ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2018р. Справа № 917/1734/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022; адреса для листування: пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601)

до Національного Авіаційного Університету (пр-т Космонавта Комарова, 1, м. Київ, 03058) в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного Авіаційного Університету (вул. Перемоги, 17/6, м. Кременчук, Полтавська область, 39605)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство освіти і науки України (проспект Перемоги, 10, м. Київ, 01135).

про стягнення 1 382 262,01 грн.,

Суддя Ореховська О.О.

Секретар судового засідання Кобець Н.С.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 08.02.2018р. № 10-75/1880

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 02.01.2018р.

В судовому засіданні 11.10.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення буде складено у строк не більше як 10 днів.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго", м. Полтава (далі по тексту - ПАТ "Полтаваобленерго" - позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 2017/17 від 17.10.2017р.) до Національного Авіаційного Університету, м. Київ в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного Авіаційного Університету, м. Кременчук (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості 1 382 262,01 грн., у тому числі 1 180 425,81 грн. заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 101 від 03.11.2014р., 103 046,98 грн. пені, 76 511,90 грн. інфляційних нарахувань, 22 277,32 грн. 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати отриманої ним теплової енергії.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.11.2017р. у справі № 917/1734/17 (суддя Киричук О.А.) (а.с. 145-148 т. 1) присуджено до стягнення з Національного Авіаційного Університету в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного Авіаційного Університету на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" 103 046,98 грн. пені, 76511,90 грн. інфляційних нарахувань, 22 277,32 грн. 3% річних, 3027,54 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017р. (а.с. 184-192 т. 1) рішення господарського суду Полтавської області від 07.11.2017р. у справі № 917/1734/17 залишено без змін.

Згідно постанови Верховного суду від 16.05.2018р. (а.с. 245-254 т. 1) постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017р. та рішення господарського суду Полтавської області від 07.11.2017р. у справі № 917/1734/17 скасовано. Справу передано на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2018р. справа передана для розгляду судді Ореховській О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.07.2018р. суддя Ореховська О.О. прийняла справу до свого провадження. Справу постановлено розглядати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання суду у справі № 917/1734/17 на 06.09.2018р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.09.2018р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 20.09.2018р. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство освіти і науки України (проспект Перемоги, 10, м. Київ, 01135). Запропоновано третій особі надати суду письмові пояснення щодо позову у строк 15 днів з дати отримання даної ухвали (докази направлення пояснення іншим учасникам справи надати суду).

17.09.2018р. від позивача у справі надійшло Доповнення до Відповіді на Відзив на позовну заяву (вх. № 8675).

20.09.2018р. відповідач через канцелярію суду подав Доповнення проти відповіді на відзив (вх. № 8797).

Судове засідання по справі № 917/1734/17, яке було призначено на 20.09.2018р. не відбулося у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді, у ззв"язку з чим, судом визначено нову дату та час розгляду справи у підготовчому засіданні - 11.10.2018р.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство освіти і науки України явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, письмові пояснення щодо позову не надала, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення - ухвали суду від 11.10.2018р.

Отже, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 11.10.2018р. вважається врученою третій особі.

Також, ухвала господарського суду Полтавської області від 11.10.2018 р. по даній справі розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Як вбачається з матеріалів справи, під час попереднього судового розгляду справи позивач через канцелярію суду подав заяву про зменшення позовних вимог (вх. № 13321 від 31.10.2017р.), в якій заявив про зменшення позовних вимог в частині стягнення заборгованості вартості теплової енергії у розмірі 1 180 425,81грн. та просить стягнути з відповідача 103 046,98 грн. пені, 76 511,90 грн. інфляційних нарахувань, 22 277,32 грн. 3% річних.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд визнає подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог такою, що відповідає вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, у зв"язку з чим приймає її до розгляду.

