ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2018 р.                      Справа № 911/823/18

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Гопанок І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області

до Приватного підприємства “Гардаріка”

про розірвання договору та повернення майна

за участю представників:

від позивача: Колода Є.Г. (довіреність №15 від 10.09.2018)

від відповідача: Мінко А.В. (довіреність б/н від 06.07.2018)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.04.2018 через канцелярію господарського суду Київської області надійшла позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (далі – РФ ФДМУ по Київській області/позивач) до Приватного підприємства “Гардаріка” (далі – ПП “Гардаріка”/відповідач) про:

- розірвання договору купівлі-продажу державного майна об’єкта незавершеного будівництва “Учбово-курсові класи” від 08.07.2004 №24-НБ-ЗД;

- витребування у Приватного підприємства “Гардаріка” об’єкта незавершеного будівництва “Учбово-курсові класи”, який знаходиться за адресою: 08654, Київська обл., Васильківський р-н, с. Дослідницьке на земельній ділянці площею 0,5 га та передати його Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Київській області шляхом підписання акту приймання-передачі згідно з вимогами Порядку повернення у державну власність об’єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №32.

Позовні вимоги обґрунтовані обставинами порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу державного майна об’єкта незавершеного будівництва “Учбово-курсові класи” від 08.07.2004 №24-НБ-ЗД, а відтак наявність правових підстав для розірвання відповідного правочину та повернення переданого за ним майна.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.04.2018 позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України залишено без руху, виявлені недоліки постановлено усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

30.05.2018 через канцелярію господарського суду Київської області позивачем було подано заяву про усунення недоліків, відповідно до змісту якої позивач на виконання вимог ухвали господарського суду Київської області від 23.04.2018 надав письмові пояснення щодо способів захисту порушених прав, обраних при зверненні до суду із відповідним позовом, щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору, а також вказав, що у нього наявні оригінали доказів, копії яких додано до позову.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.05.2018 прийнято позовну заяву РФ ФДМУ по Київській області до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 18.06.2018, а також запропоновано учасникам справи надати суду додаткові докази, необхідні до вирішення у порядку ст. 182 ГПК України заяви та клопотання, у тому числі відзив на позовну заяву, та встановлено строки для вчинення відповідних процесуальних дій - до 18.06.2018.

У встановлений судом строк відповідач не скористався правом, наданим ст. 178 ГПК України, та письмового відзиву на позовну заяву у передбаченому ст. 165 ГПК України порядку не надав.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.06.2018 відкладено підготовче засідання на 02.07.2018.

У судовому засіданні 02.07.2018 судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 09.07.2018.

09.07.2018 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності при вирішенні спору.

У судовому засіданні 09.07.2018 судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 23.07.2018.

17.07.2018 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшли пояснення щодо строків позовної давності, відповідно до яких позивач просив не застосовувати строк позовної давності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні 23.07.2018 судом постановлено ухвалу про продовження строків підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання на 03.09.2018.

У судовому засіданні 03.09.2018 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.09.2018.

У судових засіданнях 17.09.2018 та 24.09.2018 судом оголошувались перерви до 24.09.2018 та 08.10.2018 відповідно.

У судовому засіданні 08.10.2018, після закінчення з’ясування обставин та перевірки їх доказами, судом оголошено про перехід до судових дебатів.

Після закінчення судових дебатів суд вийшов до нарадчої кімнати, по виходу з якої

ВСТАНОВИВ:

08.07.2004 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (далі-продавець) та Приватним підприємством “Гардаріка” (далі-покупець) укладено договір купівлі-продажу державного майна об’єкта незавершеного будівництва, що продано шляхом викупу – «Учбово-курсові класи» №24-НБ-ЗД (далі-договір).

Пунктами 1.1, 4.1., 6.2. та 11.3. договору передбачено, що продавець зобов’язується передати у власність покупцеві об’єкт незавершеного будівництва (ОНБ) – «Учбово-курсові класи», що знаходиться на балансі Українського науково-дослідного інституту по випробуванню та прогнозуванню техніки та технологій для сільськогосподарського виробництва Міністерства аграрної політики України та розташований за адресою: 08654, Київська обл., Васильківський р-н, с. Дослідниицьке, на земельній ділянці площею 0,5 га, питання відведення, купівлі або довгострокової оренди якої вирішується покупцем самостійно з місцевими органами влади в порядку встановленому чинним законодавством, і є об’єктом приватизації згідно з наказами Фонду державного майна України по Київській області від 11.04.2001 №608 та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 28.01.2001 №5-27-1/2, а покупець зобов’язується прийняти об’єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що зазначені в цьому договорі.

Кожна сторона зобов’язується виконувати обов’язки, покладені на неї цим договором, та сприяти другій стороні у виконанні її обов’язків.

