ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/710/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Чкан Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Кегичівської селищної ради (Харківська обл., смт. Кегичівка)
до Приватного підприємства "Торгівельні ряди" (Харківська обл., смт. Кегичівка)
про стягнення 112150,93 грн та розірвання договору,
за участю представників:

позивача - т.в.о. селищного голови ОСОБА_1 (рішення №300 від 23.12.2016), ОСОБА_2 (довіреність від 10.09.2018);

відповідача - директора ОСОБА_3 (наказ від 07.10.2008);

ВСТАНОВИВ:

Кегичівська селищна рада (надалі - позивач) надала Господарському суду Харківської області позовну заяву, в якій просить стягнути з Приватного підприємства "Торгівельні ряди" (надалі - відповідач) 73549,04 грн заборгованості по орендній платі та 38601,89 грн пені, а також розірвати договір оренди земельної ділянки та майна, укладений 01 вересня 1998 року між Кегичівською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кегичівський ринок" (правонаступником якого є ПП "Торгівельні ряди"), який зареєстровано в Книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 01.09.1998 за №10.

В обґрунтування позову Кегичівська селищна рада посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди земельної ділянки та майна - несплату орендних платежів на протязі 7 місяців (з серпня 2017 року по лютий 2018 року), що призвело до утворення значної заборгованості перед місцевим бюджетом порушує майнові інтереси громади смт Кегичівка, в особі Кегичівської селищної ради.

Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду від 27.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №922/710/18; встановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви повністю.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви повністю, посилаючись на те, що за узгодженими із податковим органом розрахунками із орендної плати за землю рахується переплата, яка станом на майбутнє початок 2019 року складатиме 69447,60 грн.

У відповіді на відзив позивач вважає, що вказаний відзив є необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, а тому не підлягає врахуванню судом.

Відповідач надав доповнення до відзиву на позовну заяву, в яких він зазначає, що право позивача на своєчасне отримання орендної плати за землю, за захистом якого він звернувся до суду, не порушене, у зв`язку з чим, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 18.05.2018 підготовче провадження було продовжено на 30 днів по 25.06.2018.

04.06.2018 до господарського суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив (вх.№16043).

14.06.2018 ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 03.07.2018 о 14:00 год.

Розпорядженням керівника апарату суду №344/2018 від 03.07.2018 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у звязку із хворобою судді Шарко Л.В.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (заяви) між суддями від 03.07.2018 справу №922/710/18 передано для розгляду судді Ольшанченку В.І.

03.07.2018 ухвалою суду повідомлено сторін про повторне проведення підготовчого провадження, у звязку зі зміною складу суду, та про відкладення підготовчого засідання на 18.07.2018 о 12:30 год.

18.07.2018 підготовче засідання було відкладено на 06.08.2018 об 11:30 год, про що ухвалою повідомлено сторін.

06.08.2018 відповідач надав письмові додаткові пояснення із розрахунком розміру авансу (переплати) за договором оренди земельної ділянки станом на дату позову.

06.08.2018 протокольною ухвалою продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів за клопотанням відповідача та підготовче засідання відкладено на 10.09.2018 о 14:00 год.

Ухвалою суду від 10.09.2018 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.09.2018 об 11:30 год, про що повідомлено сторін.

26.09.2018 в судовому засіданні була оголошена перерва до 09.10.2018 о 14:00 год.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до статуту приватного підприємства "Торгівельні ряди", зареєстрованого у Кегичівській районній державній адміністрації Харківської області за №04059585Ю00I0085 від 15.06.2000, Приватне підприємство "Торгівельні ряди" (відповідач) створено шляхом реорганізації Товариства з обмеженою відповідальністю "Кегичівський ринок". Підприємство є правонаступником всіх прав та обовязків ТОВ "Кегичівський ринок", що витікають з договору оренди земельної ділянки та майна від 01.09.1998, укладеного з Кегичівською селищною радою Кегичівського району, а також прав та обовязків ТОВ "Кегичівський ринок", які утворилися від організації ринку та надання послуг населенню по утриманню торгівельних місць на ринку.

