ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2018 р. Справа№ 910/7470/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н від 20.08.2018 (вх. №09.1-04.1/294/18 від 17.10.2018) Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2018

у справі № 910/7470/18 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 32 052,86 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача - не з'явились

від відповідача - Патрик Г.Г. довіреність № 6-03/53 від 28.12.17

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 32 052,86 грн виплаченого страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування", виплативши страхувальнику відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 046.1303108.708 від 11.07.2017 страхове відшкодування у розмірі 32 052,86 грн, на підставі ст. 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» набуло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, якою є відповідач.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.08.2018 у справі №910/7470/18 в позові відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, з посиланням на приписи ст. ст. 22, 29, 30, 33, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та встановлення обставин порушення порядку звернення до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату відшкодування, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування", 20.08.2018 подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу б/н від 20.08.2018, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2018 у справі №910/7470/18 скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення ухвалено місцевим господарським судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, позивач вказує на те, що право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежено законом, іншими нормативно-правовими актами, а тому, на переконання апелянта, відмова суду першої інстанції у задоволенні позову з підстав порушення порядку досудового врегулювання спору є необґрунтованою. Крім того, позивач вказує на порушення процесуального закону, оскільки відмовою в задоволенні позову суд фактично позбавив останнього права на подальшу реалізацію права зворотної вимоги, що визначена ст. 27 Закону України «Про страхування».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 колегією суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2018 у справі №910/7470/18. Встановлено Моторному (транспортному) страховому бюро України строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 розгляд справи призначено на 01.10.2018.

19.09.2018 до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу сторона вказує на те, що у сфері міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена карта» застосовуються також Процедурні правила, прийняті Радою Бюро на Генеральній асамблеї 30.05.2002, згідно яких для підтвердження дійсності сертифікату «Зелена карта» Бюро країни, де сталося дорожньо-транспортна пригода має звернутися до Бюро країни, де зареєстровано транспортний засіб та отримати підтвердження, а у випадку неотримання такої відповіді протягом трьох місяців з дня такого запиту, то така карта визнається дійсною. За наведеного, відповідач акцентує увагу, що у зв'язку із порушенням порядку звернення до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди та виплату відшкодування, у відповідача була відсутня можливість розпочати процедуру перевірки дійсності сертифіката «Зелена карта».

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

За актом прийняття-передачі судової справи від 01.10.2018 справу №910/7470/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2018 справа № 910/7470/18 разом з апеляційною скаргою б/н від 20.08.2018 (вх. №09.1-04.1/294/18 від 17.10.2018) Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 справу №910/7470/18 прийнято до провадження визначеним складом суду, відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 31.10.2018.

Представник позивача в судове засідання 31.10.2018 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення № 25503951. Клопотань та заяв до початку судового розгляду справи від даного учасника справи не надходило, про поважність причин неприбуття в судове засідання позивачем не повідомлялось.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Частиною 12 статті 270 ГПК України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, враховуючи те, що явка представників сторін судом обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, повідомленого належним чином про здійснення перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього представника відповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

11.07.2017 між ОСОБА_4 (страхувальник за договром) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» (страховик за договором, позивач у справі) укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046-1303108-708, предметом якого є страхування транспортного засобу марки Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 11).

Строк дії договору становить з 16:00 годин 11.07.2017 по 24:00 годин 10.07.2018 (п. 10 договору).

В п. 4 договору визначено, що кількість водіїв, що мають право керувати застрахованим транспортним засобом - без обмежень.

03.01.2018 о 14 год. 30 хв. в м. Луцьк по вул. Рівненській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу марки Volkswagen Pasat, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, який на момент ДТП мав страховий сертифікат «Зелена картка».

Факт настання дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано водіями в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколі), зі змісту якого вбачається, що аварія сталась у зв'язку з порушенням Правил дорожнього руху України водієм транспортного засобу марки Volkswagen Pasat, державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_6, який визнав свою вину (п. 14 європротоколу; а.с. 21).

05.01.2018 страхувальник звернувся до страховика - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.22-23).

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» на підставі Страхових актів № 0018.206.18.01.01 від 26.01.2018 та № 0018.206.18.01.02 від 05.02.2018 з розрахунком страхового відшкодування, Акту виконаних робіт ЕК-00007 від 31.01.2018 здійснило виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 32052,86 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 2720 від 02.02.2018 та № 3052 від 07.02.2018 (а.с. 30; 34).