Таким чином, судом розглядаються вимоги в редакції заяви про зменшення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача 103 046,98 грн. пені, 76 511,90 грн. інфляційних нарахувань, 22 277,32 грн. 3% річних.

Також, 31.10.2017р. від відповідача надійшла заява про врахування строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені (вх. № 13207 від 31.10.2017р.).

Що стосується заяви про врахування строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені судом вона відхилена за обґрунтуванням, наведеним у мотивувальній частині рішення.

Під час нового розгляду справи позивач через канцелярію суду надав відповідь на відзив на позовну заяву (вх. № 7729 від 20.08.2018р.) та доповнення до відповіді на відзив (вх. № 8675 від 17.09.2018р.).

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву (вх. № 7473 від 10.08.2018р.), заперечення проти відповіді на відзив (вх. № 8077 від 30.08.2018р.) та доповнення проти відповіді на відзив (вх. № 8797 від 20.09.2018р.).

Відповідач у відзиві на позовну заяву та запереченнях проти відповіді на відзив (з урахуванням доповнення до заперечення) проти позову заперечує, вказуючи, зокрема на наступне:

- Кременчуцький льотний коледж Національного Авіаційного Університету має статус державної установи, фінансування Кременчуцького льотного коледжу здійснюється через головного розпорядника коштів - Міністерство освіти і науки України;

- своєчасність виконання договірних зобов'язань перед позивачем залежить безпосередньо від надходжень бюджетних коштів від Міністерства освіти і науки України;

- заборгованість з оплати за спожиту теплову енергію станом на день звернення з позовом відсутня;

- заявляючи вимоги про стягнення пені, інфляційних, 3% річних позивач при їх нарахуванні посилається лише на договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 101 від 01.11.2014р., при цьому позивач ігнорує договори на закупівлю теплової енергії в гарячій воді № 101/6 від 29.12.2014р., № 101/7 від 30.12.2015 р., № 101/8 від 24.01.2017р., які щорічно укладаються позивачем і відповідачем відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі";

- договір № 101 від 03.11.2014р. укладений з філією - Кременчуцьким льотним коледжем НАУ, а не юридичною особою - Національним Авіаційним Університетом.

У судовому засіданні 11.10.2018р. представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням, наведеним у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву (з урахуванням доповнення до відповіді).

Представник відповідача проти позову заперечив за обґрунтуванням, наведеним у відзиві, запереченнях проти відповіді на відзив (з урахуванням доповнення до заперечення).

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд, встановив:

03.11.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії (Теплопостачальна організація, позивач ) та Національним Авіаційним Університетом в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного Авіаційного Університету (споживач, відповідач) було укладено Договір № 101 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - Договір) (а.с. 19-26 т. 1).

В зазначеному Договорі сторони узгодили, зокрема, наступне:

- Теплопостачальна організація зобов'язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, визначених цим договором та додатками до нього. Тарифи на послуги за теплопостачання відповідно затверджуються в установленому порядку відповідно до ЗУ "Про теплопостачання" № 2633-ІV від 02.06.2005 р. та діючого законодавства України (п. 1.1 та п. 1.2 договору);

- Теплопостачальна організація зобов'язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді на потреби згідно з Додатком № 1 "Перелік об'єктів споживача та характеристика об'єкта надання послуг з теплопостачання" та в обсягах згідно з Додатком № 2 "Обсяги теплового навантаження теплоспоживання" (п. 2.1.2 договору);

- Споживач зобов'язується оплачувати Теплопостачальній організації вартість спожитої теплової енергії та додаткові рахунки, виписані на підставі даного Договору, згідно з умовами цього Договору та додатку до нього №4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" (п. 2.2.2 договору);

- порядок розрахунків зі споживачами теплової енергії викладено у Додатку № 4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" до діючого Договору (п. 6.6 договору).

