ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" жовтня 2018 р. Cправа № 902/503/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКО ГРУП", м. Київ

до: Фізичної особи-підприємця Григашкіної Наталії Анатоліївни, смт Муровані Курилівці, Мурованокуриловецький район, Вінницька область

про стягнення 8 148,65 грн заборгованості

За участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися.

В С Т А Н О В И В :

20.08.2018 р. до суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКО ГРУП" до Фізичної особи-підприємця Григашкіної Наталії Анатоліївни про стягнення 8 148,65 грн заборгованості, з яких 7 442,84 грн основного боргу, 306,98 грн пені, 372,14 грн. 5 % штрафу, 26,69 грн 3 % річних за договором поставки № 533 від 22.05.2018 р.

Ухвалою від 22.08.2018 р. за даним позовом відкрито провадження у справі № 902/503/18 у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 13.09.2018 р.

04.09.2018 р. до суду від представника позивача надійшла заява б/н від 28.08.2018 р., в якій останній просить суд проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні 13.09.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду по суті про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 13.09.2018 р. призначено справу до судового розгляду по суті на 17.10.2018 р.

В судове засідання 17.10.2018 р. представники сторін не з'явилися, хоча про дату час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, ухвалою суду від 13.09.2018 р., яка надсилалась йому рекомендованою кореспонденцією за адресою, що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому обізнаність представників сторін підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями № 835 та № 818.

При неявці в судове засідання представників сторін суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов'язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов'язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою від 27.08.2018 р. про призначення засідання для розгляду справи по суті у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&ет рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення позивач посилається на укладення з відповідачем договору поставки № 533 від 22.05.2018 р. відповідно до якого Фізичної особи-підприємця Григашкіної Наталії Анатоліївни поставлено товар за який остання не розрахувалась.

В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором у відповідача утворилась заборгованість в сумі 8 148,65 грн, яку заявлено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Григашкіної Наталії Анатоліївни в судовому порядку.

Матеріали справи не містять ні відзиву, ні письмового пояснення з долученням відповідних доказів в яких би відповідач вказав власну процесуальну позицію щодо поданого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 22.05.2018 р., між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІКО ГРУП" (Постачальник) та Фізичною підприємцем Григашкіною Наталею Анатоліївною (Покупцець), укладено договір поставки продукції № 533 (а.с. 9-10, т. 1).

Відповідно до п. 1 Розділу І Предмет договору Постачальник зобов'язаний поставляти продукцію Покупцю згідно замовлення Покупця, а Покупець зобов'язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного договору та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним договором. Замовлення передається Постачальнику в будь-якій зрозумілій сторонами формі (електронною поштою, через торгового представника, факсимільним, телефонним зв'язком, усно тощо).

Згідно п. 2 Розділу І Предмет договору під терміном продукція в даному договорі сторони розуміють пиво в пляшках, банках та кегах, напої безалкогольні, напої безалкогольні, напої алкогольні, мінеральні води, мінеральні води ароматизовані, воду питну, чай, каву та інші продовольчі товари в асортименті. Продукція, що поставляється, повинна відповідати всім санітарним, гігієнічним, технічним стандартам і правилам, встановленим діючим законодавством України, що підтверджується сертифікатами відповідності.

Продукція доставляється централізовано транспортом Постачальника або, за бажанням Покупця, шляхом самовивозу зі складу Постачальника. Місце поставки продукції узгоджується сторонами при прийнятті замовлення. Прийняття Покупцем продукції вважається підтвердженням узгодження кількості, ціни, асортименту продукції. Підтвердження факту узгодження умов доставки продукції є підписана сторонами товарно-транспортна накладна та/або видаткова накладна. Після підписання сторонами накладної, претензії щодо кількості та якості продукції Постачальником не розглядається (п. 3 Розділу І Предмет договору).

У випадку наявності передоплати на відвантаження продукції, Постачальник зобов'язаний здійснити поставку продукції не пізніше 1 (одного) робочого дня з моменту надходження замовлення від Покупця. За домовленістю сторін, строк доставки продукції може бути змінений в кожному окремому випадку поставки продукції. (п. 4 Розділу І Предмет договору ).

