ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.10.2018 м. Ужгород Справа № 907/466/18

Господарський суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ушак І.Г.

за участю секретаря судового засідання Лазар С.Л.

у відкритому судовому засіданні розглянув спра

за позовом регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, м. Ужгород (далі відділення ФДМУ)

до приватного акціонерного товариства «Берегівський карєр», с. Мужієво Берегівський район (далі - товариство)

про стягнення пені нарахованої за несвоєчасну сплату орендної плати на суму 36 426,86 грн.

представники:

позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю

відповідача не зявився

Позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, посилаючись на порушення відповідачем зобов'язань з оплати орендних платежів за договором оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства «Берегівський карєр». Представник позивача в ході судового розгляду наполягає на задоволенні зазначених вимог, посилаючись на їх обґрунтованість долученими до матеріалів справи документами.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, участі уповноваженого представника у судовому розгляді справи не забезпечив, хоча про судовий розгляд даної справи йому було відомо, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень суду, які містяться у матеріалах справи

За наведених обставин, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак не скористався своїм правом подати суду відзив на позов, прийняти участь у судовому розгляді справи, суд вправі згідно ст. 178 ГПК України вирішити спір за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

05.02.04 відділення ФДМУ як орендодавець та закрите акціонерне товариство «Берегівський карєр», правонаступником якого є товариство відповідач у справі, як орендар уклали договір оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства «Берегівський карєр» № 42. Актом прийманняпередачі цілісний майновий комплекс 05.02.04 передано орендарю.

За умовами договору з урахуванням змін внесених до нього додатковими угодами №№ 2-8 орендодавець передав, а орендар прийняв у довгострокове платне користування цілісний майновий комплекс державного підприємства Берегівський кар'єр (підприємство), що знаходиться по вул. Ракоці Ференца ІІ (в минулому Леніна), 245 у с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області, вартість якого становить 5941561,00 грн. (п.1 договору).

Строк дії договору з урахуванням внесених сторонами змін до договору по 5.02.2019р.

Умовами п.п. 3.1, 3.2 договору в редакції відповідно до додаткової угоди № 5 від 24.01.11 встановлено, що орендна плата становить за базовий місяць оренди грудень 2010р. 24954,56 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата перераховується до державного бюджету щомісяця не пізніше 12 числа наступного за звітним.

П. 3.4 договору сторонами передбачено, що у випадку несвоєчасної або не в повному обсязі перерахованої орендної плати, остання підлягає індексації і стягується до бюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано у ході судового розгляду відповідачем, останній свої зобов'язання за договором оренди по сплаті орендної плати не виконав у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем в частині орендної плати та пені, нарахованої за період прострочення з 12.05.2017 по 12.05.2018 р. на суму 29 468,16 грн., згідно долученого до матеріалів справи розрахунку.

Позивач звернувся до суду з вимогами у даній справі про стягнення пені, оскільки щодо заборгованості в частині орендних платежів на суму 121229,65 грн. господарським судом Закарпатської області був виданий судовий наказ за вимогою відділення ФДМУ (справа № 907/418/18).

Спірні відносини сторін, оскільки вони стосуються договірних зобовязань сторін як учасників господарських відносин щодо оренди майна, регулюються відповідними приписами Цивільного та Господарського кодексів України (далі - ЦКУ, ГКУ). Майно, що є предметом оренди, є державним майном, і спір щодо нього повинен вирішуватися також відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі - Закон).

Статтею 2 Закону визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За змістом ст.ст. 283, 286 ГКУ за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 285 ГКУ та ст. 18 Закону орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу приписів ст. 291 ГКУ та ст. 26 Закону не допускається.

Відповідно ст. 19 Закону орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦКУ).

За змістом ст. 526 ЦКУ та ст. 193 ГКУ зобов'язання, господарське зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання, відповідно до ст. 611 ЦКУ, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штраф, пеня).

Відповідно до вимог ст. 549 ЦКУ, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За фактичних обставин справи та з огляду на наведені приписи чинного законодавства, що регулює спірні відносини сторін, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені нарахованої за прострочення сплати орендної плати за період з 12.05.2017 по 12.06.2018 на суму 36429,86 грн. є правомірними та підлягають задоволенню судом.

Судові витрати позивача за розгляд справи відповідно до приписів ст. 129 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

З огляду на викладене, керуючись, ст. ст. 129, 247-252 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Берегівський карєр» (90260, с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області, вул. Ракоці Ференца ІІ, 245, ) на користь регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області (88000, м. Ужгород, вул. Собранецька, 60, код ЄДРПОУ 22111310) пеню на суму 36429,86 грн. (тридцять шість тисяч чотириста двадцять девять грн. 86 коп.) та у відшкодування судових витрат 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.)

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено 23.10.2018р.

Суддя Ушак І.Г.