ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2715/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

в порядку спрощеного провадження без виклику сторін

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, бул. ОСОБА_1, 18, ) в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком, юридична адреса: 61010, м. Харків, Нетіченська набережна, 8; адреса для листування: 61001, м. Харків, вул.. Державінська, 4; код ЄДРПОУ ВП 25614660;

до Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації, 61038, м. Харків, Салтівське шосе, 73, ;

про стягнення заборгованості за договором про надання телекомунікаційних послуг №057101839/233 від 19.02.2013 у розмірі 58788,49грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про про стягнення заборгованості вих. №26-16/34 від 01.10.2018 (вх. № 2715/18 від 02.10.2018) до Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації в якому просить стягнути з останнього заборгованість за договором про надання телекомунікаційних послуг №057101839/233 від 19.02.2013 у розмірі 58788,49грн., що складається з 57274,05грн. основного боргу, 1291,15грн. пені та 223,29грн. 3% річних, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору щодо оплати наданих телекомункаційних послуг.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на систематичне порушення відповідачем умов договору про надання телекомунікаційних послуг №057101839/233 від 19.02.2013 у звязку з чим виникла заборгованість зі сплати відповідачем вартості отриманих послуг в сумі 58788,49грн., щодо стягнення яких позивач і звернувся до господарського суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.10.2018 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу 15-ти денний строк для надання відзиву по справі з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

25.10.2018 на адресу господарського суду Харківської області від відповідача у строки встановлені ухвалою про відкриття провадження по справі надійшов відзив на позов (вх. №30524 від 25.10.2018), в якому відповідач проти позову заперечував, посилаючись на ненадходження до Департаменту бюджетних асигнувань у повному обсязі, що, на думку відповідача, свідчить про ненастання терміну виконання зобов'язання, окрім цього відповідач просив у разі задоволення позову зменшити розмір штрафних санкцій на 50%.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

19.02.2013 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (позивачем) та Департаментом цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації (відповідачем) було укладено Договір про надання телекомунікаційних послуг № 057101839/233, згідно п. 1. якого позивач (Укртелеком), відповідно до умов Договору, зобов'язався надавати відповідачу (абонент), загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги, згідно з переліком та в обсягах, замовлених відповідачем, а відповідач зобов'язався своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 3.4.2. Договору, абонент зобов'язаний своєчасно оплачувати отримані послуги в повному обсязі.

Згідно п. 4.1. Договору, надання послуг за договором є платним. Форма розрахунків за договором - безготівкова (п. 4.2. Договору).

Відповідно до п. 4.3. Договору, система розрахунків, що застосовується Укртелекомом, - з надсиланням рахунків. Згідно п. 4.5. Договору, порядок оплати наданих послуг - кредитна система оплати.

Як визначено у п. 4.9. Договору, на послуги, не зазначені в п. 4.8. Договору, Укртелеком самостійно встановлює тарифи. Укртелеком має право змінювати такі тарифи та застосовувати за договором нові тарифи не раніше ніж через сім днів із дати їх оприлюднення, якщо більш пізній строк не визначено Укртелекомом в документі, яким затверджено тарифи. Публікація змін тарифів у засобах масової інформації та/або їх розміщення на офіційному веб-сайті Укртелекому вважається їх оприлюдненням.

Відповідно до п. 4.11. Договору, розрахунковий період становить один календарний місяць.

За умовами п. 4.15. Договору, у разі неотримання рахунка до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду, або здійснення розрахунків без застосування квитанцій (без надсилання розрахунків) абонент повинен звернутися до служби розрахунків Укртелекому для отримання інформації про належну до сплати суму.

Відповідно до п. 5.2. Договору, у разі несвоєчасної оплати наданих Укртелекомом послуг абонент сплачує пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених послуг, у розмірі облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Відповідно до п. 7.1. Договору, договір набирає чинності з дня його підписання Укртелекомом та абонентом і діє протягом одного року.

Згідно п. 7.2. Договору, якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не повідомила письмово про його припинення, договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік.

Тобто, станом на сьогоднішній час спірний договір продовжує свою дію.

Проаналізувавши правовідносини між сторонами, які виникли з договору про надання телекомунікаційних послуг № 057101839/233 від 19.02.2013, суд дійшов висновку про те, що даний договір за своє правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 181 ГК України, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно до ч. 7 ст. 179 ГПК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Як свідчать матеріали справи, відповідач постійно користується послугами зв'язку, однак систематично не оплачує заборгованість за вказаним договором, внаслідок чого позивач вимушений стягувати вказану заборгованість у судовому порядку.

Зокрема, рішенням Господарського суду Харківської області від 28.09.2016 по справі № 922/2349/16 з відповідача присуджено до стягнення на користь позивача по вказаному Договору заборгованість за період березень 2015 року - липень 2016 року.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.08.2017 по справі № 922/2424/17 з відповідача присуджено до стягнення на користь позивача заборгованість за період серпень 2016 року - травень 2017 року.