До Договору сторонами було складено та підписано наступні додатки до договору :

- Додаток № 1 "Перелік об'єктів" (а. с. 27 т. 1);

- Додаток № 2 "Обсяги теплового навантаження та теплоспоживання" (а. с. 28 т. 1);

- Додаток № 3 "Тарифи на теплову енергію" (а. с. 29, 30 т. 1);

- Додаток № 4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" (а. с. 31 т. 1).

Додатком № 2 до Договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 101 встановлено фактичні обсяги теплового навантаження та теплопостачання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної "Споживачу" за поточний рік відповідно до тарифів діючих на момент укладання Договору, а п. 3 Додатку № 3 до Договору встановлено тариф на момент укладення Договору, можливість його зміни і повідомлення про це Споживача.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 "Правил користування тепловою енергією" (далі Правила) затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 року, п. 2.2.2.-Договору та Додатку № 4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" до Договору.

На підставі п. 23 Правил - Розрахунки за використану теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами, затвердженими в установленому порядку. У відповідності до п. 2 Додатку № 4 до Договору - Споживач, який має прилади обліку, щомісяця самостійно знімає показники до 25 числа календарного місяця (розрахункового періоду), оформлює "Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку" та надає її Теплопостачальній організації для здійснення розрахунку, оформлення рахунку та "Акта про обсяги спожитої Споживачем теплової енергії". (Сума нарахувань визначається, як множення кількості фактично спожитої згідно з приладом обліку теплової енергії на затверджений тариф за 1 Гкал.) Наявність приладу обліку на об'єкті Споживача підтверджується Додатком № 1 до Договору.

У додатку № 4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" сторони узгодили, зокрема, наступне:

- розрахунковим періодом є календарний місяць. Поняття розрахунковий період та календарний місяць при розрахунках за спожиту теплову енергію вважаються прирівняними. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в Додатку № 2 Гкал (гігакалорії), передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця. Сплату рахунків Теплопостачальної організації. виписаних на виконання даного Договору, Споживач зобов'язаний проводити не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання) (п. 1 Додатку).

- обсяг фактично спожитої за розрахунковий період теплової енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат у відрізку мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності тепломереж, підтверджується "Актом про обсяги спожитої (поставленої) Споживачем (Субспоживачем) теплової енергії" (додаток № 4-2 ), який оформлюється Теплопостачальною організацією на підставі "Відомості про фактичні покази розрахункових приладів обліку" (додаток №4-1) та підтверджується Споживачем у десятиденний термін. У разі неповернення Споживачем належно підтвердженого "Акта про обсяги спожитої Споживачем теплоенергії" або відмови від його підпису, останній вважається дійсним з дати його виписки за умови його підписання трьома представниками Теплопостачальної організації (п. 5 Додатку);

- за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію Споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із встановленням індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення (п. 6 Додатку).

Крім того, як свідчать матеріали справи, разом з договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 101, на виконання вимог Закону України "Про здійснення державних закупівель", між сторонами щорічно укладались договори про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, а саме договори на закупівлю теплової енергії в гарячій воді № 101/6 від 29.12.2014р., № 101/7 від 30.12.2015 р., № 101/8 від 24.01.2017р. (а.с. 74-82 т. 2). Зазначені договори про здійснення закупівель за державні кошти, як вказує позивач, містять орієнтовні величини обсягів закупівлі теплової енергії на рік та її вартість, а конкретні умови постачання теплової енергії, її облік, розрахунковий період, порядок оплати та конкретна відповідальність сторін унормовані договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 101.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що відповідач систематично порушував договірні зобов'язання перед ним в частині своєчасної оплати за спожиту теплову енергію у строки, визначені договором про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Викладене позивач підтверджує виставленими відповідачу рахунками на оплату отриманих послуг (а.с. 43-56 т. 1), реєстрами про отримання рахунків та реєстрами про направлення рахунків (а.с. 57-68 т. 1), актами про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії (а.с. 69, 70 т. 1), квідомостями про фактичні покази засобів обліку теплової енергії (а.с. 71, 72 т. 1), платіжними дорученнями про сплату рахунків та виписками по рахунку (а.с. 76-87 т.1).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача за прострочення виконання зобов'язань за договором 103 046,98 грн. пені, 76 511,90 грн. інфляційних нарахувань, 22 277,32 грн. 3% річних.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім передбачених законом випадків.

Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Наданими доказами підтверджуються факт існування між сторонами правовідносин, які виникли на підставі договору про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Статтею 275 ГК України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

При цьому згідно з положеннями пункту 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 (далі - Правила), користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією.

Споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору (пункт 3 Правил).

Пунктами 23-28 Правил визначено порядок проведення розрахунків за спожиту теплову енергію, а пунктом 40 Правил передбачено, що споживач теплової енергії зобов'язаний, зокрема вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

З огляду на викладене, чинними нормативно-правовими актами імперативно визначено, що відносини у сфері теплопостачання регулюються договором купівлі-продажу теплової енергії, який укладається між теплопостачальною організацією та фізичною особою, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридичною особою, яка використовує теплову енергію.

Порядок укладення та умови такого договору визначаються відповідно до норм Закону України "Про теплопостачання" та Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198.

Суд встановив, що між сторонами укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 101 від 03.11.2014р. , яким визначено обсяги та вартість поставленої за цим договором теплової енергії.

Крім того, як свідчать матеріали справи, разом з договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 101 від 03.11.2014р., на виконання вимог Закону України "Про здійснення державних закупівель", між сторонами щорічно укладались договори про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, а саме № 101/6 від 29.12.2014р., № 101/7 від 30.12.2015 р., № 101/8 від 24.01.2017р. (а.с. 74-82 т. 2).

Як вбачається зі змісту наданих суду договорів про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, укладених між сторонами , їх умови визначають загальні положення поставки теплової енергії, орієнтовані величини обсягів постачання теплової енергії на період їх дії, ціну договору, строк поставки, загальні умови оплати та відповідальності, загальний перелік прав та обов'язків сторін. При цьому, у розділі ХІ "Інші умови" (п.11.2) сторони чітко узгодили, що умови постачання теплової енергії, не передбачені цими договорами, регулюються між Сторонами чинним законодавством України, Правилами користування тепловою енергією та договором на постачання теплової енергії в гарячій воді № 101 від 03.11.2014р. з усіма додатками.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до додатку №4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" до договору на постачання теплової енергії в гарячій воді № 101 від 03.11.2014р. сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, Споживач зобов'язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

Судом встановлено, що за зобов"язаннями грудня 2015 року згідно з рахунком № 101 від 31.12.2015 року всього нараховано до сплати 569 947,56 грн. з ПДВ, рахунок вручено представнику Споживача 05 січня 2016 року, споживач повинен його сплатити до 13 січня 2016 року (не пізніше семи календарних днів), рахунок сплачено 21 березня 2016 року - 569 947,56 грн. (остаточний розрахунок);

за зобов"язаннями січня 2016 року згідно з рахунком № 101 від 31.01.2016 року всього нараховано до сплати 875 452,91 грн. з ПДВ, рахунок вручено представнику Споживача 04 лютого 2016 року і споживач повинен був його сплатити до 12 лютого 2016 року (не пізніше семи календарних днів), рахунок сплачено 08 лютого 2016 року - 150 000,00 грн., 21 березня 2016 р. - 130 052,44 грн., 30 березня 2016 р. - 405 000,00 грн., 08 квітня 2016 р. - 190 400,47 грн. (остаточний розрахунок);

за зобов"язаннями лютого 2016 року згідно з рахунком № 101 від 29.02.2016 року всього нараховано до сплати 771 857,37 грн. з ПДВ, рахунок вручено представнику Споживача 09 березня 2016 року і споживач повинен був його сплатити до 17 березня 2016 року (не пізніше семи календарних днів), рахунок сплачено 15 березня 2016 року - 229 613,43 грн., 08 квітня 2016 р. - 37 412,53 грн., 21 червня 2016 р. - 504 831,41 грн. (остаточний розрахунок);

за зобов"язаннями березня 2016 року згідно з рахунком № 101 від 31.03.2016 року всього нараховано до сплати 587 315,57 грн. з ПДВ; рахунок вручено представнику Споживача 05 квітня 2016 року і споживач повинен його сплатити до 13 квітня 2016 року (не пізніше семи календарних днів), рахунок сплачено 15 березня 2016 р. 587 315,57 грн. (остаточний розрахунок);

за зобов"язаннями квітня 2016 року згідно з рахунком № 101 від 30.04.2016 року всього нараховано до сплати 282 067,79 грн. з ПДВ, рахунок вручено представнику Споживача 05 травня 2016 року і споживач повинен і його сплатити до 13 травня 2016 року (не пізніше семи календарних днів), рахунок сплачений 13 травня 2016 року - 225 349,00 грн., 21 червня 2016 р. - 56 718,79 грн. (остаточний розрахунок);

за зобов"язаннями жовтня 2016 року згідно з рахунком № 101 від 31.10.2016 року всього нараховано до сплати 219 475,89 грн. з ПДВ, рахунок вручено представнику Споживача 09 листопада 2016 року і споживач повинен його сплатити до 17 листопада 2016 року (не пізніше семи календарних днів), рaxунок сплачено 11 листопада 2016 р. - 219 475,89 грн. (остаточний розрахунок).

за зобов"язаннями листопада 2016 року, згідно з рахунком № 101 від 30.11.2016 року всього нараховано до сплати 398 479,84 грн. з ПДВ, рахунок вручено представнику Споживача 06 грудня 2016 року і споживач повинен був його сплатити до 14 грудня 2016 року (не пізніше семи календарних днів), рахунок сплачено 09 грудня 2016 року - 389 479,84 грн. (остаточний розрахунок).

за зобов"язаннями грудня 2016 року, згідно з рахунком № 101 від 31.12.2016 року всього нараховано до сплати 533 273,55 грн. з ПДВ, рахунок вручено представнику Споживача 05 січня 2017 року і споживач повинен був його сплатити до 13 січня 2017 року (не пізніше семи календарних днів). Рахунок сплачено 19 грудня 2016 року -500 000,00 грн., 14 лютого 2017 року - 30 000,00 грн., 14 лютого 2017 року - 3 273,55 грн. (остаточний розрахунок);

за зобов"язаннями січня 2017 року згідно з рахунком № 101 від 31.01.2017 року всього нараховано до сплати 635 023,19 грн. з ПДВ, рахунок вручено представнику Споживача 06 лютого 2017 року і споживач повинен був його сплатити до 14 лютого 2017 року (не пізніше семи календарних днів). Рахунок сплачено 14 лютого 2017 року - 630 000,00 грн., 14 лютого 2017 року - 5 023,19 грн. (остаточний розрахунок).

за зобов"язаннями лютого 2017 року згідно з рахунком № 101 від 28.02.2017 року всього нараховано до сплати 624 352,79 грн. з ПДВ, рахунок вручено представнику Споживача 07 березня 2017 року і споживач повинен був його сплатити до 15 березня 2017 року (не пізніше семи календарних днів).

за зобов"язаннями березня 2017 року згідно з рахунком № 101 від 31.03.2017 року всього нараховано до сплати 460 340,62 грн. з ПДВ, рахунок вручено представнику Споживача 05 квітня 2017 року і споживач повинен його сплатити до 13 квітня 2017 року (не пізніше семи календарних днів).

за зобов"язаннями квітня 2017 року згідно з рахунком № 101 від 30.04.2017 року всього нараховано до сплати 95 732,40 грн. з ПДВ, рахунок вручено представнику Споживача 05 травня 2017 року і споживач повинен його сплатити до 13 травня 2017 року (не пізніше семи календарних днів).

