ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2018 р. Справа № 911/1623/18

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Гопанок І.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської

до Товариства з обмеженою відповідальністю Маг Буд

про стягнення 1 458 571,37 гривень

за участю представника позивача: ОСОБА_1 (довіреність №463 від 30.05.2018)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.07.2018 через канцелярію господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської (далі АТ ЗЗБК ім. Ковальської/позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Маг Буд (далі ТОВ Маг Буд/відповідач) про стягнення 1 458 571,37 гривень, яких: 994 849,75 грн основного боргу, 210 457,70 грн пені, 198 969,94 грн 20% штрафу, 34 804,40 грн інфляційних втрат та 19 489,58 грн 3% річних.

Відповідні позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору поставки товару №879 від 06.01.2017 в частині повної та своєчасної оплати отриманого за відповідним договором товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.07.2018 у справі №911/1623/18 позовну заяву Акціонерного товариства Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської залишено без руху, виявлені недоліки постановлено усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

07.08.2018, у встановлений судом строк, через канцелярію господарського суду Київської області від Акціонерного товариства Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської надійшов лист №658 від 06.08.2018 на виконання вимог ухвали господарського суду Київської області від 31.07.2018 у справі №911/1623/18, відповідно до якого позивач надав витребувані судом відомості та пояснення стосовно поданого позову.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.08.2018 у справі №911/1623/18 прийнято позовну заяву Акціонерного товариства Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 10.09.2018, а також запропоновано учасникам справи надати суду додаткові докази, необхідні до вирішення у порядку ст. 182 ГПК України заяви та клопотання, у тому числі відзив на позовну заяву, та встановлено строки для вчинення відповідних процесуальних дій - до 07.09.2018.

Згідно наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення про відкриття провадження у справі та відповідні процесуальні права і обовязки, строки для їх реалізації і виконання, сторони були повідомлені належним чином.

Ухвалами господарського суду Київської області від 10.09.2018 та 24.09.2018 підготовче засідання відкладалось на 24.09.2018 та 08.10.2018 відповідно.

Згідно наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вищевказані ухвали стосовно відкладення підготовчого засідання відповідачу були вручені належним чином.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

У встановлений судом строк відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних доказів по справі та/або заяв, клопотань, які відповідно до ст. 182 ГПК України мають бути вирішені у підготовчому засіданні.

У підготовчому засіданні 08.10.2018 судом зясовано наявність/відсутність заяв, клопотань, які відповідно до ст. 182 ГПК України мають бути вирішені у підготовчому та за відсутності останніх постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 22.10.2018.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач був повідомлений належним чином про призначення справи до розгляду по суті.

Втім, у судове засідання 22.10.2018 представник відповідача не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

З огляду вищенаведеного, враховуючи приписи ст. 202 ГПК України та неявку в судове засідання повідомленого належним чином про розгляд справи відповідача, без повідомлення причин його неявки, суд дійшов висновку розглядати справу по суті у судовому засіданні 22.10.2018 за відсутності ТОВ Маг Буд.

У судовому засіданні 22.10.2018 судом, після закінчення зясування обставин та перевірки їх доказами, оголошено про перехід до судових дебатів.

Після закінчення судових дебатів суд вийшов до нарадчої кімнати, після виходу з якої

ВСТАНОВИВ:

06.01.2017 між Публічним акціонерним товариством Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської, перейменованим надалі у Акціонерне товариство Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської, (далі-постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Маг Буд (далі-покупець) укладено договір поставки товару №879 (далі-договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупцю замовлений товар (бетон, бетонні і залізобетонні вироби та конструкції, інший товар, відповідно до прайс-листа постачальника, далі товар), по узгодженню сторін доставити замовлений товар на обєкт за адресою: 11 мікрорайон житлового масиву «Позняки» вул. Дніпровська Набережна (ж/б №1) у Дарницькому районі м. Києва, а покупець зобовязується своєчасно прийняти замовлений товар, та здійснити його оплату на умовах даного договору.

