СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2018 р. Справа № 922/2462/17

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Кладько А.С.

та за участю :

від ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - Августова М.В. за довіреністю № 010-00/5110 від 06.09.2018;

від ГУ ДФС України в Харківській області - Коробка І.С. за довіреністю № 866/9/20 40-10-07-01 від 15.01.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області (вх. №269 Х/2) на ухвалу постановлену Господарським судом Харківської області о 12 годині 17 хвилин 19.07.2018 у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Міньковським С.В. повний текст складено 23.07.2018 у справі № 922/2462/17

за заявою Головного управління ДФС України у Харківській області , 61057 м. Харків, вул. Пушкінська, 46

до Іноземного підприємства "Калісто" , 61044, Харківська область, місто Харків, пр-т Московський, буд. 257

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 12.09.2017 в підготовчому засіданні порушено провадження у справі про банкрутство ІП "Калісто", введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Стук І.М. Цією ж ухвалою суд установив розмір оплати послуг арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна ІП "Калісто", у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень, джерелами сплати грошової винагороди розпоряднику майна встановлено авансування кредитором або за рахунок коштів, одержавних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Ухвалою господарського суду від 01.03.2018 заяву арбітражного керуючого про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за час виконання обов'язків розпорядника майна задоволено частково; затверджено звіт про винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна в сумі 22 221,07 грн; затверджено звіт арбітражного керуючого про здійснення та відшкодування витрат, пов'язаних з процедурою розпорядження майном боржника в сумі 1000,00 грн. В решті вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.04.2018 апеляційну скаргу ГУ ДФС Харківської області залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.03.2018 залишено без змін.

До господарського суду надійшла заява арбітражного керуючого Стук І.М., в якій вона просить суд стягнути з ГУ ДФС у Харківській області кошти по оплаті послуг та відшкодуванню витрат за період процедури розпорядження майном боржника в сумі, з урахуванням поданого уточнення, 23221,07 грн та видати відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.07.2018 заяву арбітражного керуючого про стягнення з ініціюючого кредитора грошової винагороди та відшкодування витрат на користь арбітражного керуючого задоволено. Стягнуто з Головного управління ДФС у Харківській області на користь арбітражного керуючого Стук І.М. грошову винагороду та відшкодування витрат в загальному розмірі 23221,07 грн.

ГУ ДФС у Харківській області з вказаною ухвалою не погодилося та звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити арбітражному керуючому - ліквідатору Стук І.М. в задоволенні заяви про стягнення грошової винагороди у сумі 22221,07 грн. та витрат, пов'язаних з процедурою розпорядження майном боржника, у сумі 1000,00 грн. з ініціюючого кредитора.

Апелянт не погодився з висновками місцевого господарського суду, викладеними в ухвалі від 19.07.2018, вважає їх помилковими та не відповідними чинному законодавству. На думку апелянта відсутні правові підстави для примусового стягнення з кредитора витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним повноважень розпорядника майна. Апелянт вважає, що такі витрати повинні відшкодовуватись за рахунок коштів, одержаних в результаті господарської діяльності боржника або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника. Також посилається на те, що ГУ ДФС у Харківській області є бюджетною установою та, у відповідності до Бюджетного кодексу України, уповноважений виконувати свої фінансові зобов'язання виключно на підставі кошторису - основного планового фінансового документу, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отриання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС у Харківській області.

Указом Президента від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", крім іншого, ліквідовано Харківський апеляційний господарський суд та утворено Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області з місцезнаходженням у місті Харкові.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць) та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента від 28.09.2018 року № 295/2018 "Про переведення суддів" до новоутвореного Східного апеляційного господарського суду переведено суддів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 року.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ст. 31 ГПК України та розпорядження керівника апарату Харківського апеляційного господарського суду від 03.10.2018 судові справи та матеріали проваджень, що перебували у володінні суду, що ліквідується передані до новоутвореного суду.

Згідно до п. 3 ч. 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Автоматизованою системою розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду здійснено розподіл судової справи та визначено наступний склад колегії суддів для її розгляду : головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Здоровко Л.М., суддя Геза Т.Д. (протокол автоматизованого розподілу від 17.10.2018).

Частиною 7 статті 31 ГПК України передбачено, що справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до частини 14 статті 32 ГПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається з початку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 прийнято справу до провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні 01.11.2018, про що повідомлено сторін та інших учасників провадження у справі шляхом надіслання їм копії ухвали про призначення справи до розгляду.

Від ліквідатора боржника арбітражного керуючого Стук І.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві вважає вимоги та доводи апелянта безпідставними та наводить обґрунтування своєї позиції у справі. Просить суд залишити апеляційну скаргу ГУ ДФС у Харківській області без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду без змін. Судове засідання просить проводити без участі арбітражного керуючого Стук Ірини Михайлівни.

В судовому засіданні представник заявника апеляційної скарги підтримав її вимоги в повному обсязі та просить задовольнити скаргу.

В судовому засіданні представник кредитора ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" підтримав позицію заявника апеляційної скарги та просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання про стягнення грошової винагороди та відшкодування витрат на користь арбітражного керуючого з ініціюючого кредитора.

Розглянувши вимоги апеляційної скарги, дослідивши надані в її обґрунтування докази та доводи, заслухавши пояснення представника апелянта та кредитора, переглянувши оскаржувану ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги з урахуванням наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після 19.01.2013 провадження у справах про банкрутство регулюються цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актамиУкраїни.

Згідно статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Харківської області 12.09.2017 за результатами підготовчого засідання порушено провадження у справі про банкрутство ІП "Калісто", введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Стук І.М.. Крім того, установлено розмір оплати послуг арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна ІП "Капісто", у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень, джерелами сплати грошової винагороди розпоряднику майна встановлено авансування кредитором або за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника.

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що на судовому засіданні за результатами якого постановлено ухвалу, якою встановлено розмір оплати послуг арбітражного керуючого за час виконання повноважень розпорядника майна був присутній представник ініціюючого кредитора. Отже ініціюючий кредитор був обізнаний щодо постановлення ухвали, якою затверджено розмір оплати розпорядника майна та джерело її сплати.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону про банкрутство ухвали, прийняті господарським у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття.

Вказана Ухвала від 12.09.2017 набрала законної сили та не оскаржена у встановленому Законом порядку.

Згідно з частиною 6 статті 115 Закону про банкрутство, кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду. Проте, як свідчать матеріали справи, такий фонд кредитором створений не був.

Відповідно до частини 7 статті 115 Закону про банкрутство, звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедури розпорядження майном подається арбітражним керуючим до господарського суду за п'ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Як встановлено місцевим господарським судом, під час апеляційного провадження, підтверджується матеріалами справи та не оспорюється учасниками провадження (в тому числі і кредитором) звіт арбітражного керуючого Стук І.М. про нарахування та виплату грошової винагороди розпорядника майна доведено на засіданні комітету кредиторів (протокол 26.12.2017 питання 3 порядку денного). Про затвердження звіту та кошторису розпорядника майна комітетом кредиторів в особі АТ "Укрексімбанк" прийнято звіт розпорядника майна до відома в кількості 841901 голосів "за".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.03.2018, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду 26.04.2018 заяву арбітражного керуючого про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за час виконання обов'язків розпорядника майна задоволено частково; затверджено звіт про винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна в сумі 22221,07 грн; затверджено звіт арбітражного керуючого про здійснення та відшкодування витрат, пов'язаних з процедурою розпорядження майном боржника в сумі 1000,00 грн; в решті вимог відмовлено.

Отже, ухвала Господарського суду Харківської області від 01.03.2018 набрала законної сили та є обов'язковою для виконання.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з частиною 1 статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 98 Закону про банкрутство, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Отже, надання послуг арбітражного керуючого, як суб'єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі.