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Розрахунки, продукція відпускається Постачальником за відпускними цінами, які зазначаються у накладній.

У випадку централізованої поставки продукції, доставка продукції Покупцю та повернення зворотної тари від Покупця здійснюється за рахунок Постачальника (п. 2 Розділ ІІ Розрахунки).

Відвантаження продукції проводиться на підставі попередньої оплати, після зарахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Відвантаження продукції без попередньої оплати проводиться тільки при наданні відстрочки платежу. Кількість календарних днів протягом яких Покупець зобов'язаний оплатити партії поставленого товару встановлюється у Додатку № 4 до Договору (п. 3 Розділ ІІ Розрахунки).

Покупець зобов'язаний прийняти та перевірити кількість і якість продукції та повністю оплатити його вартість у строк, передбачений Розділом ІІ договору (п.п. 2.2 Розділу ІV Договору).

Згідно п. 5 Розділу ІІ Розрахунки у випадку порушення Покупцем термінів оплати продукції або повернення зворотної тари, Постачальник має право в односторонньому порядку утримати з суми оплати, яка перерахована за товар, витрати на відшкодування вартості неповерненої тари з урахуванням ПДВ на неї, а також на покриття штрафів та пені, які нараховуються Покупцю згідно умов цього договору. При цьому Постачальник зобов'язується виписати податкову накладну на інші документи на вищезазначені операції.

Продукція відпускається Постачальником за відпускними цінами. Ціна на окрему партію продукції вказується Постачальником у накладній, яку Покупець повинен розглядати як оферту з боку Постачальника. Факт прийомки Покупцем від Постачальника (або водія-експедитора) продукції означає згоду Покупця з запропонованою ціною, сумою транспортних витрат та асортиментом продукції. Постачальник повинен інформувати Покупця про можливу зміну ціни на продукцію при замовленні її Покупцем. Загальну суму договору складає сума продукції, поставленої Покупцю за всіма накладними (п.п. 1, 2, 3, 4 Розділ ІІІ Ціна продукції Догоовру).

У випадку прострочення терміну розрахунків за відвантажену продукцію, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (яка діяла в період прострочення) від вартості неоплаченої продукції за кожен календарний день прострочення платежу за відвантаження продукції та штраф у розмірі 5 % від вартості невчасно оплаченої продукції. За прострочення оплати за неповернену зворотну тару, яка продана Покупцю на умовах договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (яка діяла в період прострочення) від заставної ціни неповерненої зворотної тари за кожен календарний день прострочення платежу та штраф в розмірі 5 % від заставної ціни невчасно оплаченої зворотної тари. При подальшому надходженні від Покупця в першу чергу погашається пеня та штраф (п. 1 Розділ V Матеріальна відповідальність Договору).

Також між сторонами підписано Додаток № 4 до договору купівлі-продажу продукції № 533 від 22.05.2018 р., відповідно до умов якого сторони домовились, що для групи товарів, що виробляються та реалізуються під торгівельними марками ТМ "Чуднів", ТМ "Горілка Житомирського ЛГЗ", ТМ "DON-la-MANCHES", ТМ "SAKHISHVILLI", ТМ "Вайн Мен",ТМ "Маркіз де Тайрон",ТМ "Діон Грі", ТМ "Вільям Піл", ТМ "Сер Піттерсон", ТМ "Собески", та ТМ "Сан Хосе" встановлено відстрочку платежу строком на 21 календарний день з моменту отримання продукції Покупцем (а.с.11, т. 1).

На виконання умов договору На виконання умов договору купівлі-продажу продукції № 533 від 22.05.2018 р. позивачем поставлено відповідачу продукцію на загальну суму 7 442,84 грн. в підтвердження чого додано видаткові накладні № ВН-П20174 від 24.05.2018 р. на суму 1346,40 грн; № ВН-П20175 від 24.05.2018 р. на суму 2 022,79 грн; № ВН-П20176 від 24.05.2018 р. на суму 963,36 грн; № ВН-П22815 від 06.06.2018 р. на суму 791,47 грн; № ВН-П22788 від 06.06.2018 р. на суму 290,18 грн; № ВН-П22792 від 06.06.2018 р. на суму 1 350,80 грн; № ВН-П22791 від 06.062018 р. на суму 180,06 грн; № ВН-П26312 від 20.06.2018 р. на суму 497,78 грн (а.с.12-19, т. 1).

