ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.10.2018

Справа № 920/572/18

Господарський суд Сумської області, у складі судді Спиридонової Н.О., при секретарі судового засідання Гребенюк С.В., розглянувши матеріали справи № 920/572/18 в порядку загального позовного провадження:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» (вул. Береста, 21, м. Суми, 40000),

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Сумській області (вул. Г.Кондратьєва, буд 23, м. Суми, 40000)

про стягнення 1368531 грн. 85 коп.

Представники учасників справи:

від позивача: Сіденко Л.В. (довіреність № 007.2Др-32-1217 від 29.12.2017), Щербина О.А. (довіреність № 007.1Др-26-0618 від 07.06.2018);

від відповідача:          Литвиненко А.О. (довіреність № 40 від 16.07.2018)

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Головного управління Національної поліції в Сумській області 1208183,65 грн. основного боргу, 16911,62 грн. – інфляційних збитків, 11581,63 грн. – 3% річних, 131854,95 грн. – пені та витрати по судовому збору.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2018, справу призначено до розгляду судді Спиридоновій Н.О. (підстава: лікарняний судді Заєць С.В. понад чотирнадцять календарних днів).

08.08.2018 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат, 3% річних та пені, оскільки всі договірні зобов’язання відповідач в частині оплати договірних обсягів природного газу виконав в повному обсязі, а також, зважаючи, що згідно п. 5 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» ГУНП в Сумській області не мало права укласти договір на час проведення процедури закупівлі більше ніж на 20% договору, відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій.

30.10.2018 відповідач подав до суду заяву № 753/26/03-2018 від 30.10.2018, в якій просить суд розстрочити сплату інфляційних збитків, 3% річних та пені рівними частинами.

Представники позивача та відповідача в судовому засіданні 30.10.2018 зазначили, що всі докази зібрані та вважають за можливе закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті.

Суд, отримавши письмову згоду всіх учасників справи, керуючись ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, постановив закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

27.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» (позивач – постачальник) та Головним управлінням Національної поліції в Сумській області (відповідач – споживач) був укладений договір № 41АВSmz432-18 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов'язується поставити у власність споживачу у 2018 році природний газ, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Пунктом 11.1 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє в частині постачання газу з 01 лютого 2018 по 31 березня 2018, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Пунктом 11.2 договору передбачено, що одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

Таким чином, за лютий - березень 2018 року відповідачу поставлено природного газу на суму 1208183,65 грн. Факт отримання газу відповідачем підтверджується актами приймання-передачі природного газу належним чином підписаними сторонами та скріпленими печаткою, відповідно до яких нарахування становлять:

- акт № СМ300003664 від 28.02.2018 за лютий 2018 року – 658740,96 грн.;

- акт № СМ300005507 від 31.03.2018 за березень 2018 року – 549442,69 грн.

Відповідно до п 4.2.1. договору – обсяг газу сплачується до 25 числа місяця постачання газу згідно рахунку-фактури. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до 10 числа, наступного за звітним місяцем згідно рахунку-фактури.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та всупереч умовам укладеного між сторонами договору свої зобов’язання належним чином не виконав і за отриманий природний газ вчасно не розрахувався, у зв’язку з чим заборгованість відповідача станом на 19.07.2018 за договором становить 1208183 грн. 65 коп., що підтверджується актами звіряння взаємних розрахунків від 02.04.2018 та від 21.05.2018.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Станом на дату розгляду даної справи в суді відповідачем заборгованість за поставлений природний газ не сплачена, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1208183 грн. 65 коп. заборгованості за поставлений природний газ є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 131854 грн. 95 коп. пені за період з 11.03.2018 по 19.07.2018, відповідно до доданого до позову розрахунку.

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 6.2.1 договору визначено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІУ договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Згідно ч. 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.1 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно поданого позивачем розрахунку, пеня нарахована за період з 11.03.2018 по 19.07.2018 і становить 131854 грн. 95 коп. Враховуючи, що судом встановлено факт порушення відповідачем строків оплати послуг за договором, суд визнає зазначені вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Отже, загальний розмір пені, який підлягає стягненню становить 131854 грн. 95 коп.

Крім того, позивач нарахував відповідачу 11581 грн. 63 коп. 3 % річних за період з 11.03.2018 по 19.07.2018 та 16911 грн. 62 коп. інфляційних втрат за березень - червень 2018 року, відповідно до доданих до позову розрахунку.

Положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що факт прострочення відповідачем зобов'язання по договору встановлений судом, - вимога позивача про стягнення з відповідача 11581 грн. 63 коп. 3 % річних за період з 11.03.2018 по 19.07.2018 та 16911 грн. 62 коп. інфляційних втрат за березень - червень2018 року є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за договором № 41АВSmz432-18 від 27.02.2018 в сумі 1368531,85 грн., в тому числі: 1208183,65 грн. основного боргу, 131854,95 грн. пені, 11581,63 грн. 3% річних та 16911,62 грн. інфляційних збитків.

Тому, враховуючи вищевикладене, підтвердження матеріалами справи заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 1368531,85 грн., суд дійшов висновку задовольнити позов.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідач просить суд розстрочити виконання судового рішення у даній справі на 6 місяців рівними частинами в частині стягнення інфляційних збитків, пені та 3% річних, представник позивача в судовому засіданні не заперечує проти розстрочення виконання рішення суду на 6 місяців.

Тому, з урахуванням вимог п. 2 ч. 6 ст. 238, ст. 331 Господарського процесуального кодексу України суд дійшов висновку заяву відповідача задовольнити та розстрочити виконання судового рішення у даній справі в частині стягнення інфляційних збитків, 3% річних та пені на 6 місяців рівними частинами починаючи з 30.10.2018 по 30.04.2019.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у розмірі 20527,98 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 130, 178, 191, 233, 238, 241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 23, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» (40000, м. Суми, вул. Береста, 21, код ЄДРПОУ 39586 грн. 65 коп. основного боргу, 16911 грн. 62 коп. – інфляційних збитків, 11581 грн. 63 коп. – 3% річних, 131854 грн. 95 коп. пені, а також 20527 грн. 98 коп. судового збору.

3. Заяву відповідача про розстрочення виконання судового рішення в частині стягнення інфляційних збитків, 3% річних та пені – задовольнити.

4. Розстрочити виконання рішення господарського суду Сумської області від 30.10.2018 № 920/572/18 шляхом виплати 160348 грн. 20 коп. протягом 6 (шести) місяців з щомісячною виплатою по 26724 грн. 70 коп., починаючи з 30.10.2018 по 30.04.2019.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 01.11.2018.

Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суддя                                                                                Н.О. СПИРИДОНОВА