Відповідно до пп. 3.2., 5.2., 5.4., 7.1, 7.15, 7.16 та 10.1 договору сума договору збільшується на розмір фактичних транспортних витрат, в разі замовлення транспортування, які оплачує покупець.

Поставка товару може здійснюватись постачальником на умовах EXW та FCA.

При поставці товару на умовах поставки FCA товар передається постачальником перевізнику, що здійснює свою діяльність на підставі окремо укладеного договору з постачальником, для доставки автомобільним транспортом покупцю до місця призначення. При даних умовах поставки покупець зобовязаний відшкодувати постачальнику вартість доставки товару.

Відпуск товару здійснюється за вільними цінами згідно ст. 190 Господарського кодексу України. Ціна товару, що поставляється згідно цього договору, вказується постачальником у накладних на відпуск товару та/або рахунках-фактурах.

Вартість транспортування зазначається в рахунках на оплату товару окремим рядком та сплачується одночасно з оплатою вартості поставленого товару на умовах цього договору.

Кількість отриманого товару при розрахунках сторони визначають кожний місяць на підставі накладних на фактично отриманий товар станом на 24-у годину останнього дня місяця, про що сторони підписують акт звірки взаєморозрахунків.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині взаєморозрахунків до повного розрахунку між сторонами. Якщо за один місяць до закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін не повідомила іншу сторону про свій намір припинити дію договору, його дія автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.

Копія вищезазначеного договору наявна в матеріалах справи.

З викладених позивачем письмових пояснень, наданих первинних документів (накладних) та розрахунку суми боргу слідує, що в листопаді 2017 року позивачем було передано відповідачу товар загальною вартістю 1 142 369,88 грн, з урахуванням транспортних витрат у сумі 127 362,61 грн, за наступними накладними:

- №1/40089 від 02.11.2017 на суму 203 342,78 грн;

- №1/40431 від 09.11.2017 на суму 57 004,35 грн;

- №1/41330 від 20.11.2017 на суму 401 731,79 грн;

- №1/42378 від 23.11.2017 на суму 201 367,75 грн;

- №1/43095 від 26.11.2017 на суму 278 923,21 грн.

В підтвердження здійснення відповідних поставок сторонами було підписано зведену накладну на фактичний відпуск товарно-матеріальних цінностей №3311 від 30.11.2017, а також акти звірки взаєморозрахунків від 08.11.2017 та 05.12.2017, копії яких додано до матеріалів справи.

Про належне виконання АТ ЗЗБК ім. Ковальської своїх зобовязань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення продавцем умов договору.

В обґрунтування поданого позову, АТ ЗЗБК ім. Ковальської зазначило, що відповідач свої грошові зобовязання за договором належним чином не виконав, кошти за отриманий товар сплатив частково у розмірі 1 252 386,62 грн, а тому, з урахуванням наявної заборгованості за попередній період у розмірі 1 104 866,49 грн, у ТОВ Маг Буд перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 994 849,75 грн.

З наданих позивачем суду розрахунку суми боргу, актів звірки та банківської виписки по рахунку слідує, що сплачені відповідачем 1 252 386,62 грн було повністю зараховано в погашення заборгованості за попередній період у розмірі 1 104 866,49 грн та частково у сумі 147 520,13 грн в рахунок погашення заборгованості за накладною №1/40089 від 02.11.2017, у той час як решта боргу за накладною №1/40089 від 02.11.2017 у розмірі 55 722,65 грн та заборгованість за накладними №1/40431 від 09.11.2017, №1/41330 від 20.11.2017, №1/42378 від 23.11.2017, №1/43095 від 26.11.2017 у загальному розмірі 939 027,10 грн відповідач не сплатив, що відповідно і стало підставою для виникнення у відповідача 994 849,75 грн.