Продавець зобов’язаний контролювати виконання умов цього договору.

У разі невиконання однією із сторін умов цього договору, він може бути змінений або розірваний на вимогу другої сторони за рішенням суду або господарського суду.

Копія вказаного вище договору, який 08.07.2004 посвідчено приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Кізім С.О. за №1642, наявна в матеріалах справи.

В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що ним, на виконання вимог законодавства та умов вищевказаного правочину, проведено 24.06.2006, 26.06.2008, 23.04.2014 та 09.11.2017 ряд перевірок виконання умов договору та встановлено порушення відповідачем пп. 5.1.4., 5.1.5. та 5.1.8 договору, а саме:

- не забезпечено вимоги екологічної безпеки та охорони навколишнього середовища;

- протягом 5 років об’єкт приватизації не добудований;

- на вимогу продавця покупець не надавав необхідні документи щодо виконання умов договору.

В підтвердження вказаних вище обставин позивачемо надано копії актів поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об’єкту незавершеного будівництва «Учбово-курсові класи» від 08.04.2004 №24-НБ-ЗД від 24.06.2006, 26.06.2008, актів поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об’єкту незавершеного будівництва «Учбово-курсові класи», розташованого за адресою: 08654, Київська обл., Васильківський р-н, с. Дослідниицьке, від 23.04.2014 та 09.11.2017, а також копії: листа щодо надання документів №11-14-6152 від 21.09.2013, листа щодо проведення перевірки виконання умов договору купівлі-продажу №11-14-2052 від 11.04.2014, листа про проведення перевірки виконання умов договору купівлі-продажу №14-10-5055 від 19.10.2017 та листа про перевірку виконання умов договору купівлі-продажу №14-10-5384 від 10.11.2017.

В розрізі відповідних обставин, позивач зауважив, що на перевірку виконання умов договору, яка здійснювалась 23.04.2014, відповідач не з’явився та акт поточної перевірки не підписав, у той час як з результатами проведеної 09.11.2017 перевірки відповідач погодився та визнав факт невиконання умов договору.

Таким чином, у зв’язку з тим, що відповідач свої обов’язки за договором не виконав, чим істотно порушив умови договору, позивач просить суд, зокрема, розірвати договір купівлі-продажу державного майна об’єкта незавершеного будівництва “Учбово-курсові класи” від 08.07.2004 №24-НБ-ЗД з підстав ст. 651 Цивільного кодексу України, ст. 26 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна».

Водночас, представник відповідача у судових засіданнях усно заперечував проти заявлених позивачем вимог, при цьому подавши письмово до суду лише заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до змісту вказаної заяви відповідач зазначив, що наведені позивачем обставини не підтверджені матеріалами справи та не доведені позивачем у встановленому порядку, а позовна вимога про розірвання договору подана з порушенням строку позовної давності, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. ст. 161, 165 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є, зокрема, відзив на позовну заяву (відзив).

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої з обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачем у передбаченому вищевказаними нормами не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів та/або документів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд вирішив справу за наявними у ній матеріалами у відповідності до ст. 165 ГПК України.

Надані ж у судових засіданнях, у тому числі під час розгляду справи по суті, усні заперечення представника відповідача судом залишаються поза увагою, оскільки відповідачем не дотримано відповідного процесуального порядку стосовно їх подання та доказового підтвердження.

З’ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово сторін, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до приписів ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного майна», чинного станом на момент виникнення спірних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано або визнано недійсним за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобов'язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки.

Відповідно до приписів ст. ст. 627, 629 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов’язковим для виконання.

Так, пп. 5.1.4 та 5.1.8. договору покупець зобов’язаний: забезпечити виконання вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови та подальшого введення в експлуатацію об’єкта; на вимогу продавця покупець зобов’язаний надавати продавцю необхідні документи щодо виконання умов цього договору.

За приписами статтей 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного майна», чинного станом на момент виникнення спірних правовідносин, контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу здійснює державний орган приватизації.

За результатами перевірки виконання умов договору купівлі-продажу складається акт за формою, встановленою Фондом державного майна України.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій підписаних сторонами актів поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об’єкту незавершеного будівництва «Учбово-курсові класи» від 08.04.2004 №24-НБ-ЗД від 24.06.2006, 26.06.2008, порушень стосовно виконання умов договору, у тому числі щодо надання відповідно необхідних документів, не встановлено.

Водночас, відомостей стосовно перевірки дотримання відповідачем умов договору в частині забезпечення виконання вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови та подальшого введення в експлуатацію об’єкта, вищезазначені акти не містять.

Надалі, згідно акту поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об’єкту незавершеного будівництва «Учбово-курсові класи», розташованого за адресою: 08654, Київська обл., Васильківський р-н, с. Дослідниицьке, від 23.04.2014 позивачем встановлено, зокрема, що відповідач не виконує п. 5.1.4 договору стосовно забезпечення виконання вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови та подальшого введення в експлуатацію об’єкта.