01.09.1998 між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки та майна, зареєстрований в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею за №10 (надалі - договір), за яким рада (позивач) надає, а орендар (відповідач) приймає в оренду індивідуально визначену земельну ділянку площею 4949 кв м для організації селищного постійно діючого ринку, реалізації предмету своєї статутної діяльності.

Відповідно до п. 2.2 договору термін оренди - 25 років від дня укладення договору з переважним правом орендаря на продовження терміну дії договору на наступні десять років.

Згідно з п. 4.4 договору орендна плата за землю сплачується орендарем щомісячно в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян шляхом її перерахування на розрахунковий рахунок ради.

Пунктом 6.3 договору сторони визначили, що за несвоєчасну сплату сум передбачену пунктами 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 цього договору з орендаря стягується пеня у розмірі 0,5% відсотків від несплаченої суми за кожен день прострочки платежу.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що договір може бути змінений або розірваний тільки з письмової згоди сторін або не виконанням однієї із сторін умов цього договору.

У пункті 8.2. договору сторони передбачили, що в разі не досягнення згоди, матеріали передаються на розгляд арбітражного суду.

01.01.2008 між сторонами був укладений додаток до договору, в якому вони дійшли згоди збільшити розмір орендної плати на коефіцієнт індексації за 2007 рік (1,028), який становитиме 10915,91 грн, та визначили спосіб внесення орендної плати, а саме, що орендна плата вноситься щомісячно рівними долями в сумі 909,66 грн на рахунок селищної ради не пізніше 30 числа наступного за звітним місяцем поточного року.

В додатку від 03.01.2011 до договору сторони збільшили розмір орендної плати до 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 44394,07 грн, яка вноситься щомісячно рівними долями в сумі 3699,51 грн на рахунок селищної ради не пізніше 30 числа наступного за звітним місяцем поточного року.

18.02.2013 між сторонами була підписана додаткова угода за №25 до договору, в п. 2 якої сторони змінили п. 4.1 договору та узгодили, що річна орендна плата становить 6% від нормативної грошової оцінки - 67087,65 грн.

До додаткової угоди від 18.02.2013 позивачем додано копію витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.02.2013 за №01-40/226, згідно якої нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 2013 рік становить 1118127,57 грн.

Додатковою угодою від 01.01.2014 до договору сторони внесли зміни у договір, а саме п. 5.1 договору виклали в такій редакції: "нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4949 кв м згідно витягу з технічної документації №01-40/226 становить 1118127,57 грн виходячи із вартості 225,93 грн/кв м". Пункт 9 договору сторони виклали у наступній редакції: "орендна плата вноситься орендарем в розмірі 7 відсотків від нормативної грошової оцінки згідно рішення №946 LI сесії VI скликання Кегичівської селищної ради від 11.02.2014, що складає 78268,93 грн".

В додатковій угоді №36 від 01.01.2015 сторони визначили, що відповідно до п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України з врахуванням змін, внесених до п. 289.2 Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIІІ станом на 01.01.2015 нормативну грошову оцінку земель за 2014 рік необхідно індексувати на коефіцієнт індексації 1,249.

Також у вищевказаній додатковій угоді до договору позивач і відповідач визначили змінити п. 9 договору та зазначили, що сума орендної плати земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 4949 кв м (комерційного використання), розташованої на території Кегичівської селищної ради: смт Кегичівка, вул. Миру, 57, становить 97755,62 грн.

Як убачається із листа відповідача від 28.09.2017, 03.02.2016 він отримав від позивача пропозицію внести зміни до п. 9 договору, на яку відповів відмовою від підписання додаткової угоди, та зазначив, що у звязку із тим, що він не підписав додаткову угоду від 03.02.2016, вважає що договір від 01.09.1998 залишився без змін і є чинним в редакції на час його укладення, тобто саме на 01.09.1998. Як наслідок він має сплачувати орендну плату щомісячно в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Разом з цим відповідач, у звязку із зміною законодавства, що регулює питання сплати орендних платежів не заперечує проти сплати орендної плати у розмірі земельного податку.

