ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1863/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Заводовій К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", м.Київ
до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м.Харків
про стягнення 100 000,00грн.
за участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача - ОСОБА_1, довіреність №3422 від 29.12.2017

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" (далі за текстом - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (далі за тестом - відповідач) про стягнення 100 000,00грн.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що у відповідності до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України до нього, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №030348/4600/0000290 від 16.11.2017, у межах фактичних витрат, перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Ухвалою від 16.07.2018 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 02.08.2018.

31 липня 2018 року від відповідача надійшов відзив, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що позивачем не було надіслано відповідачу повного тексту договору страхування, за відсутності якого відповідач, на його думку, був позбавлений можливості прийняти відповідне рішення; відповідач стверджує про відсутність порушених прав та інтересів позивача; вказує на те, що у тексті позовної заяви наявні обставини, що не відповідають дійсності.

02 серпня 2018 року відповідач у підготовчому засіданні надав усне клопотання про залучення третьої особи до участі у справі - ОСОБА_2 Суд, розглянувши дану заяву, постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відмову у залученні третьої особи до участі у справі, оскільки відповідач всупереч положенням статті 50 ГПК України не довів наявності обставин та не надав доказів того, що рішення у даній справі може вплинути на права або обов'язки ОСОБА_2 щодо однієї із сторін. Також суд постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення підготовчого засідання на 11.09.2018.

10 серпня 2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він повідомив, що відповідачем не надано фактичних доказів направлення позивачу листа від 28.02.2018 з пропозицією додатково надати копію постанови у справі про адміністративне правопорушення та повний текст договору страхування; вказує, що позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток або до особи, у якої застраховано її цивільну-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування; наголошує, що договір страхування в повному обсязі наявний у матеріалах позовної заяви, а також що відповідач не надає жодних заперечень по суті виниклого спору.

07 вересня 2018 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, в якому позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

У підготовчому засіданні 11.09.2018 суд постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 25.09.2018.

14 вересня 2018 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він просить суд долучити до матеріалів справи фіскальний чек від 01.03.2018 про відправлення листа вих.№566 від 28.02.2018 щодо необхідності надання повного тексту договору страхування. Також вказує на те, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах виплаченого страхового відшкодування. Позивач набув прав та обов'язків фізичної особи ОСОБА_3, а отже набув статусу потерпілого, так як згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено законом або договором. А згідно п.35.1 ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

19 вересня 2018 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, в якому позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

24 вересня 2018 року від позивача надійшла відповідь на заперечення, в якій він, окрім доводів наведених у відповіді на відзив, зазначив, що відповідачем пропущено строк для заявлення заперечення на відповідь на відзив, чим він позбавив позивача права на подання відповіді, а також те, що відповідач повторно не надав доказів направлення запитів у досудовому порядку на адресу позивача.

У підготовчому засіданні 25.09.2018 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.10.2018.

У призначене судове засідання представник позивача не з'явився, однак 16.10.2018 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, в якому позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив в його задоволенні відмовити.

Згідно статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

16 листопада 2017 року між позивачем, як страховиком, та ОСОБА_3, як страхувальником, укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" №030348/4600/0000290, предметом якого є страхування транспортного засобу "Mazda" моделі CX-5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

14 грудня 2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Субару", д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, та транспортного засобу "Мазда", д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 09.02.2018 у справі №753/591/18 встановлено, що під час даної ДТП водій ОСОБА_2 порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, у звязку з чим притягнутий до адміністративної відповідальності. Дана постанова набрала законної сили 19.02.2018.

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль "Mazda CX-5", держномер АА5915OK, отримав пошкодження, що підтверджується вищевказаної постановою районного суду, а також наявним в матеріалах справи протоколом огляду колісного транспортного засобу №52С/12/17.

19 грудня 2017 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Позивачем було замовлено у ПП "ГАЛАВТОЕКСПЕРТИЗА" звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ №52С/12/17 від 11.01.2018, відповідно до якого розмір матеріального збитку склав 268301,74грн.

