ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2018 р. Справа № 911/1156/18

За позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція"

до Приватного підприємства "УКРЗІЗ"

про стягнення 113 046,35грн

Суддя С.І.Чонгова

За участю секретаря судового засідання Савчук М.Ф.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 26.04.2016);

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" (далі - ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція") звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства "УКРЗІЗ" (далі ПП "УКРЗІЗ") та просить суд стягнути штрафні санкції в сумі 113 046,35грн, а саме:

- 15 990,77грн пеня за період прострочення з 01.12.2017 по 12.12.2017;

- 55 228,56грн - пеня за період прострочення з 01.12.2017 по 14.12.2017;

- 37 112,56грн - пеня за період прострочення з 01.12.2017 по 19.12.2017;

- 1 950,00грн - пеня за період прострочення з 01.12.2017 по 26.12.2017;

- 2 764,27грн - пеня за період прострочення з 01.12.2017 по 28.12.2017.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору на постачання товару №53-123-01-17-03761 від 24.10.2017 в частині оплати за постачання спеціального робочого одягу у встановлений договором строк.

Відповідач у справі ПП "УКРЗІЗ" документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.07.2018 підготовче судове засідання відкладено та призначено на 23.07.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.07.2018 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Під час судового розгляду по суті відповідачем подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

24.10.2017 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" (покупець) та Приватним підприємством «УКРЗІЗ» (постачальник) укладено договір на постачання товару №53-123-01-17-03761 (далі договір, а.с. 12-17).

За умовами договору постачальник зобовязується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобовязання прийняти і сплатити товар код CVP 18130000-9 по ДК 021:2015- спеціальний робочий одяг (спеціальний робочий одяг) (далі-товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації №1 (додаток до договору №1), що є невідємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару не раніше 2017 року (п.1.1 договору).

Згідно з п.2.1 договору, загальна вартість товару складає: 7 966 783,20грн з ПДВ.

У відповідності до п.3.1 договору, постачання здійснюється: з 01.11.2017 по 30.11.2017 транспортом постачальника, з обовязковою присутністю представника постачальника, на умовах: DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство» або ВП «ЮУАЕС» відповідно до Правил Інкотермс-2010; Термін постачання може бути змінений за погодженням сторін, шляхом укладання додаткової угоди.

Відповідно до п.3.3 договору, датою постачання є дата отримання товару на складі покупця з відміткою в накладній про прийняття товару.

У разі порушення зобовязання за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, «постачальник» зобовязаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожен день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару (п.4.1 договору).

Згідно з п.11.3.1 договору, постачальник зобовязаний забезпечити постачання товарів у строки, встановлені цим договором.

Договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами, та скріплення печаткою (п.12.1 договору).

Пунктом 12.2 договору передбачено, що дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.12.1 цього договору, та закінчується 31.12.2018.

Як встановлено під час розгляду справи, між сторонами узгоджено та підписано специфікацію №1 (а.с.18-39).

Згідно видаткової накладної №УЗ-0000173 від 27.11.2017 відповідачем поставлено позивачу товар на суму 562296,00грн (а.с.40-42).

Крім того, відповідачем поставлено товар відповідно до видаткових накладних: №УЗ-0000200 від 12.12.2017 на суму 1332564,00грн (а.с. 43-44); №УЗ-0000201 від 12.12.2017 на суму 3015564,00грн (а.с. 45); №УЗ-0000202 від 12.12.2017 на суму 427024,80грн (а.с.46); №УЗ-0000203 від 12.12.2017 на суму 502308,00грн (а.с.47-48); №УЗ-0000204 від 18.12.2017 на суму 1115486,40грн (а.с. 49-51); №УЗ-0000205 від 18.12.2017 на суму 192000,00грн (а.с.52); №УЗ-0000206 від 18.12.2017 на суму 645816,00грн (а.с.53)4 №УЗ-0000212 від 26.12.2017 на суму 75000,00грн (а.с. 54-55); №УЗ-0000216 від 28.12.2017 на суму 98724,00грн (а.с. 56).

Позивач зазначає, що відповідно до п 3.1 договору відповідач повинен був поставити товар по 30.11.2017, проте поставка товару на суму 7404487,20грн відбулася з порушенням терміну, а саме: за видатковою накладною №УЗ-0000200 поставка відбулася 13.12.2017, за видатковими накладними №УЗ-0000201 від 12.12.2017, №УЗ-0000202 від 12.12.2017, №УЗ-0000203 від 12.12.2017 - 15.12.2017; за видатковими накладними №УЗ-0000204 від 18.12.2017, №УЗ-0000205 від 18.12.2017, №УЗ-0000206 від 18.12.2017 - 20.12.2017; за видатковою накладною №УЗ-0000212 від 26.12.2017 - 26.12.2017 за видатковою накладною №УЗ-0000216 від 28.12.2017 - 29.12.2017, що підтверджено відмітками на видаткових накладних.

Позивачем на адресу відповідача направлялись претензії №32/19306 від 28.12.2017, №32/359 від 11.04.2018, що підтверджується фіскальними чеками та описами вкладення, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.57-62).

Однак, відповіді на претензії відповідачем не надано, сплату пені за порушення термінів поставки не здійснено.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення відповідного зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначено ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідачем подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, в якому просить зменшити штрафні санкції, що просить стягнути ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" з ПП «УКРЗІЗ» з 113 046,35грн до 30 000,00грн. Своє клопотання ПП «УКРЗІЗ» обґрунтовує тим, що продукція згідно даного договору високотехнологічна зі спеціальних тканин і виготовляється за спецзамовленням з використанням спеціалізованих швейних машин, і не зважаючи на затримку поставки окремих позицій підприємство виконало поставку в передбаченому в договорі обсязі.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 233 Господарського кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшити розмір санкцій, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Однак, відповідачем не надано доказів в обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені. Посилання відповідача на те, що затримкою поставки продукції згідно даного договору являється її високотехнологічніть та виготовлення зі спеціальних тканин за спецзамовленням з використанням спеціалізованих швейних машин не є винятковим випадком у розумінні частини 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, за наявності якого можливо зменшити розмір пені. Відповідач не був позбавлений можливості щодо узгодження інших ніж передбачено договором строків виготовлення та поставки продукції. Ст. 42 Господарського кодексу України передбачає ,що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Крім того, відповідач документально не обґрунтував підстави клопотання. Отже, суд немає підстав для задоволення клопотання.

Сторонами у справі не оспорюється факт виконання відповідачем зобовязань з поставки товару, сторони вільні в укладенні договору виборі контрагенту та визначенні умов договору, проте, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач підписавши договір зобовязаний був здійснити поставку товару у термін визначений договором.

У відповідності до п.3.1 договору, постачання здійснюється: з 01.11.2017 по 30.11.2017.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, вимоги позивача у даній справі є обґрунтованими, а вимоги про стягнення 113046,35грн пені, такими що підлягають задоволенню.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 1762грн.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «УКРЗІЗ» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, провулок Амосова, 32/2; ідентифікаційний код 39032930) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд.3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, промзона; ідентифікаційний код 20915546) 113046,35грн пені, а також 1762,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 16.08.2018

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова