РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2018 року м. Чернігів справа № 927/370/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Репех О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви
за позовом Чернігівської міської ради 14000, м. Чернігів, вул. Магістратська, 7
До Приватного підприємства «Енерго Ресурс»
01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34
про стягнення 40 445 грн. 70 коп.

у присутності представників:

від позивача: ОСОБА_1 гол. спец-т юр. відділу управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради, дов. від 28.03.2018р. № 1-24/367

від відповідача: ОСОБА_2 предст., дов. б/н від 21.06.2018р.

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судовому засіданні 02.10.2018р. та з 02.10.2018р. по 16.10.2018р., на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 16.10.2018р., на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

18 травня 2018 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Чернігівської міської ради до Приватного підприємства «Енерго Ресурс» про стягнення 40 445,70 грн. збитків у вигляді неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою у період з 31.01.2012р. по 12.10.2016р. включно.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог чинного законодавства України щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,0114 га, розташовану в м. Чернігові по проспекту Перемогу, 49, внаслідок чого органом місцевого самоврядування неотримані грошові кошти в сумі 40 445,70 грн., які мали б бути сплачені товариством як орендна плата у період з 31.01.2012р. по 12.10.2016р. включно.

Розрахунок розміру збитків був проведений у відповідності з рішенням Чернігівської міської ради від 31.03.2011р. «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Чернігова станом на 01.01.2010р.», яким встановлено, що розрахунок розміру податку на землю та орендної плати проводиться відповідно до грошової оцінки земель різного функціонального призначення у розрізі економіко планувальних зон. При розрахунку суми збитків враховані вимоги рішень Чернігівської міської ради від 29.07.2011р. «Про затвердження ставок земельного податку та встановлення розмірів орендної плати в місті Чернігові» та від 30.01.2015р. «Про місцеві податки» зі змінами та доповненнями; розмір збитків був визначений за ставками орендної плати на рівні 4 відсотків нормативної грошової оцінки (землі комерційного використання).

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 02.03.2018р. № 109 затверджено акт від 12.02.2018р. № 32 про визначення збитків власнику землі.

На даний час, збитки у добровільному порядку відповідачем не відшкодовані.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2018р.:

позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі;

постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження;

підготовче засідання призначено на 22.06.2018р.

У встановлений господарським судом процесуальний строк відзив на позов відповідачем поданий не був.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.06.2018р. продовжено строк підготовчого провадження до 23.08.2018р., відкладено підготовче засідання на 09.08.2018р.

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Господарського суду Чернігівської області від 06.08.2018р. № 02-01/44/18 був призначений повторний автоматичний розподіл справи № 927/370/18, внаслідок якого для її розгляду визначено суддю А.С.Сидоренка.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.08.2018р., зокрема:

прийнято до розгляду справу № 927/370/18 за позовом Чернігівської міської ради до Приватного підприємства «Енерго Ресурс» про стягнення 40 445,70 грн.;

підготовче судове засідання призначено на 28.08.2018р.

27 серпня 2018 року відповідачем подане до Господарського суду Чернігівської області клопотання б/н від 23.08.2018р. про залучення документів: відзиву б/н від 23.08.2018р. на позовну заяву та заяви б/н від 23.08.2018р. про застосування строку позовної давності.

При цьому, відповідач зазначає, що примірник позовної заяви отриманий ним лише під час ознайомлення 15.08.2018р. повноважного представника з матеріалами справи, тобто до вказаної дати у нього не було можливості підготувати відзив та подати його господарському суду у встановлений ним процесуальний строк.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на положення Податкового кодексу України (ст. ст. 147, 265 та 286), за змістом яких підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Оскільки рішення Чернігівської міської ради від 31.01.2012р. «Про надання, вилучення і передачі земельних ділянок юридичним та фізичним особам в межах м. Чернігова» містить відомості щодо кадастрових номерів спірної земельної ділянки, на думку відповідача, позивач не був позбавлений можливості отримати дохід у вигляді плати за землю в порядку, передбаченому Податковим кодексом України.

Одночасно, відповідачем подана заява про застосування строку позовної давності.

В підготовчому судовому засіданні 28.08.2018р. представником відповідача заявлено усне клопотання про поновлення встановленого судом процесуального строку.

В підготовчому судовому засіданні 28.08.2018р. суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 02.10.2018р.

28 вересня 2018 року до Господарського суду Чернігівської області позивачем подана відповідь від 28.09.2018р. № 177/06-03 на відзив, зі змісту якого вбачається, що орган місцевого самоврядування не погоджується з позицією відповідача. При цьому, позивач зазначає, що положення чинного законодавства України саме на землекористувача покладає обовязок вчинення дій з виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою і подальшого звернення до уповноваженого органу із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки після чого їй присвоюється кадастровий номер. Відповідач неодноразово повідомлявся про необхідність укладення договору оренди земельної ділянки, проте набувши у власність обєкти нерухомості, заходи щодо оформлення використання землі підприємством не вживались.

Крім того, 28 вересня 2018 року до Господарського суду Чернігівської області позивачем подано заперечення від 28.09.2018р. № 178/06-03 на клопотання про залучення документів та заяву про застосування строку позовної давності. В поданому запереченні позивач посилається на існування підстав для залишення поданого відповідачем відзиву на позов без задоволення, оскільки він був поданий після закінчення встановленого судом процесуального строку за відсутності відповідної заяви на його поновлення.

Також позивач заперечує проти застосування строку позовної давності, посилаючись на затвердження виконавчим комітетом Чернігівської міської ради розміру збитків, завданих відповідачем внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів за фактичний час користування землею.

В підготовчому судовому засіданні 02.10.2018р. суд дійшов висновку про можливість поновлення пропущеного відповідачем процесуального строку та залучити поданий ним відзив до матеріалів справи.

В підготовчому судовому засіданні 02.10.2018р., на підставі ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву.

Після перерви повноважними представниками сторін подані заяви про початок розгляду справи по суті після закінчення підготовчого судового засідання, тобто 02.10.2018р.

Згідно з ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні 02.10.2018р., враховуючи письмову згоду сторін, суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в судовому засіданні 02.10.2018р.

В судовому засіданні 02.10.2018р., на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 16.10.2018р.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформована 17.11.2017р.) (а.с. 22), відповідач є власником нежилого приміщення (приміщення відділення банку) загальною площею 64,7 м2 загальною вартістю 33636,86 грн., розташованого в м. Чернігів, проспект Перемоги, 49, придбаного на підставі договору купівлі-продажу від 30.04.2009р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим за № 2781.

21 грудня 2011 року відповідач звернувся до позивача із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку, та передання в оренду земельної ділянки площею 0,0123 га, розташованої в м. Чернігів по проспекту Перемоги, 49, для обслуговування нежилого приміщення.

Відповідне звернення отримано виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 21.12.2011р., що підтверджується відтиском штампу на копії заяви (вх. № 22-9443).

Рішенням сімнадцятої сесії Чернігівської міської ради шостого скликання від 31.01.2012р. «Про надання, вилучення і передачі земельних ділянок юридичним та фізичним особам в межах м. Чернігова» (а.с. 24) вирішено:

враховуючи договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 30.04.2009 № 2781, Приватному підприємству «Енерго Ресурс» передати земельну ділянку в довгострокову оренду, строком на 7 років, загальною площею 0,0123 га по проспекту Перемоги, 49 для експлуатації нежилого приміщення (землі житлової та громадської забудови); встановити розмір орендної плати на рівні 4-кратного розміру земельного податку, у т.ч.:

площею 0,0114 га ділянка № 1 (кадастровий номер :01:032:0614);

площею 0,0009 га ділянка № 2, двір спільного користування без реального виділення в натурі (кадастровий номер :01:032:0636).

20 квітня 2012 року позивачем на адресу відповідача був направлений лист від 20.04.2012р. № 2099 з повідомленням про необхідність термінового отримання договору оренди на земельну ділянку по проспекту Перемоги, 49 в м. Чернігів; одночасно відповідач був повідомлений про те, що у разі неукладення договору оренди земельної ділянки можливим є розгляд питання про припинення права користування земельною ділянкою.

В подальшому позивач неодноразово звертався до відповідача з відповідними проханнями від 19.11.2013р. № 7171, від 29.11.2013р. № 7419, від 13.02.2014р. № 791 та від 18.03.2016р. № 1837, проте з боку останнього вони залишились без уваги. При цьому, разом з листом від 18.03.2016р. № 1837 на адресу відповідача був направлений примірник договору оренди земельної ділянки № 3977 разом з додатками до нього (отриманий 27.03.2016р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 311).

23 листопада 2017 року позивач звернувся до відповідача з проханням (лист від 21.11.2017р. № 7014) надати обґрунтовані пояснення щодо вжитих заходів, направлених на оформлення та реєстрацію права користування земельною ділянкою по проспекту Перемоги, 49 в м. Чернігів в період володіння обєктом нерухомості та врегулювання питання сплати до бюджету Чернігівської міської ради суми занижених платежів за визначену земельну ділянку. Відповідний лист отриманий відповідачем 27.11.2017р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 006.

Листом від 01.12.2017р. № 167 відповідач повідомив управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради про те, що він не має права укладати договір оренди земельної ділянки по проспекту Перемоги, 49, оскільки нежитлове приміщення, розташоване за відповідною адресою, підприємством було продано на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 13.10.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 2071; на підтвердження даного факту відповідачем була надіслана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформована 01.12.2017р. Відповідний лист отриманий управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради 13.12.2017р. (відтиск штампу на його копії (вх. № 2863)).

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 27.07.2017р. № 326 «Про утворення комісії з визначення розміру збитків, заподіяних порушниками земельного законодавства власникам землі та землекористувачам» утворено комісію з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам.

30 січня 2018 року управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради на адресу відповідача був направлений лист від 26.01.2018р. № 01-21/94 з повідомленням про те, що 12.02.2018р. відбудеться засідання комісії з визначення розміру збитків, заподіяних порушниками земельного законодавства власникам землі та землекористувачам, на якому буде розглядатися питання щодо визначення збитків, нанесених Чернігівській міській раді при використанні Приватним підприємством «Енерго Ресурс» земельної ділянки площею 0,0114 га по проспекту Перемоги, 49 в м. Чернігів.

Вказаний вище лист був отриманий відповідачем 02.02.2018р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 419.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 02.02.2018р. № 109 (п. 1.1) затверджено акт № 32 від 12.02.2018р. комісії про визначення розміру збитків власнику землі в особі Чернігівської міської ради на території Чернігівської міської ради, заподіяних при використанні відповідачем земельної ділянки загальною площею 0,0114 га по проспекту Перемоги, 49 в місті Чернігові, з порушенням земельного законодавства за період з 31.01.2012р. по 12.10.2016р. включно в сумі 40 445,70 грн.

06 березня 2018 року управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради на адресу відповідача було направлено повідомлення від 05.03.2018р. № 01-21/293 з пропозицією у 10-денний термін з дня його надходження розглянути і повідомити про результати розгляду міську раду. Одночасно відповідачу були надіслані копії акту про визначення розміру збитків власнику землі в особі Чернігівської міської ради на території Чернігівської міської ради від 12.02.2018р. № 32 та рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 02.02.2018р. № 109.

Відповідне повідомлення було отримано відповідачем 12.03.2018р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 982.

12 березня 2018 року управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради на адресу відповідача був направлений лист від 12.03.2018р. № 01-21/312 з пропозицією укласти договір про добровільне відшкодування збитків, спричинених власникам землі та землекористувачам, за умовами якого підприємство мало б в строк до 03.04.2018р. відшкодувати органу місцевого самоврядування збитки в сумі 40 445,70 грн. Одночасно на відповідачу був надісланий примірник відповідного договору.