Таким чином, посилаючись на те, що відповідач розрахунки за договором не провів, позивач просить суд стягнути з ТОВ Маг Буд, зокрема, 994 849,75 грн основного боргу.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами .

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, у відповідності до ст. 165 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Зясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово представника позивача, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами ст. ст. 655,692, 627, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 7.11. договору покупець зобовязаний оплатити отриманий товар протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту його поставки, згідно умов розділу 5 та п. 6.1. даного договору.

З огляду вищезазначеного, підписання відповідачем зведеної накладної на фактичний відпуск товарно-матеріальних цінностей №3311 від 30.11.2017 без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленої продукції за договором свідчить про прийняття відповідачем цього товару за відповідними накладними №1/40089 від 02.11.2017, №1/40431 від 09.11.2017, №1/41330 від 20.11.2017, №1/42378 від 23.11.2017, №1/43095 від 26.11.2017 та, відповідно, породжує для ТОВ Маг Буд обовязок по сплаті вартості поставленого за договором товару і повязаних з відповідною поставкою витрат у повному обсязі до 09.11.2017, 16.11.2017, 27.11.2017, 30.11.2017 та 03.12.2017 відповідно.

Водночас, як слідує з наявної в матеріалах справи банківської виписки по рахунку позивача, в процесі розгляду даного спору 21.08.2018 відповідачем було сплачено позивачу 100 000,00 грн в рахунок оплати згідно договору №879 від 06.01.2017.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду вищенаведеного, оскільки після порушення провадження у даній справі відповідачем було сплачено частину суми основного боргу у розмірі 100 000,00 грн, суд дійшов висновку про закриття провадження у даній справі в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача 100 000,00 грн основного боргу з підстав п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки предмет спору у відповідній частині відсутній.

Таким чином, з урахуванням відповідно здійсненого відповідачем часткового розрахунку за договором, залишок суми основного боргу становить 894 849,75 грн, доказів слати яких відповідачем станом на дату прийняття рішення у даній справі суду не надано.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки відповідач взяті на себе грошові зобовязання не виконав, залишок боргу за договором не сплатив, враховуючи арифметичну відповідність суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем, у розмірі 894 849,75 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором, позивач просить суд стягнути з ТОВ Маг Буд, зокрема,

- 210 457,70 грн пені, нарахованої:

з 10.11.2017 по 24.07.2018 на 55 822,65 грн боргу за накладною №1/40089 від 02.11.2017;

з 17.11.2017 по 24.07.2018 на 57 004,35 грн боргу за накладною №1/40431 від 09.11.2017;

з 28.11.2017 по 24.07.2018 на 401 731,79 грн боргу за накладною №1/41330 від 20.11.2017;

з 01.12.2017 по 24.07.2018 на 201 367,75 грн боргу за накладною №1/42378 від 23.11.2017;

з 04.12.2017 по 24.07.2018 на 278 923,21 грн боргу за накладною №1/43095 від 26.11.2017;

- 198 969,94 грн 20% штрафу, нарахованого на 55 822,65 грн боргу за накладною №1/40089 від 02.11.2017; на 57 004,35 грн боргу за накладною №1/40431 від 09.11.2017; на 401 731,79 грн боргу за накладною №1/41330 від 20.11.2017; на 201 367,75 грн боргу за накладною №1/42378 від 23.11.2017; на 278 923,21 грн боргу за накладною №1/43095 від 26.11.2017.

Приписами статей 230, 232 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктами 8.2. та 8.4. договору сторони передбачили, що за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

У разі порушення покупцем строку платежу, встановленого п. 7.11. цього договору, більше ніж 5 банківських днів покупець зобовязаний, сплатити крім пені, штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків від суми простроченого платежу.

