ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" жовтня 2018 р. м. Київ Справа № 911/2380/18

Суддя Чонгова С.І., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Пухляк Олексія Петровича заборгованості за договором про постачання електричної енергії №1257 (220018043) від 18.06.2007 в розмірі 194550,29грн, у т.ч.: 81322,21грн основної заборгованості, 8877,24грн пені, 8529,85грн інфляційних втрат, 2866,22грн 3 % річних.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» звернулось до господарського суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Пухляк Олексія Петровича 194550,29грн, у т.ч.: 81322,21грн основної заборгованості, 8877,24грн пені, 8529,85грн інфляційних втрат, 2866,22грн 3 % річних.

Частиною 1 ст. 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що пеня за своєю правовою природою є не грошовою заборгованістю за договором, а видом штрафних санкцій, яку сторона сплачує у разі невиконання/неналежного виконання свого грошового зобов'язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги про сплату нарахувань, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань, хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом компенсації за порушення зобов'язань.

Згідно з пункту третього частини першої 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Згідно до частини третьої статті 152 ГПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи, що в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги про стягнення 8877,24грн пені, 8529,85грн інфляційних втрат, 2866,22грн 3 % річних, які за своєю правовою природою не є вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором та не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, суд відмовляє у видачі судового наказу в частині цих вимог.

Відповідно до частини другої статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст.509, 549, 611, 625 ЦК України ст.ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Київобленерго» про видачу судового наказу в частині вимог про стягнення з фізичної особи-підприємця Дзюбан Олега Віталійовича 8877,24грн пені, 8529,85грн інфляційних втрат, 2866,22грн 3 % річних за договором про постачання електричної енергії №1257 (220018043) від 18.06.2007.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 30.10.2018

Суддя С.І. Чонгова