Предметом розгляду у даній справі є вимога ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення з відповідача суми виплаченого позивачем страхового відшкодування потерпілій особі, якій було завдано шкоди в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, у відповідності до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 355 ГК України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

За змістом ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким нормативно-правовим актом, зокрема, є Закон України «Про страхування», за змістом статті 27 якого до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вказана норма закону кореспондується з приписами ст. 993 ЦК України.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

При цьому, особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і відповідальна за нього страхова компанія.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, автомобіль марки Volkswagen Pasat, державний номерний знак НОМЕР_2 станом на день ДТП був застрахований сертифікатом міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» № PL/12/4217928.

Взаємовідносини у сфері міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка" врегульовані безпосередньо Процедурними Правилами, прийнятими Радою Бюро на Генеральній Асамблеї 30.05.02. (далі - Процедурні правила) та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закону).

Згідно п. 4 Преамбули Процедурних правил встановлено, що метою системи, відомої під назвою «система Зеленої карти», було сприяння транскордонному пересуванню автотранспортних засобів за допомогою надання страхування автоцивільної відповідальності відповідно до критеріїв, необхідними в країні в'їзду, і гарантує у випадках аварій компенсації постраждалим відповідно до національного законодавства та нормативними актами даної країни.

Статтею 3 Процедурних правил визначено, якщо Бюро стане відомо про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася на території країни, що належить до компетенції цього Бюро, за участю автотранспортного засобу з іншої країни, таке Бюро має приступити до розгляду обставин пригоди та якомога швидше повідомити про цю пригоду страховика, який видав «Зелену картку» або поліс страхування, або відповідне Бюро.

Згідно ст. 1 Закону страховий сертифікат «Зелена картка» - це страховий сертифікат єдиної форми, що застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», які зазначені і не викреслені у такому сертифікаті.

У відповідності до п. 10.4. ст. 10 Закону під час в'їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов'язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності.

За змістом п. 40.1. ст. 40 Закону МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди, зокрема, на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пп. «в» п. 41.2 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».

Статтею 33 Закону встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

За змістом п. 33-1.1 ст. 33-1 Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до ДТП, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин ДТП, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

З урахуванням викладених норм права, слід дійти висновку, що виплата страхового відшкодування у зв'язку із настанням страхового випадку є обов'язком відповідного страховика, виконання якого обумовлюється не лише фактом завдання шкоди забезпеченим транспортним засобом, а є наслідком комплексу узгоджених дій (спільної реалізації страховиком, страхувальником або іншою особою, відповідальність якої застрахована, водієм транспортного засобу, причетного до ДТП, особою, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий) наділених їх прав та виконання обов'язків), спрямованих на встановлення факту ДТП, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди.

При цьому, згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

У відповідності до п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування, до нового кредитора, в порядку приписів ст. 514 ЦК України, переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов'язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором узятих на себе зобов'язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов'язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 Законом права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17).

Доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованості відмови в задоволені позову спростовуються вищенаведеними висновками суду апеляційної інстанції, які узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду.

Оскільки матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження обставин звернення до Моторного (транспортного) страхового бюро України як з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди, так і з заявою про виплату суми відшкодування, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Крім того, апеляційна інстанція вважає за необхідне зауважити, що у відповідності до п. 41.3 ст. 41 Закону МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування.

Отже, виходячи із обмежень щодо виплати регламентних виплат, унормованих вищенаведеною нормою, страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування (іншого виду договору страхування), не набуває права звернення з відповідною вимогою саме до МТСБУ. Вказані витрати підлягають компенсації за рахунок винної в настанні дорожньо-транспортної пригоди особи (подібний висновок викладено в постанові Верховного суду України від 26.10.2016 р. у справі № 3-1115гс16).

Посилання апелянта на те, що відмова суду першої інстанції про задоволення позову фактично позбавляє позивача права зворотної вимоги, унормованої ст. 27 Закону України «Про страхування» відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" за загальними приписами цивільного законодавства вправі звернутися з відповідним позовом до винної особи водія, який керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія, виданого органами ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги в частині порушення місцевим господарським судом норм процесуального закону не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи Північним апеляційним господарським судом.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2018 у справі № 910/7470/18 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2018 у справі № 910/7470/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2018 у справі № 910/7470/18 залишити без змін.

3. Справу № 910/7470/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська

Повний текст постанови складено 05.11.2018