Відповідний лист був отриманий відповідачем 14.03.2018р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 706.

Листом від 27.03.2018р. № 20 відповідач повідомив управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради про те, він не є власником нерухомого майна та земельної ділянки площею 0,0114 га за адресою: проспект Перемоги, 49 в м. Чернігові, у звязку з чим відсутня заборгованість; при цьому, примірник відповідного договору повернутий відповідачем без підпису.

Відповідний лист отриманий управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради 10.04.2018р. (відтиск штампу на його копії (вх. № 1046)).

На день звернення позивача з даним позовом до господарського суду відповідний договір відповідачем укладений не був, збитки не відшкодовані.

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами ст. ст. 13, 14, 142, 143, 145 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, зокрема, управляють майном, що є в комунальній власності; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону.

Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до ст. ст. 80, 83, 90 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю, зокрема, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Власники земельних ділянок мають право, зокрема, продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом.

Статтею 93 Земельного кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

За змістом ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України).

Згідно ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Положеннями ст. 123 Земельного кодексу України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів.

Приписом ст. 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У відповідності з ст. ст. 152, 156, 157 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

За змістом положень ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Зазначена норма кореспондується з положеннями ст. 224 Господарського кодексу України, якою встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною (ст. 225 Господарського кодексу України).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст. 1166 Цивільного кодексу України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

Як вже було вказано вище, в грудні 2011 року відповідач звертався до органу місцевого самоврядування із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку та передання в оренду відповідної земельної ділянки.

За результатами розгляду відповідної заяви, позивачем прийнято рішення передати відповідачеві в довгострокову оренду строком на 7 років земельну ділянку загальною площею 0,0123 га по проспекту Перемоги, 49 в м. Чернігів для експлуатації нежилого приміщення з одночасним встановленням орендної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, неодноразові звернення управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради щодо необхідності укладення договору оренди земельної ділянки залишені відповідачем без реагування.

Даний факт свідчить про невжиття відповідачем заходів, спрямованих на вирішення спірного питання, що є порушенням вимог чинного законодавства України щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а тому позовні вимоги про стягнення 40 445,70 грн. збитків являються обґрунтованими.

В той же час, суд за заявою відповідача застосовує позовну давність до вимог за період 31.01.2012р. по 30.04.2015р. на загальну суму 24 227,69 грн.

Отже, з відповідача підлягають стягненню збитки за період з 01.05.2015р. по 12.10.2016р. в розмірі 19 048,92 грн.

Заперечення відповідача про наявність у позивача можливості отримати дохід у вигляді плати за землю в порядку, передбаченому Податковим кодексом України, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до ст. 288 цього Кодексу, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

За відсутності укладеного між сторонами договору оренди відсутні і підстави для стягнення заборгованості по орендній платі.

Заперечення позивача про те, що на його вимоги не поширюється позовна давність не ґрунтується на положеннях законодавства.

Згідно ст. ст. 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як було вказано вище, позивач з початку 2012 року був обізнаний з тією обставиною, що право користування земельною у відповідача належним чином не оформлено, однак звернувся з відповідною позовною заявою до суду лише 18 травня 2018 року.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 13, 14 Конституції України, ст. 3, 80, 122, 124, 206 Земельного кодексу України, ст. 11, 22 Цивільного кодексу України, ст. 129, 165, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_2 Чернігівської міської ради до Приватного підприємства «Енерго Ресурс» про стягнення 40 445,70 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Енерго Ресурс» (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, код 36087128) на користь Чернігівської міської ради (р/р 0002, Отримувач: УК у м. Чернігові/м.Чернігів/24062200, код 38054398, банк отримувача ГУ ДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592, 14000, м. Чернігів, вул. Магістратська, 7, код 34339125) 19 048 грн. 92 коп. збитків та 829 грн. 90 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 26.10.2018р.

Суддя А.С.Сидоренко