При цьому відповідач не заперечує розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням актуального коефіцієнту індексації, яка станом на 01.01.2016 становить 404,37 грн за один метр квадратний орендованої земельної ділянки згідно договору, станом на 2017 рік - 428,63 грн, у зв'язку з чим орендна плата за землю за 2016 рік становить 60036,81 грн (404,37 грн х 4949 кв м х 3%), а за 2017 рік - 63639,02 грн (428,63 грн х 4949 кв м х 3%).

Також у вищевказаному листі відповідач зазначає, що він у 2016 році перерахував орендну плату за земельну ділянку в якості передплати в сумі 140085,96 грн та станом на 2017 рік - 86619,75 грн, і просить провести бухгалтерську звірку щодо оплати та отримання орендної плати за укладеним договором.

У відповіді №803/02-23 від 09.10.2017 на лист відповідача від 28.09.2017 позивач вказав на необхідність виконання договору у повному обсязі з урахуванням додаткових угод до нього та з урахуванням відповідних коефіцієнтів індексації розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки на поточний рік, зазначив необхідний до сплати розмір орендних платежів, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

У звязку із тим, що відповідач не отримав відповідь №803/02-23 від 09.10.2017, позивач надіслав на адресу відповідача повторний лист №902/02-23 від 16.11.2017, який відповідач отримав 27.11.2017.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач самостійно проіндексував розмір орендної плати та продовжував сплачувати орендну плату за використання земельної ділянки комунальної форми власності площею 4949 кв м, що розташована за адресою: Харківська область, Кегичівський район, вул. Миру, 30, сплачуючи орендну плату відповідно до вищезазначених додаткових угод та чинних коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

06.12.2017 позивач надіслав відповідачу лист №966/02-23, в якому наголосив на необхідності сплати заборгованості по договору із зазначенням її розміру на той час, та зазначив про можливість подальшого звернення до суду за захистом свого порушеного права, про що свідчить копія опису вкладення.

27.12.2017 позивач надіслав відповідачу лист №1027/02-23 з пропозицією щодо розірвання договору оренди у звязку із систематичним його невиконанням та утворенням значної заборгованості. До вказаного листа додав додаткову угоду про дострокове розірвання договору оренди у двох примірниках, що підтверджується копіями опису вкладення і рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 27.12.2017.

На вказану пропозицію відповідач надіслав позивачу заяву від 28.02.2018 про відмову від розірвання договору оренди земельної ділянки, у якій наголосив на бажанні повернутись до редакції договору від 01.09.1998 та запропонував Кегичівський селищній раді укласти відповідну додаткову угоду про встановлення орендної плати у розмірі земельного податку.

Позивач вказує, що відповідач свої обовязки в частині сплати орендної плати за використання земельної ділянки виконував на протязі 2000 - липня 2017 років, що підтверджується копіями банківських виписок по рахунках позивача, але за невідомих йому обставин та незрозумілих причин, відповідач вирішив в односторонньому порядку повернутись до редакції договору від 01.09.1998 і сплачувати орендну плату в розмірі земельного податку всупереч вимогам вищезазначених додаткових угод та рішень Кегичівської селищної ради.

Останній орендний платіж відповідач перерахував на рахунок Кегичівської селищної ради 29.08.2017 у сумі 12374,25 грн, що підтверджується копією банківської виписки по рахунках позивача.

Відповідно до довідки Кегичівської селищної ради №252/02-23 від 22.03.2018, за даними бухгалтерського обліку Кегичівської селищної ради станом на 01.03.2018 заборгованість ПП "Торгівельні ряди" по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної форми власності загальною площею 4949 кв м, розташованою за адресою: Харківська область, смт Кегичівка, вул. Миру, 30, складає 73549,04 грн.

Позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 38601,89 грн.

Оскільки відповідач не сплачує орендні платежі на протязі 7 місяців, що призвело до утворення значної заборгованості перед місцевим бюджетом, чим порушує майнові інтереси громади смт Кегичівка, в особі Кегичівської селищної ради, та враховуючи, що позасудові способи врегулювання спору не дали результатів, зазначене стало підставою для звернення позивача до Господарського суду Харківської області.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частина 6 цієї статті говорить, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України, ч. 8 ст. 93 Земельного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Положенням статті 2 Закону України Про оренду землі передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов'язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з положеннями статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Також, за підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України встановлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до пунктів 288.1, 288.4 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно з підпунктами 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Відповідно до пункту 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно положень статті 1 Закону України Про оцінку земель нормативна грошова оцінка земельних ділянок капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Виходячи з абз. 5 статті 5 Закону України Про оцінку земель, нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України Про оцінку земель нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 цього Закону підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України Про оцінку земель встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, щодо земельних ділянок розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років.

Статтею 20 Закону України Про оцінку земель передбачено що, дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до п. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території.

Згідно з ст. 73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обовязковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, обєднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Так, рішенням Кегичівської селищної ради Кегичівського району Харківської області II сесії VI скликання від 26.11.2010 встановлено ставку орендної плати за землю від нормативної грошової оцінки землі для земель комерційного призначення в розмірі 10% з 01.01.2011.

Відповідно до рішення Кегичівської селищної ради Кегичівського району Харківської області LI сесії VI скликання №946 від 11.02.2014 з 01.01.2014 встановлено ставку орендної плати за землю від нормативної грошової оцінки землі для земель комерційного призначення в розмірі 7%.

Рішенням ІV сесії VII скликання №60 від 22.01.2016 з 01.01.2016 встановлено ставку орендної плати за землю від нормативної грошової оцінки землі для земель комерційного призначення в розмірі 7%.

Рішеннями XVIII сесії VII скликання №308 від 27.01.2017 та XXXV сесії VII скликання №601 від 08.02.2018 встановлено ставку орендної плати за землю від нормативної грошової оцінки землі для земель комерційного призначення з 01.01.2017 і відповідно на 2018 рік - в розмірі 7%.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України встановлює обовязковість договору для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З 01.01.2015 по 31.08.2017 відповідачем було сплачено орендну плату в загальній сумі 324463,98 грн, що підтверджується банківськими виписками з особового рахунку позивача.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, відповідач припинив сплачувати орендну плату з вересня 2017 року і сторони не вносили змін до договору з січня 2015 року.

Відповідно до встановленого останньою додатковою угодою від 01.01.2015 розміру орендної плати, відповідач мав сплатити орендної плати за період з 01.01.2015 по 31.08.2017 в загальній сумі 293266,86 грн (по 8146,30 грн щомісячно).

Таким чином, за період з 01.01.2015 по 31.08.2017 відповідач переплатив орендну плату на загальну суму 31197,12 грн.

Позивач зазначає у позовній заяві, що відповідач має заборгованість з орендної плати за період з серпня 2017 року по лютий 2018 року в сумі 73549,04 грн., яку він нарахував виходячи з нормативної грошової оцінки 1 кв м земель комерційного використання в смт Кегичівка по вул. Миру, 30 станом на 2017 рік в сумі 428,59 грн та коефіцієнту індексації 1,433, але які не передбачені умовами договору оренди із змінами та доповненнями до нього.

Враховуючи те, що відповідач припинив сплачувати орендну плату з 01.09.2017, то за вказаний позивачем період з серпня 2017 року по лютий 2018 року відповідач має заборгованість за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року, тобто за неповних три місяці, в сумі 42351,92 грн.

Посилання позивача на довідку №252/02-23 від 22.03.2018, згідно якої за даними бухгалтерського обліку Кегичівської селищної ради станом на 01.03.2018 заборгованість ПП "Торгівельні ряди" по сплаті орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою загальною площею 4949 кв м, розташованою за адресою: Харківська область, смт Кегичівка, вул. Миру, 30 складає 73549,04 грн, суд вважає безпідставними, оскільки: по-перше, вона не підтверджена документально; по-друге, не відповідає умовам договору; в третє, ця сума спростовується матеріалами справи.

Посилання відповідача на зазначення у додатковій угоді від 01.01.2015 адреси розташування орендованої земельної ділянки вул. Миру, 57, замість вул. Миру, 30, як на підставу не сплачувати орендну плату за земельну ділянку, яку він не орендує, суд вважає безпідставними та надуманими, оскільки: по-перше, вул. Миру, 57 є юридичною адресою відповідача і як пояснив представник позивача, це є технічною опискою; по-друге, відповідач своїми конклюдентними діями визнав вірність внесених додатковою угодою від 01.01.2015 змін і добровільно виконував її умови, тобто сплачував орендну плату у встановленому цією додатковою угодою розмірі, що підтверджується банківськими виписками.