Проте, не зважаючи на рішення суду, відповідач продовжує порушувати умови Договору щодо оплати за надані послуги, внаслідок чого станом на даний час у нього існує заборгованість перед позивачем за період квітень-серпень 2018 року в розмірі 57 274,05грн. про що свідчать відповідні рахунки на оплату телекомунікаційних послуг за вказаний період, які одночасно є актами приймання-передавання виконаних робіт, про що прямо в них зазначено (рахунок-акт №4.2018.002330 за телекомунікаційні послуги за квітень 2018 від 30.04.2018 на суму 11936,89грн., рахунок-акт №5.2018.002330 за телекомунікаційні послуги за травень 2018 від 31.05.2018 на суму 11765,70грн., рахунок-акт №6.2018.002330 за телекомунікаційні послуги за червень 2018 від 30.06.2018 на суму 12081,95грн., рахунок-акт №7.2018.002330 за телекомунікаційні послуги за липень 2018 від 31.07.2018 на суму 12059,60грн., рахунок-акт №8.2018.002330 за телекомунікаційні послуги за серпень 2018 від 31.08.2018 на суму 9429,91грн.) .

Крім того, заборгованість відповідача перед позивачем підтверджується листом відповідача вих..№03-02-04/1093 від 10.09.2018 в якому відповідач повідомляв позивача про неможливість проведення розрахунку за надані телекомунікаційні послуги у звязку з арештом поточних рахунків відповідача

Таким чином, як зазначає позивач, у звязку з простроченням відповідача виконання умов договору щодо здійснення розрахунку за надані послуги згідно п. 5.2 договору, позивач просить стягнути заборгованість за договором про надання телекомунікаційних послуг №057101839/233 від 19.02.2013 у розмірі 58788,49грн., що складається з 57274,05грн. основного боргу, 1291,15грн. пені та 223,29грн. 3% річних Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГК України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, суд зазначає про те, що заперечення відповідача проти позову з підстав відсутності бюджетних асигнувань, у звязку з чим, як вважає відповідач не настав обовязок щодо виконання грошового зобовязання перед позивачем по сплаті вартості отриманих послуг ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р., відсутність бюджетних асигнувань, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі 905/2358/16.

На підставі вищевказаного, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача в частині стягнення заборгованості за договором про надання телекомунікаційних послуг №057101839/233 від 19.02.2013 щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі - 57274,05грн. за період прострочення з квітня 2018 по серпень 2018 є правомірною та обґрунтованою та такою, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо стягнення з відповідача пені за заявлений позивачем період прострочення з квітня 2018 по серпень 2018, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п. 5.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором.

Відповідно до п. 5.2. Договору, у разі несвоєчасної оплати наданих Укртелекомом послуг абонент сплачує пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених послуг, у розмірі облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за заявлені періоди прострочення у розмірі 1291,15 грн., на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 253-255, 549 ЦК України, ст. 231, 232 ГК України, ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими.

Водночас, як вбачається з відзиву відповідача, останній просить у випадку задоволення позову зменшити розмір штрафних санкцій заявлених до стягнення позивачем у звязку з скрутним фінансовим становищем та арештом рахунків відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з аналізу вказаної норми, суд вважає таке клопотання недоведеним та необгрунтованим, оскільки відповідачем не надано жодних доказів скрутного матеріального становища та відсутності на його рахунку коштів необхідних для проведення розрахунку з відповідачем, а тому, приймаючи до уваги, що відповідач прострочив виконання зобовязання перед позивачем, суд дійшов висновку про безпідставність клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 50 %, а тому приймаючи до уваги систематичність порушення відповідачем умов договору про надання послуг, враховуючи спів розмірність нарахованих штрафних санкцій та суми основної заборгованості, суд відмовляє відповідачу в зменшенні штрафних санкцій.

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь 223,29 грн. - 3% річних, суд виходить з наступного.

Приписами п. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунків, які містяться в позовній заяві щодо 3% річних, позивач нараховує 3% річних за прострочення відповідача по оплаті отриманих послуг за квітень 2018 (рахунок-акт №4.2018.002330 за телекомунікаційні послуги за квітень 2018 від 30.04.2018 на суму 11936,89грн.) за травень 2018 (рахунок-акт №5.2018.002330 за телекомунікаційні послуги за травень 2018 від 31.05.2018 на суму 11765,70грн.) за червень 2018 (рахунок-акт №6.2018.002330 за телекомунікаційні послуги за червень 2018 від 30.06.2018 на суму 12081,95грн.) за липень 2018 (рахунок-акт №7.2018.002330 за телекомунікаційні послуги за липень 2018 від 31.07.2018 на суму 12059,60грн.) за серпень 2018 (рахунок-акт №8.2018.002330 за телекомунікаційні послуги за серпень 2018 від 31.08.2018 на суму 9429,91грн.) у сумі 223,29 грн..

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 223,29 грн. законними та обґрунтованими.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з платіжного доручення №16231 від 20.09.2018 на суму 1762,00грн., позивачем сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн., враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст. 129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 4, 13-15, 41-46, 80, 86, 129, 233, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації (61038, м.Харків, Салтівське шосе, буд. 73; ідентифікаційний код 23000066) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м.Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18; ідентифікаційний код 21560766) в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (61010, м.Харків, Нетіченська набережна, буд. 8; ідентифікаційний код 25614660) заборгованість за договором про надання телекомунікаційних послуг №057101839/233 від 19.02.2013 у розмірі 58788,49грн., що складається з 57274,05грн. основного боргу, 1291,15грн. пені та 223,29грн. 3% річних,а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762, 00 грн..

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 05.11.2018.

Суддя ОСОБА_2