купівлі-продажу продукції № 533 від 22.05.2018 р. позивачем поставлено відповідачу продукцію на загальну суму 7 442,84 грн. в підтвердження чого додано видаткові накладні № ВН-П20174 від 24.05.2018 р. на суму 1346,40 грн; № ВН-П20175 від 24.05.2018 р. на суму 2 022,79 грн; № ВН-П20176 від 24.05.2018 р. на суму 963,36 грн; № ВН-П22815 від 06.06.2018 р. на суму 791,47 грн; № ВН-П22788 від 06.06.2018 р. на суму 290,18 грн; № ВН-П22792 від 06.06.2018 р. на суму 1 350,80 грн; № ВН-П22791 від 06.062018 р. на суму 180,06 грн; № ВН-П26312 від 20.06.2018 р. на суму 497,78 грн (а.с.12-19, т. 1).Непроведення відповідачем розрахунків за поставлений товар в добровільному порядку слугувало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

З моменту укладення сторонами Договору поставки № 533 від 22.05.2018 р. між ними виникли зобов'язання, які мають правову природу договору поставки.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 3 Розділ ІІ Розрахунки відвантаження продукції без попередньої оплати проводиться тільки при наданні відстрочки платежу. Кількість календарних днів протягом яких Покупець зобов"язаний оплатити партії поставленого товару встановлюється у Додатку № 4 до Договору.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем товару відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за отриманий товар.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 7 442 грн 84 коп. заборгованості за отриманий товар є правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Також судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 306,98 грн пені, 372,14 грн 5 % штрафу, 26,69 грн 3 % річних, за результатами чого суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п.п.3, 4 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст.548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Розділом V Договору сторони передбачили відповідальність сторін.

У п. 1 Розділу V Матеріальна відповідальність Договору у випадку прострочення терміну розрахунків за відвантажену продукцію, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (яка діяла в період прострочення) від вартості неоплаченої продукції за кожен календарний день прострочення платежу за відвантаження продукції та штраф у розмірі 5 % від вартості невчасно оплаченої продукції. За прострочення оплати за неповернену зворотну тару, яка продана Покупцю на умовах договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (яка діяла в період прострочення) від заставної ціни неповерненої зворотної тари за кожен календарний день прострочення платежу та штраф в розмірі 5 % від заставної ціни невчасно оплаченої зворотної тари. При подальшому надходженні від Покупця в першу чергу погашається пеня та штраф.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача пені, 3 % річних та 5% штрафу є правомірними та обґрунтованим, оскільки відповідають умовам укладеного Договору вимогам чинного законодавства України.

Перевіркою розрахунку пені, 3 % річних та 5% штрафу судом помилок не виявлено, в зв'язку з чим заявлені вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКО ГРУП" підлягають задоволенню судом у заявлених позивачем розмірах.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвал суду відповідач не подав до суду жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення пені, 3 % річних та 5 % штрафу в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

17.10.2018 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення із зазначенням про відкладення складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Григашкіної Наталії Анатоліївни, АДРЕСА_1, 23400 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКО ГРУП", вул Ексаваторна, буд. 35, м. Київ, 03062 (ідентифікаційний код - 40762306) - 7 442 грн 84 коп. - боргу, 306 грн 98 коп. - пені, 372 грн 14 коп. - 5 % штрафу, 26 грн 69 коп. - 3 % річних , 1 762 грн 00 коп. - відшкодування витрат по сплаті судового збору

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 26 жовтня 2018 р.

Суддя Банасько О.О.

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул. Екскаваторна, буд. 35, м. Київ, 03062.

3, 4 - відповідачу - АДРЕСА_1,23400; АДРЕСА_2