Рахунки за зобов"язаннями лютого 2017 року, за зобов"язаннями березня 2017 року, за зобов"язаннями квітня 2017 року, станом на 31.07.2017р. за даними позивача, які не спростовані відповідачем при розгляді справи, сплачені не були.

З огляду на визначений сторонами порядок розрахунків за спожиту теплову енергію, дати здійснених відповідачем проплат рахунків (що відображені позивачем у детальних розрахунках, доданих до позову та додаткових пояснень), матеріалами справи підтверджено, що порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунків за спожиту теплову енергію мало місце.

Доказів в спростування вищевикладеного відповідач суду не надав.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

В пункті 4.2.2. Договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3% річних.

Також, у додатку № 4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" сторони визначили, що за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію Споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із встановленням індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 103 046,98 грн. пені, 76 511,90 грн. інфляційних нарахувань, 22 277,32 грн. 3% річних.

Зокрема, за несвоєчасне внесення плати за зобов"язаннями грудня 2015 року (569 947,56 грн.) споживачу нараховані штрафні санкції період з 13 січня 2016 року (дата виникнення прострочення) по 20 березня 2016 року (остаточного розрахунку): 3 відсотка річних з 13.01.2016 по 20.03.2016 р. у розмірі 3 185,47 грн., інфляційні нарахування: січень 2016 року - лютий 2016 року у розмірі 2 829,22 грн., пеня: не нараховано - минув строк позовної давності.

за несвоєчасне внесення плати за зобов"язаннями січня 2016 року(725 452,91 грн.) споживачу нараховані штрафні санкції за період з 12 лютого 2016 року (дата виникнення прострочення) по 07 квітня 2016 року (дата остаточного розрахунку): 3 відсотка річних з 12.02.2016 по 07.04.2016 р. у розмірі 2 847,08 грн.; інфляційні нарахування за лютий 2016 року - 761,60 грн.; пеня - не нараховано, минув строк позовної давності.

за несвоєчасне внесення плати за зобов"язаннями лютого 2016 року (542 243,94 грн.) споживачу нараховані штрафні санкції за період з 17 березня 2016 року (дата виникнення прострочення) по 20 червня 2016 року (дата остаточного розрахунку): 3 відсотка річних з 17.03.2016 по 07.04.2016 р. по 20.06.2016 р. у розмірі 4 050,98 грн.; інфляційні нарахування за квітень 2016 року- травень 2016 року у розмірі 18 191,60 грн., пеня не нарахована, минув строк позовної давності;

за зобов"язаннями березня 2016 року санкції не нараховано;

за несвоєчасне внесення плати за зобов"язаннями квітня 2016 року (56 718,79 грн.) споживачу нараховані штрафні санкції період з 12 травня 2016 року (дата виникнення прострочення) по 20 червня 2016 року (дата остаточного розрахунку): 3 відсотка річних з 13.05.2016 по 20.06.2016 р. у розмірі 181,81 грн.; інфляційні нарахування за травень 2016 року у розмірі 56,72 грн., пеня не нарахована - минув строк позовної давності.

за зобов"язаннями жовтня 2016 року санкції не нараховано;

за зобов"язаннями листопада 2016 року санкції не нараховано;

за несвоєчасне внесення плати за зобов"язаннями грудня 2016 року (33 273,55 грн.) споживачу нараховані штрафні санкції за період з 13 січня 2017 року (дата виникнення прострочення) по 13 лютого 2017 року (дата остаточного розрахунку): 3 відсотка річних з 13.01.2017 по 13.02.2017 р. у розмірі 87,51 грн., інфляційні нарахування не нараховані - споживач оплатив борг протягом місяця (14.02.2017 p.), пеня з 13.01.2017 по 13.02.2017р. у розмірі 816,79 грн.;

за зобов"язаннями січня 2017 року санкції не нараховано;