07 лютого 2018 року позивачем на підставі рахунку-фактури №0825/1 від 27.12.2017 було складено страховий акт №00245618, відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 213941,51грн.

На підставі даного страхового акту позивач перерахував страхувальнику 213941,51грн., що підтверджується платіжним дорученням №006356 від 09.02.2018.

Цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ "Міжнародна Страхова Компанія" згідно полісу АМ/001367344. Відповідно до даного полісу відповідач взяв на себе обов'язок щодо відшкодування шкоди майну третіх осіб в межах 100000,00грн., розмір франшизи - 0,00грн.

Позивач направив відповідачу заяву №21594 від 15.02.2018 на виплату страхового відшкодування в порядку регресу, в якій на підставі статей 993, 1187 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" просив сплатити суму в розмірі 213941,51грн.

Дана заява отримана представником відповідача 23.02.2018, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач вказані грошові кошти позивачу не перерахував, однак направив йому запит №566 від 28.02.2018, в якому просив надати повний текст договору добровільного страхування ТЗ з усіма додатками та копію постанови суду у справі про адміністративне правопорушення.

Як вказує відповідач у відзиві, позивач надав йому 19.03.2018 лише копію постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, а повний текст договору добровільного страхування наданий не був, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості прийняти відповідне рішення.

У зв'язку із вказаними обставинами позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 100000,00грн. страхового відшкодування.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв'язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування.

Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до норм статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Отже, відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства, позивач після виплати страхового відшкодування страховику в розмірі 213941,51грн., отримав право зворотної вимоги до відповідача, як страховика цивільно-правової відповідальності, особи, винної у скоєнні ДТП, згідно поліса №АМ/001367344.

Статтею 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У відповідності до положення пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом АМ/001367344 встановлено, що ліміт за шкоду майну складає 100000,00грн., а розмір франшизи - 0,00грн.

Таким чином, відповідач зобов'язаний сплатити на користь відповідача 100000,00грн. суми страхового відшкодування.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав доказів відшкодування позивачу вказаної суми, а тому позовні вимоги про стягнення 100000,00грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача проти позову не можуть бути прийняті судом, виходячи з наступного.

Так, відповідач вказує, що позивач при зверненні із заявою №21594 від 15.02.2018 не надіслав на його адресу повний текст договору добровільного страхування транспортного засобу та постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо визначення винної особи у скоєнні ДТП. Дані документи, на думку відповідача, є необхідними для розгляду вимоги відповідно до статті 25 Закону України "Про страхування", статей 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Фактично, копія постанови суду отримана 19.03.2018, а договір страхування до моменту подання позову направлено не було.

Суд зазначає, що відповідно до статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно з рішенням Конституційного суду України №1-2/2002 від 02.07.2002 положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Отже, позивач мав право звернутися з даним позовом і без направлення претензій відповідачу в порядку досудового врегулювання спору.

Вказані відповідачем норми права стосуються договірних відносин страховика та страхувальника, а тому не можуть бути застосовані до правовідносин сторін у даній справі.

Інші норми чинного законодавства також не передбачають обов'язкового направлення позивачем договору страхування та постанови у справі про адміністративне правопорушення на адресу відповідача.

До того ж, суд зауважує, що відповідач не надав жодних заперечень по суті спору, не заперечував факту настання ДТП та факту виникнення зобов'язання за полісом АМ/001367344 перед позивачем, не заперечував вину у скоєнні ДТП ОСОБА_2, не спростовував факт настання страхової події та факт виплати позивачем страхового відшкодування. Відповідач також не надав жодного контррозрахунку відносно доказів наданих позивачем.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61023, м.Харків, вул.Мироносицька, буд.99 А-3, код 31236795) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.70-А, код 20033533) відшкодування у розмірі 100 000,00грн., а також 1762,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.10.2018 р.

Суддя ОСОБА_4