

Відтак, позивач звернувся до господарського суду із даним позовом про демонтаж тимчасових споруд (апаратів з реалізації води питної).

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний спір за своєю правовою природою є публічно-правовим, а тому розгляд заявлених вимог у порядку господарського судочинства не може здійснюватись, а відтак провадження у справі підлягає закриттю.

При постановленні ухвали, суд виходив з наступного.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Як встановлено судом, Залізнична районної адміністрації Львівської міської ради як виконавчий орган місцевого самоврядування звернулась до суду за захистом своїх повноважень у сфері будівництва, щодо фактів самочинного розміщення тимчасових споруд (апаратів з реалізації води питної).

Правовий статус позивача урегульовано у Положенні про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженому рішенням виконкому Львівської міської ради від 01 листопада 2016 року №977 «Про затвердження Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради та її структури» з подальшими змінами.

Згідно з пунктом 1.1 цього Положення позивач є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 26.05.2016 № 505 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», утвореним відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

У вказаному Положенні передбачені повноваження районної адміністрації, до яких, зокрема, належать: 4.49. Надання дозволів на влаштування елементів благоустрою і озеленення у встановленому виконавчим комітетом порядку; 4.50. Розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо).

Згідно з статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

У статті 30 згаданого Закону передбачено, зокрема, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Відповідно до підпункту 3 пункту «б» частини першої статті 31 цього Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічну норму закріплено у статті 14 Закону України «Про основи містобудування».

Згідно з статті 7 Закону України «Про основи містобудування» державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Порядок та умови надання дозволу на розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові регламентуються Положенням про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові затвердженого ухвалою Львівської міської ради №4526 від 23.04.2015,.

Відповідно до Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, ці Правила визначають механізм: Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності; Укладення та продовження договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою для розміщення тимчасових споруд; Встановлення режиму роботи об'єктів торгівлі та побутового обслуговування, ресторанного господарства у тимчасових спорудах торговельного призначення; Демонтажу тимчасових споруд (п. 2.1. Положення).

Так, судом встановлено, що позивач встановивши факт самочинного встановлення тимчасових споруд (апаратів з реалізації води питної) на вул. Вигоди, 62; вул. Сигнівка, 3; вул. Петлюри 2; вул. Сяйво 15 у м. Львові прийняв розпорядження №158 від 27.03.2018 про демонтаж самочинно встановлених тимчасових споруд (апаратів з реалізації води питної), з позовом про що звернувся до суду.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частина перша статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З аналізу статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, це спір в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктами 3, 5 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Господарський процесуальний кодекс України в статі 20 закріплює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим, приватноправові відносин вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень (постанова ВП ВС від 21.02.2018 у справі №520/15749/14-ц).

Визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. У даному випадку існує вертикальне підпорядкування відповідача ТзОВ «Енергія-водопостачання», позивачу - виконавчому органу місцевого самоврядування (районній адміністрації).

Отже, спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері розміщення тичасових спору. Здійснення такого державного контролю означає обов'язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб'єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а отже і публічно-правову природу таких правовідносин (постанова ВП ВС від 30.05.2018 у справі №464/5495/13-ц).

Відповідно до пункту першого частини 1 статі 231 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо: спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи наведене та позицію ВП ВС у подібних правовідносинах, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі оскільки даний спір не підвідомчий господарським судам, а розгляд позовних вимог повинен здійснюватись за правилами адміністративного судочинства.

Додатково, суд роз'яснює сторонам, що питання повернення судового збору може бути вирішено в порядку передбаченому статтею 7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи наведене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 2, 4, 19 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 2, 4, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-водопостачання» про демонтаж тимчасової споруди на вул. Вигоди, 62; вул. Сигнівка, 3; вул. Петлюри 2; вул. Сяйво 15 у м. Львові та відновити становище яке існувало до порушення - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Березяк Н.Є.