за несвоєчасне внесення плати за зобов"язаннями лютого 2017 року (624 352,79 грн.) споживачу нараховані штрафні санкції за період з 15 березня 2017 року (дата виникнення прострочення) по 31 липня 2017 року: 3 відсотка річних з 15.03.2017 по 31.07.2017 р.у розмірі 7 133,02 грн., і нфляційні нарахування за березень 2017 року - червень 2017 року у розмірі 35 690,10 грн., пеня з 15.03.2017 по 31.07.2017 р. у розмірі 61 999,74 грн.;

за несвоєчасне внесення плати за зобов"язаннями березня 2017 року (460 340,62 грн.) споживачу нараховані штрафні санкції за період з 13 квітня 2017 року (дата виникнення прострочення) по 31 липня 2017 року: 3 відсотка річних з 13.04.2017 по 31.07.2017 р. у розмірі 4 161,98 грн., інфляційні нарахування за квітень 2017 року - червень 2017 року у розмірі 17 709,71 грн., пеня з 13.04.2017 по 31.07.2017 р. у розмірі 35 250,75 грн.;

за несвоєчасне внесення плати за зобов"язаннями квітня 2017 року (95 732,40 грн.) споживачу нараховані штрафні санкції за період з 13 травня 2017 року (дата виникнення прострочення) по 31 липня 2017 року: 3 відсотка річних з 13.05.2017 по 31.07.2017 р. у розмірі 629,47 грн., інфляційні нарахування за травень 2017 року - червень 2017 року у розмірі 2 796,15 грн., пеня з 13.05.2017 по 31.07.2017 р. у розмірі 5 279,70 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних (з урахуванням моменту виникнення зобов'язання щодо оплати за кожний місяць окремо та здійснених відповідачем проплат), суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 3% річних, інфляційних та пені є правомірними та такими, що підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "ОСОБА_2. Закон").

Як зазначалось вище, відповідач подав заяву про врахування спливу строку позовної давності до пені (вх. № 13207 від 31.10.2017р.).

У поясненнях, наданих 07.11.2017р., відповідач повідомив суд, що застосування строку позовної давності стосується до всього періоду нарахування пені.

Розглянувши подану відповідачем заяву, суд дійшов висновку, що вона є необґрунтованою та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У ст. 260 ЦК України зазначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частина 5 ст. 261 ЦК України передбачає, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. п. 2.1., 3.2., 4.2., 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовною заявою 12.10.2017р. (за даними поштового штемпеля на конверті), а нарахування пені позивачем здійснене за несвоєчасне внесення плати за зобов"язаннями грудня 2016 року з 13.01.2017р.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що річний строк позовної давності не минув, а отже вимоги позивача обґрунтовані.

Заперечення відповідача стосовно того, що заявляючи вимоги про стягнення пені, інфляційних, 3% річних позивач при їх нарахуванні посилається лише на договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 101 від 01.11.2014р. і при цьому ігнорує договори на закупівлю теплової енергії в гарячій воді № 101/6 від 29.12.2014 р., № 101/7 від 30.12.2015 р., № 101/8 від 24.01.2017р., які щорічно укладаються позивачем і відповідачем відповідно до Закону України "Про публіні закупівлі", судом відхиляються виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту наданих відповідачем договорів про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, укладених між сторонами , їх умови визначають загальні положення поставки теплової енергії, обсяги постачання теплової енергії на період їх дії, ціну договору, строк поставки, загальні умови оплати та відповідальності, загальний перелік прав та обов'язків. При цьому, у розділі ХІ "Інші умови" (п.11.2) сторони чітко узгодили, що умови постачання теплової енергії, не передбачені цими договорами, регулюються між Сторонами чинним законодавством, Правилами користування тепловою енергією та договором на постачання теплової енергії в гарячій воді № 101 від 03.11.2014р. з усіма додатками.