З огляду наведеного, враховуючи передбачені умовами договором строки розрахунків, а також те, що більш тривалого строку нарахування пені ніж це встановлено ч. 6 ст. 232 ГК України, умовами договору не передбачено, суд здійснював обрахунок заявлених до стягнення сум пені, в межах вказаних позивачем періодів:

з 10.11.2017 по 10.05.2018 на 55 822,65 грн боргу за накладною №1/40089 від 02.11.2017;

з 17.11.2017 по 17.05.2018 на 57 004,35 грн боргу за накладною №1/40431 від 09.11.2017;

з 28.11.2017 по 28.05.2018 на 401 731,79 грн боргу за накладною №1/41330 від 20.11.2017;

з 01.12.2017 по 01.06.2018 на 201 367,75 грн боргу за накладною №1/42378 від 23.11.2017;

з 04.12.2017 по 04.06.2018 на 278 923,21 грн боргу за накладною №1/43095 від 26.11.2017.

Оскільки арифметично вірний розмір пені, обрахований судом в межах заявлених позивачем періодів з урахуванням положень договору та обставин справи, становить 158 357,14 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 210 457,70 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 158 357,14 грн.

Водночас, оскільки станом на момент звернення позивача до суду строки виконання грошового зобовязання порушенні відповідачем більше ніж на 5 банківських днів, що є підставою для нарахування штрафу в порядку п. 8.4. договору, а розмір відповідно нарахованого штрафу є арифметично вірним, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 198 969,94 грн штрафу.

Крім того, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 34 804,40 грн інфляційних втрат, 19 489,58 грн 3% річних, нарахованих:

з 10.11.2017 по 24.07.2018 на 55 822,65 грн боргу за накладною №1/40089 від 02.11.2017;

з 17.11.2017 по 24.07.2018 на 57 004,35 грн боргу за накладною №1/40431 від 09.11.2017;

з 28.11.2017 по 24.07.2018 на 401 731,79 грн боргу за накладною №1/41330 від 20.11.2017;

з 01.12.2017 по 24.07.2018 на 201 367,75 грн боргу за накладною №1/42378 від 23.11.2017;

з 04.12.2017 по 24.07.2018 на 278 923,21 грн боргу за накладною №1/43095 від 26.11.2017.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки розмір заявлених до стягнення сум 3% річних обрахованих судом в межах визначених позивачем періодів, є арифметично вірним, вимога позивача про стягнення з відповідача 19 489,58 грн 3% річних є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Водночас, оскільки арифметично вірний розмір інфляційних втрат, перерахований судом в межах вказаних позивачем періодів, становить 47 026,84 грн, а суд при прийнятті рішення не може виходити за межі позовних вимог, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 34 804,40 грн інфляційних втрат є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 231, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, 625, 626, 627, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230, 232 Господарського кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №911/1623/18 в частині вимоги Акціонерного товариства Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 7, ідентифікаційний код 05523398) до Товариства з обмеженою відповідальністю Маг Буд (08625, Київська обл., Васильківський р-н, с. Путрівка, вул. Будівельна, 10, ідентифікаційний код 37340510) про стягнення 100 000,00 грн основного боргу.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Маг Буд (08625, Київська обл., Васильківський р-н, с. Путрівка, вул. Будівельна, 10, ідентифікаційний код 37340510) на користь Акціонерного товариства Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської 894 849 (вісімсот девяносто чотири тисячі вісімсот сорок девять) грн 75 коп. основного боргу, 158 357 (сто пятдесят вісім тисяч триста пятдесят сім) грн 14 коп. пені, 19 489 (дев'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят девять) грн 58 коп. 3% річних, 34 804 (тридцять чотири тисячі вісімсот чотири) грн 40 коп. інфляційних втрат, 198 969 (сто дев'яносто вісім дев'ятсот шістдесят дев'ять) грн 94 коп. 20% штрафу та 21 097 (двадцять одну тисячу девяносто сім) грн 06 коп. судового збору.

4. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до підпункту 17.5) підпункту 17) пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне рішення складено 02.11.2018.

Суддя В.А. Ярема