Посилання відповідача на лист Головного управління ДФС у Харківській області Державної фіскальної служби України №23333/10/20-40-12-09-25 від 08.11.2017 про те, що у нього по орендній платі рахується переплата в сумі 117177,25 грн, як на доказ відсутності заборгованості, суд вважає безпідставними та надуманими, виходячи з наступного.

По-перше, Головне управління ДВС у Харківській області вважає договір, укладений сторонами не чинним через відсутність його державної реєстрації, про що зазначає у своєму листі №23333/10/20-40-12-09-25 від 08.11.2017.

По-друге, відповідач рахує переплату, виходячи з умов первісного договору без урахування змін та доповнень, внесених додатковими угодами до нього.

В третє, відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, інтегрована карта платника (далі ІКП) це форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами. Заповнення ІКП проводиться на підставі певних звітних документів, які подаються особисто платником.

Отже, переплата з орендної плати, на яку посилається позивач утворилась внаслідок подання відповідачем до органу ДФС уточнюючих декларацій, де він сам же і вказав зазначену переплату.

Відповідач не надав доказів належного виконання своїх зобовязань за договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості з орендної плати, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині стягнення заборгованості з орендної плати за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року в сумі 73549,04 грн є обґрунтованими, доведеними, але підлягають задоволенню частково, в сумі 42351,92 грн за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року.

Позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення оплати орендної плати у вказаному вище розмірі та за період з серпня 2017 року по лютий 2018 року в сумі 38601,89 грн.

Враховуючи те, що нарахування пені позивачем жодним чином не обґрунтоване, зроблене на невірно нараховану суму заборгованості та за невідомо який період, який перевищує півроку, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за період з серпня 2017 року по лютий 2018 року в сумі 38601,89 грн необґрунтованими, недоведеними та не підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно із пунктом "д" частини першої статті 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12.12.2012 у справі № 6-146цс12, від 28.09.2016 у справі №362/5740/15-ц.

Відповідач не припинив користування земельною ділянкою, але припинив повністю сплачувати орендну плату за договором з вересня 2017 року. За заявлений позивачем період відповідач має заборгованість з орендної плати за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року, тобто за три неповних місяця, в сумі 42351,92 грн.

Отже, має місце систематична несплата орендної плати за землю, що відповідно до пунктів 7.2, 8.2 договору, п. «д» ст. 141 ЗК України, ст. 651 ЦК України, ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання договору оренди землі на вимогу однієї з сторін за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав доказів належного виконання договору.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині розірвання договору обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити в позові частково, в частині стягнення заборгованості з орендної плати за період з серпня 2017 року по лютий 2018 року в сумі 31197,12 грн та пені в сумі 38601,89 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 193, 283 ГК України, ст.ст. 6, 525, 526, 530, 610, 628, 629, 651, 792 ЦК України, ст.ст. 93,141 ЗК України, ст.ст. 14, 286, 288, 289 Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 13, 21, 32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 1, 5, 13, 15, 18, 20 Закону України «Про оцінку земель», ст.ст. 59, 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 165, 178, 184, 232, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Торгівельні ряди" (64003, Харківська обл., смт Кегичівка, вул. Миру, 57. Код ) на користь Кегичівської селищної ради (64003, Харківська обл., смт Кегичівка, вул. Волошина, 33. Код ) заборгованість за договором оренди земельної ділянки та майна від 01.09.1998, із змінами та доповненнями до нього, за період з грудня 2017 р. по лютий 2018 р. в сумі 42351,92 грн та судовий збір в сумі 2776,62 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Розірвати договір оренди земельної ділянки та майна, укладений 01.09.1998 між Кегичівською селищною радою Харківської області та Приватним підприємством "Торгівельні ряди", із змінами та доповненнями до нього, який зареєстровано у Книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 01.09.1998 за №10.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційного скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено 19.10.2018 р.

Суддя ОСОБА_4