Отже, саме умови договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 101 від 03.11.2014р. визначають порядок розрахунків за спожиту теплову енергію (Додаток № 4 до договору), визначають розмір відповідальності сторін (розділ 4 договору про постачання теплової енергії в гарячій воді, п. 6 Додатку № 4 до нього), а не договори про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, як вказує відповідач.

Також, затримка бюджетного фінансування, на що вказує відповідач, не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов'язань, оскільки відповідно до приписів ст. 617 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів. Невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання у врегульованих законом відносинах тягне за собою наслідки у вигляді застосування на загальних підставах заходів відповідальності, передбачених цивільним кодексу України.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного суду України від 15.05.2012 р. по справі № 11/446, яка згідно ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для суду, а також в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.11.2005 року, яке згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

Стосовно посилання відповідача на укладання договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 101 від 01.11.2014р. з Кременчуцьким льотним коледжем, який є філією Національного Авіаційного Університету, суд зазначає, що ст. 204 ЦК України встановлює призумцію правомірності договору, а саме - правочини є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Документальні докази визнання недійсними вищевказаного договору у спосіб, визначений чинним законодавством спосіб, в матеріалах справи відсутні.

Також, суд зауважує , що у відповідності до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником створює, змінює, припиняє цивільні права та обов"язки особи, яку він представляє.

Матеріали справи свідчать, що після укладення договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 101 від 03.11.2014р. відповідачем вчинялися дії, що свідчать про визнання останнім цього договору, на що, зокрема, вказує факт оплати відповідачем послуг з постачання теплової енергії в гарячій воді.

Зазначені факти, на думку суду, свідчать про схвалення та прийняття до виконання укладення договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 101 від 03.11.2014р. відповідачем.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Враховуючи наведене, інтереси позивача, а також те, що відповідач не звільнений від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов'язань, беручи до уваги те, що у відповідача відсутня заборгованість по сплаті основного боргу за договором про постачання електричної енергії, той факт, що відповідач є має статус державної установи і фінансування відповідача здійснюється через головного розпорядника коштів - Міністерство освіти і науки України, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання взятих на себе зобов"язань за договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за доцільне скористатись наданим йому ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України , ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України правом та зменшити розмір нарахованої позивачем пені на 50%, тобто до 51 523,49грн., цим самим забезпечивши баланс інтересів сторін.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення пені судом задовольняються частково в сумі 51 523,49грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені суд у позові відмовляє.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 51 523,49 грн. пені, 76 511,90 грн. інфляційних нарахувань, 22 277,32 грн. 3% річних обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню, в іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення у даній справі судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача (без урахування зменшення судом розміру пені).

Крім того, позивач, надаючи суду заяву про зменшення позовних вимог, просив суд повернути надмірно сплачену суму судового збору.

При вирішення питання повернення судового збору судом враховане наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При подачі позову до суду позивачем платіжним дорученням № 637380 від 17.08.17р. сплачено судовий збір в сумі 20 734,00 грн.

В процесі розгляду справи позивачем зменшено позовні вимоги. Судом були розглянуті вимоги в межах зменшених позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача 103 046,98 грн. пені, 76 511,90 грн. інфляційних нарахувань, 22 277,32 грн. 3% річних.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Таким чином, сума судового збору, що підлягає поверненню становить 17 706,46 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 129 (ч. 1), 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Національного авіаційного університету ( пр-т. Космонавта Комарова, 1,м. Київ, 03058) в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету, вул.Перемоги, 17/6, м.Кременчук, Полтавської області, 39605 () на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" ( вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, 36022; ) 51 523, 49 грн. пені, 76 511,90 грн. інфляційних нарахувань, 22 277,32 грн. 3% річних, 3 027,54 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

4. Повернути Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" ( вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, 36022; ) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 17 706,46 грн., перерахований платіжним дорученням № 637380 від 17.08.17р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 917/1734/17.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 22.10.2018р.

Суддя О.О. Ореховська