Порядок сплати грошової винагороди арбітражного керуючого під час виконання повноважень у справі про банкрутство визначено положеннями статті 115 Закону про банкрутство.

Так, зазначеною вище статтею Закона передбачено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п'яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника.

Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині. Сума авансового платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна.

Отже, законодавцем виключається можливість безоплатного надання послуг арбітражного керуючого у справі про банкрутство та чітко визначені джерела її сплати.

Звернення у справі про банкрутство з кредиторськими вимогами є одним із способів захисту своїх майнових прав кредиторами боржника, яке не тільки надає право кредитору у процедурі банкрутства отримати задоволення своїх грошових вимог, але й покладає на нього певні обов'язки, як учасника процесу, зокрема, в разі відсутності майна, коштів у банкрута оплатити грошову винагороду та витрати при проведенні процедур банкрутства арбітражному керуючому.

Судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали правомірно та обґрунтовано застосовано п.1 ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції (захист права власності) та практика Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Широке тлумачення Європейським судом з прав людини даної норми покладає на суд обов'язок захистити право особи (в даному випадку право розпорядника майна на оплату за виконану ним роботу) в такій спосіб, щоб порушене, не визнане або оспорюване право отримало ефективний та справедливий спосіб захисту.

Підхід до інтересу кредитора при вирішенні питання про стягнення оплати послуг розпорядника майна має відповідати положенням не лише Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", але й міжнародним правовим актам, забезпечувати в такий спосіб єдиний підхід до застосування положень закону про банкрутство, втілювати принцип правової визначеності та верховенства права.

Апелянт посилається на те, що ДПІ є бюджетною установою та, у відповідності до Бюджетного кодексу України, уповноважений виконувати свої фінансові зобов'язання виключно на підставі кошторису - основного планового фінансового документу, яким на бюджетний період встановлюється повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень. Зазначає, що на рахунках ОДПІ відсутні кошторисні призначення для виплати грошової винагороди ліквідатору.

Однак, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що такі посилання апелянта не є підставою для безоплатного виконання розпорядником майна своїх обов'язків щодо процедури розпорядження майном боржника.

Відсутність авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на оплату винагороди арбітражному керуючому не є підставою для безоплатності праці. Такі обґрунтування апелянта не відповідають ст. 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов'язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956, Конвенції Міжнародної організації праці № 105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000) та суперечать ст. 43 Конституції України.

Крім того, судова колегія вважає посилання апелянта на положення частини 5 статті 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" безпідставними, оскільки оскаржувана ухвала стосується виключно оплати послуг саме в процедурі розпорядження майном боржника.

Як зазначено вище законодавцем чітко встановлено джерело оплати грошової винагороди арбітражному керуючому, що виконує у справі про банкрутство повноваження розпорядження майна, а саме: сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині. Сума авансового платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна. (абзац 3 частини 2 статті 115 Закону про банкрутство)

Справа про банкрутство ІП "Калісто" порушено за заявою ГУ ДФС у Харківській області.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта на положення частини п'ятої статті 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є безпідставними.

Розмір винагороди, період та підставність її нарахування перевірені судом першої інстанції та затверджені ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.03.2018 у даній справі, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.04.2018.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в ухвалі Господарського суду Харківської області від 19.07.2018 у справі 922/2462/17, ґрунтуються на чинному законодавстві та зроблені при належному повному та об'єктивному дослідженні обставин справи. Судова колегія не вбачає правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника спростовуються матеріалами справи, документально не підтверджені та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду.

Враховуючи положення статті 129 ГПК України та зважаючи на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати у вигляді судового збору, який сплачений апелянтом за звернення з апеляційною скаргою, відшкодуванню не підлягають та покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 254, 255, 269, 270, 273, п.1 ч. 1 статті 275, 276, 282-284 ГПК України Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 19.07.2018 у справі № 922/2462/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови передбачені ст. ст. 287-290 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.11.2018

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Л.М. Здоровко