Водночас, відомостей стосовно порушення відповідачем умов договору в частині надання відповідно необхідних для перевірки документів, вищезазначений акт не містить.

Втім, згідно акту поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об’єкту незавершеного будівництва «Учбово-курсові класи», розташованого за адресою: 08654, Київська обл., Васильківський р-н, с. Дослідниицьке, від 09.11.2017 позивачем встановлено, зокрема, що відповідачем виконані вимоги п. 5.1.4 договору стосовно забезпечення виконання вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови та подальшого введення в експлуатацію об’єкта.

Відомостей стосовно перевірки дотримання відповідачем умов договору в частині надання відповідно необхідних для перевірки документів, вищезазначений акт не містить.

Таким чином, за результатами останньої здійсненої позивачем перевірки порушень відповідачем зобов’язань, передбачених пп. 5.1.4 та 5.1.8. договору, не виявлено.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження відповідних, викладених у позові обставин, позивачем не надано.

Судом критично оцінюються посилання позивача на обставини ненадання відповідачем необхідних для перевірки документів на відповідно надіслані листи щодо надання документів №11-14-6152 від 21.09.2013, листа щодо проведення перевірки виконання умов договору купівлі-продажу №11-14-2052 від 11.04.2014, листа про проведення перевірки виконання умов договору купівлі-продажу №14-10-5055 від 19.10.2017, позаяк доказів надіслання та/або вручення іншим шляхом відповідачу листа №11-14-6152 від 21.09.2013 суду не надано, решта ж листів взагалі не містить вимоги про надання документів, а лише – інформацію про проведення перевірки та необхідність мати при собі документи стосовно виконання умов договору.

З огляду вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача стосовно порушення відповідачем пп. 5.1.4. та 5.1.8 договору щодо забезпечення вимог екологічної безпеки та охорони навколишнього середовища та надання на вимогу необхідних документів щодо виконання умов договору.

Що ж до посилань позивача на порушення відповідачем п. 5.1.5. договору слід зазначити таке.

Пунктами 5.1.5 та 5.1.7 договору сторони погодили, що покупець зобов’язаний добудувати об’єкт протягом п’яти років.

У разі неможливості завершення будівництва об’єкта в установлені терміни за наявності відповідних обґрунтувань терміни завершення будівництва можуть бути змінені за спільним рішенням органу приватизації та органу місцевого самоврядування, про що укладається додатковий договір.

Частиною 1 статті 530 та статтею 612 ЦК України унормовано: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як слідує зі змісту актів поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об’єкту незавершеного будівництва «Учбово-курсові класи», розташованого за адресою: 08654, Київська обл., Васильківський р-н, с. Дослідниицьке, від 23.04.2014 та 09.11.2017, відповідач п. 5.1.5 договору не виконав – будівництво об’єкта не завершив.

Водночас, доказів зміни за спільним рішенням органу приватизації та органу місцевого самоврядування термінів завершення будівництва шляхом укладення додаткового договору суду не надано.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Виходячи з наведених законодавчих приписів, оскільки в порушення договірних положень відповідач у п’ятирічний термін з моменту укладення договору, тобто до 08.07.2009, не здійснив добудову об’єкта «Учбово-курсові класи», розташованого за адресою: 08654, Київська обл., Васильківський р-н, с. Дослідниицьке, суд дійшов висновку, що відповідач істотно порушив виконання своїх зобов’язань за договором.

За таких обставин, враховуючи встановлення обставин істотного порушення відповідачем умов договору у розумінні ч. 2 ст. 651 ЦК України, наявність якого є підставою для розірвання відповідного правочину, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про розірвання договору купівлі-продажу державного майна об’єкта незавершеного будівництва “Учбово-курсові класи” від 08.07.2004 №24-НБ-ЗД.

Водночас, відповідач заявив про пропуск позивачем строків позовної давності при зверненні до суду із вищевказаною вимогою, оскільки, на думку відповідача, про порушення свого права позивач мав змогу дізнатись з моменту закінчення п’ятирічного строку виконання зобов’язання по добудові об’єкта, тобто з 27.07.2009, а тому строк для звернення до суду сплинув ще 27.07.2012.

Таким чином, враховуючи звернення позивача із позовом уданій справі 18.04.2018, тобто після спливу загального строку позовної давності, відповідач просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності при розгляді спору у даній справі.

Заперечуючи проти відповідно поданої відповідачем заяви, позивач зауважив на тому, що строк позовної давності ним не пропущено, оскільки перебіг вказаного строку розпочинається з 09.11.2017, тобто з моменту проведення позивачем останньої перевірки виконання відповідачем умов договору.

