УХВАЛА

про відмову в задоволені скарги на дії державного виконавця

м. Київ

23.10.2018Справа № 910/10953/14

За позовом Київської міжрайонної екологічної прокуратури в інтересах: Київської міської ради, Державної екологічної інспекції

до Закритого акціонерного товариства "Пірс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва "Плесо"

про звільнення земельної ділянки та стягнення коштів у розмірі 9268,20 грн.

Щодо розгляду скарги Закритого акціонерного товариства "Пірс" від 06.09.2018 року на дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження

Головуючий суддя Котков О.В.

Судді Пукшин Л.Г.

Мельник В.І.

Представники сторін:

від прокуратури не з'явились;

від позивача-1 Баранов М.С. (представник за довіреністю);

від позивача - 2 не з'явились;

від відповідача (скаржника) Махініч Р.В. (представник за довіреністю);

від третьої особи та виконавчої служби не з'явились.

В судовому засіданні 23.10.2018р., відповідно до положень ст.ст. 233, 242 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину ухвали, повідомлено учасників справи, що повний текст ухвали буде складено та підписано 26.10.2018р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 року (головуючий суддя Головатюк Л.Д., судді Ковтун С.А., Пукшин Л.Г.) у справі №910/10953/14 позов задоволено; зобов'язано ЗАТ "Пірс" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку розташовану в м. Києві, Дніпровський район, площею 950 кв. м та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан, включаючи знесення будівель, які входять до складу ресторанного комплексу "Хутір Водограй", а саме: обіднього залу - пабу, літньої кухні, столової та бані за рахунок ЗАТ "Пірс"; стягнуто з ЗАТ "Пірс" на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у м. Києві шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 9268,20 грн.; стягнуто з ЗАТ "Пірс" в дохід Державного бюджету України 3045,00 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 року апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Пірс" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 року у справі №910/10953/14 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 року у справі №910/10953/14 - без змін.

29.05.15. на виконання вищевказаного рішення та постанови видані відповідні накази № 910/10953/14.

06 вересня 2018 року через канцелярію суду надійшла скарга б/н від 06.09.2018 року "На дії державного виконавця" Закритого акціонерного товариства "Пірс", в якій скаржник просить суд:

- поновити Закритому акціонерному товариству "Пірс" (02218, м. Київ, Дніпровський район, вулиця Райдужна, будинок 67, ) строк на подання скарги на дії державного виконавця;

- визнати дії державного виконавця Дніпровського ВДВС міста Київ ГТУЮ в м. Києві під час винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56749258 від 10.07.2018р. згідно Наказу №910/10953/14 від 29.05.2015р., виданого Господарським судом м. Києва - неправомірними;

- зобов'язати державного виконавця Дніпровського ВДВС міста Київ ГТУЮ в м. Києві повернути Наказ №910/10953/14 від 29.05.2015р., виданий Господарським судом м. Києва, - стягувачу.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.09.2018 року скаргу б/н від 06.09.2018 року передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя: Головатюк Л.Д., судді: Ковтун С.А., Пукшин Л.Г.

Розпорядженням керівника апарату № 05-23/1624 від 06.09.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи, у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя суддею Головатюком Л.Д., який був головуючим у колегіальному розгляді справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2018 року скаргу б/н від 06.09.2018 року передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя: Котков О.В., судді: Ковтун С.А., Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2018 року у справі №910/10953/14 скаргу б/н від 06.09.2018 року "На дії державного виконавця" Закритого акціонерного товариства "Пірс" залишено без руху, встановлено Закритому акціонерному товариству "Пірс" строк для усунення недоліків скарги протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

21.09.2018 року через канцелярію суду від Закритого акціонерного товариства "Пірс" надійшла заява на виконання вимог ухвали суду.

Розпорядженням керівника апарату № 05-23/1729 від 02.10.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи, у зв'язку з лікарняним судді Ковтуна С.А.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2018 року скаргу б/н від 06.09.2018 року передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Котков О.В., судді: Пукшин Л.Г., Мельник В.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 року призначено розгляд скарги б/н від 06.09.2018 року "На дії державного виконавця" Закритого акціонерного товариства "Пірс" у справі № 910/10953/14 на 16.10.2018 року.

В судовому засіданні 16.10.2018 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 23.10.2018 року представник відповідача (скаржника) скаргу підтримав та просив її задовольнити. Представник позивача-1 проти задоволення скарги заперечив.

Представники прокуратури, позивача-2, третьої особи та виконавчої служби в судове засідання не з'явилися.

За ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши скаргу і додані до неї матеріали, а також матеріали справи в цілому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи подану до суду скаргу, скаржник зазначив, що в наказі Господарського суду міста Києва від 29.05.2015р. №910/10953/14 визначено строк його пред'явлення до виконання до 29.05.2016р., з урахуванням його пред'явлення до виконання 24.06.2015р. та його поверненням стягувачеві - 19.07.2016р., на цей строк було перервано строк його пред'явлення, з урахуванням положень ч. 5 ст. 12 3акону України «Про виконавче провадження», строк пред'явлення даного наказу поновлено з 19.07.2016р., тоді як строк пред'явлення наказу до виконання сплинув 06.01.2017 року, оскільки Київська міська рада є державним органом. Отже, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №56749258 від 10.07.2018р. з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 29.05.2015р. №910/10953/14 винесена державним виконавцем з порушенням встановленого ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строку пред'явлення до примусового виконання.

Представник Київської міської ради проти доводів, викладених скаржником у скарзі, заперечив, посилаючись на те, що Київська міська рада не є державним органом, а є органом місцевого самоврядування, тому положення ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» щодо строку пред'явлення наказу до примусового виконання протягом трьох місяців не застосовується, застосуванню підлягає загальний строк - три роки.

Як вже було встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 року у справі №910/10953/14 позов задоволено; зобов'язано ЗАТ "Пірс" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку розташовану в м. Києві, Дніпровський район, площею 950 кв.м та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан, включаючи знесення будівель, які входять до складу ресторанного комплексу "Хутір Водограй", а саме: обіднього залу - пабу, літньої кухні, столової та бані за рахунок ЗАТ "Пірс"; стягнуто з ЗАТ "Пірс" на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у м. Києві шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 9268,20 грн.; стягнуто з ЗАТ "Пірс" в дохід Державного бюджету України 3045,00 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 року апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Пірс" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 року у справі №910/10953/14 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 року у справі №910/10953/14 - без змін.

29.05.15. на виконання вищевказаного рішення та постанови видані відповідні накази № 910/10953/14.

24.06.2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47962820 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 29.05.2015р. №910/10953/14, встановлено боржнику строк для самостійного виконання рішення - в семиденний строк з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

19.07.2016 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. В постанові встановлено, що 22.10.2015, 01.12.2015, 14.12.2015, 03.03.2016 відповідно до актів державного виконавця рішення суду в частині звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки (код ділянки 66:059:018) площею 950 кв.м. виконано частково, шляхом демонтаж будівель В подальшому державним виконавцем 21.03.2016, 31.03.2016 та 23.06.2016 направлялися вимоги на адресу стягувана Київської міської ради та Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища, вимоги для забезпечення відповідною технікою для проведення виконавчих дій, однак вищевказані вимоги залишилися без розгляду. 02.07.2016 на адресу стягувача Київської міської ради направлено лист щодо авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено ст. 42 Законом України «Про виконавче провадження», станом на 19.07.2016 інформація щодо розгляду листа до Відділу не надійшла.

10.07.2018 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56749258 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 29.05.2015р. №910/10953/14.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон). Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавців.

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

При здійсненні судового розгляду скарги на дії державного виконавця на стадії виконавчого провадження суд повинен встановити факт порушення прав сторін виконавчого провадження та вчинити дії щодо їх захисту/поновлення.

При цьому, захисту/поновленню підлягають такі порушені права, які мають наслідком невиконання рішення суду у порядку та строки, встановлені законом, а не будь-які формальні порушення, які жодним чином не впливають на право стягувача отримати належне виконання рішення суду.

Пунктом 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 року встановлено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

В ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з огляду на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Київська міська рада є органом місцевого самоврядування, а не державним органом, як стверджує скаржник, отже в силу ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» до наказу Господарського суду міста Києва від 29.05.2015р. №910/10953/14 підлягає застосуванню загальний строк пред'явлення наказу до виконання - протягом трьох років, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №56749258 від 10.07.2018р. винесена державним виконавцем у відповідності до встановленого ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строку пред'явлення до примусового виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність скарги Закритого акціонерного товариства "Пірс" від 06.09.2018 року на дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56749258 від 10.07.2018р. за викладених в ній доводів, отже відсутні підстави для визнання дій державного виконавця Дніпровського ВДВС міста Київ ГТУЮ в м. Києві під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56749258 від 10.07.2018р. згідно наказу №910/10953/14 від 29.05.2015р. неправомірними, що є підставою для відмови в задоволені скарги.

У зв'язку з відмовою в задоволені скарги, вимога скаржника зобов'язати державного виконавця Дніпровського ВДВС міста Київ ГТУЮ в м. Києві повернути наказ №910/10953/14 від 29.05.2015р., виданий Господарським судом м. Києва стягувану є похідною, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 233-235, 339-345, 255-257 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволені скарги Закритого акціонерного товариства "Пірс" від 06.09.2018 року на дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56749258 від 10.07.2018р.

Ухвала набирає законної сили 23 жовтня 2018 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 26 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя О.В.Котков

Судді Л.Г.Пукшин

В.І.Мельник