В розрізі відповідних доводів позивач зауважив на тому, що, встановивши 23.04.2014 за результатами перевірки невиконання відповідачем умов договору стосовно добудови об’єкта, позивач, не маючи можливості сплатити судовий збір, звернувся до прокуратури Київської області з проханням вжиття заходів прокурорського реагування та зверення до суду із відповідним позом в особі РФ ФДМУ по Київській області.

Втім, як зазначив позивач, можливості звернутися із відповідним позовом до суду прокуратура не знайшла.

Таким чином, за доводами позивача, лише з 09.11.2017 – після проведення перевірки та за наявної фінансової можливості сплатити судовий збір, позивач звернувся до суду із відповідним позовом до суду, попри те, заявляючи про визнання причин пропуску строку поважними та такими, на які позивач не міг вплинути.

За приписами ст. ст. 253, 256, 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язують його початок.

Враховуючи вищевказане, а також порушення відповідачем свого договірного обов’язку щодо здійснення добудови у строк до 08.07.2009, суд дійшов висновку, що про порушення своїх прав та законних інтересів позивач, як сторона договору та контролюючий орган, мав змогу дізнатися з моменту прострочення відповідачем виконання відповідного договірного обов’язку, тобто з 09.07.2009.

Посилання ж позивача на те, що тільки з моменту проведення останньої перевірки - 09.11.2017, з огляду на наявну можливість сплатити судовий збір, позивач мав можливість звернутись із відповідним позовом оцінюються судом критично, позаяк при визначенні початку перебігу строку позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність позивача про порушення її прав, а і об’єктивна можливість позивача бути обізнаним про обставини порушення його прав, у той час як сама по собі відсутність коштів для сплати судового збору та/або неможливість звернення прокуратури в інтересах позивача до суду не впливає на перебіг строків позовної давності.

До того ж, вказані вище обставини не підтверджують об’єктивну неможливість здійснення позивачем протягом 2009-2012 років відповідних перевірок виконання відповідачем умов договору та потенційного виявлення відповідних порушень договору.

Відповідно до ст. ст. 254, 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що останнім днем трирічного терміну на звернення до суду з вимогами про розірвання договору купівлі-продажу державного майна об’єкта незавершеного будівництва “Учбово-курсові класи” від 08.07.2004 №24-НБ-ЗД у даній справі є 10.07.2012.

Водночас, як слідує з відмітки канцелярії господарського суду Київської області на позовній заяві Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області про її прийняття, відповідний позов було подано 20.04.2018, тобто після спливу встановленого ст. 257 ЦК України трьохрічного строку позовної давності.

Наведені позивачем у поясненнях обставини не є поважними причинами пропуску строку позовної давності з огляду вищезазначених судом спростувань вказаних доводів, у той час як інших доводів щодо поважності причин пропуску строків позовної давності позивачем не наведено.

Частиною 4 статті 267 ЦК України унормовано, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, враховуючи необґрунтованість заперечень позивача щодо порушення строків позовної давності та відсутність поважних причин їх пропуску, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області до Приватного підприємства “Гардаріка” про розірвання договору купівлі-продажу державного майна об’єкта незавершеного будівництва “Учбово-курсові класи” від 08.07.2004 №24-НБ-ЗД у зв’язку зі спливом позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, а також відмову у задоволенні позовної вимоги про розірвання договору, суд дійшов висновку, що вимога позивача про витребування у Приватного підприємства “Гардаріка” об’єкта незавершеного будівництва “Учбово-курсові класи”, який знаходиться за адресою: 08654, Київська обл., Васильківський р-н, с. Дослідницьке та передання його позивачу задоволенню не підлягає, тому що за своєю правовою природою є похідною від первісної (основної) позовної вимоги.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 129 ГПК України, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. ст. 124 Конституції України, ст. ст. 73, 74, 77, 233, 238 240 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 253, 254, 256, 257, 261, 612, 651 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного майна», суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (03039, м. Київ, проспект Голосіївський, будинок 50, ідентифікаційний код 19028107) до Приватного підприємства “Гардаріка” (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, 19, ідентифікаційний код 32771143) про розірвання договору купівлі-продажу державного майна об’єкта незавершеного будівництва “Учбово-курсові класи” від 08.07.2004 №24-НБ-ЗД; про витребування у Приватного підприємства “Гардаріка” об’єкта незавершеного будівництва “Учбово-курсові класи”, який знаходиться за адресою: 08654, Київська обл., Васильківський р-н, с. Дослідницьке на земельній ділянці площею 0,5 га та передання його Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Київській області шляхом підписання акту приймання-передачі згідно з вимогами Порядку повернення у державну власність об’єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №32, відмовити повністю.

2. Понесені позивачем судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 31.10.2018.

Суддя                                 В.А. Ярема