номер провадження справи 17/106/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2018 Справа № 908/1936/18

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л.,

при секретар судових засідань ОСОБА_1

розглянувши матеріали справи № 908/901/18

за позовною заявою: державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3) в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція, 71504, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, 133

до відповідача: комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради, 71503, Запорізька обл., м. Енергодар, пр. Будівельників, 17, офіс 5-1

про стягнення 13 885,86 грн.

У засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 08.12.16 за реєстровим № 3195

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області звернулось державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (далі ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП ЗАЕС) з позовною заявою за вих. від 18.09.18 № 28-23/20790 до комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (КП ПКВ ЕМР) про стягнення 13 885,86 грн. заборгованості за договором на виробництво, транспортування та поставку теплової енергії від 25.10.11 № 5Т-11.

Позовну заяву обґрунтовано ч. 1 ст. 530, ст.ст. 546. 549, 610, 611, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 193, 198, 218, 230, 231 ГК України, а також порушенням відповідачем умов договору від 25.10.11 № 5Т-11 щодо строку оплати послуг наданих позивачем згідно з актами №№ 43/10, 44/10, 45/10 від 31.10.17. З огляду на допущене відповідачем порушення позивачем заявлено до стягнення з відповідача 12 082,56 грн. основного боргу, 960,48 грн. пені, 564,76 грн. індексу інфляції та 278, 06 грн. 3 % річних.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.18 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою суду від 01.10.18 прийнято позовну заяву за вих. від 18.09.18 № 28-23/20790 до розгляду та відкрито провадження у господарській справі № 908/1936/18 за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 31.10.18.

Представник позивача в судовому засіданні 31.10.18 підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Надав усні пояснення щодо спірних правовідносин та повідомив про те, що заявлена до стягнення сума позовних вимог відповідачем не погашена.

Представник відповідача в судове засідання призначене на 31.10.18 не зявився.

Відповідач відзиву на позов не надав. Про дату, час і місце розгляду справи № 908/1936/18 відповідач був повідомлений в установленому чинним ГПК України порядку шляхом направлення ухвал суду від 01.10.18 у цій справі за адресою місцезнаходження комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька обл., м. Енергодар, пр. Будівельників, 17, офіс 5-1), яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення свідчить, що ухвалу від 01.10.18 у цій справі, 08.10.18 вручена за довіреністю представнику відповідача.

Отже, вбачається, що відповідач обізнаний про розгляд справи № 908/1936/18 господарським судом Запорізької області та про дату, місце та час судового засідання у справі.

З огляду на викладене вище, а також враховуючи положення ст. 202 ГПК України, суд дійшов висновку, що неявка у судове засідання 31.10.18 представника відповідача, не є перешкодою для розгляду цієї справи за наявними в ній (справі) доказами.

У засіданні суду 31.10.18, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представнику позивача повідомлено коли буде складено повне рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

25.10.11 між державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом Відособлений підрозділ Запорізька АЕС (Теплопостачальна організація) та комунальним підприємством Підприємство комунальної власності (Споживач) укладено договір на виробництво, транспортування та поставку теплової енергії № 5Т-11, за умовами якого (п. 1.1 договору) Теплопостачальна організація зобовязується відпустити Споживачу теплову енергію у вигляді гарячої води в обємах, указаних в Додатку № 1, з параметрами теплоносія згідно температурного графіку теплової мережі, затвердженого головним інженером Теплопостачальної організації, унормованого з місцевими органами влади.

Згідно з п. 1.2. договору, Споживач зобовязується своєчасно сплачувати використану теплову енергію по встановленим тарифам в строки, передбачені дійсним договором.

Пунктом 2.1. договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 08.07.13) визначено, що теплова енергія відпускається Споживачу у відповідності з тепловим навантаженням згідно Додатків №№ 1, 3,4 даного договору у вигляді гарячої води на наступні потреби: опалення та вентиляція в опалювальний період 1,619 Гкал/ч; гаряче водопостачання 0,068 Гкал/ч.

У п. 6.1. договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 20.06.14) закріплено, що розрахунковим документом на оплату є 2-х сторонній акт про надання послуг з виробництва теплової енергії, 2-х сторонній акт про надання послуг з транспортування теплової енергії, 2-х сторонній акт про надання послуг з постачання теплової енергії. Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються Споживачем за фактично спожитий обсяг теплової енергії на підставі оформлених 2-х сторонніх актів про надання послуг з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії відповідно до діючого в звітний період тарифу на теплову енергію, визначену як сума: тарифу на виробництво теплової енергії, тарифу на транспортування теплової енергії, тарифу на постачання теплової енергії, які затверджуються уповноваженим до відповідного законодавства органом, переглядається та вступає в дію в установленому діючим законодавством порядку.

Відповідно до п. 6.3. договору, по закінченню звітного місяця між Споживачем та Теплопостачальною організацією підписується двосторонні акти про надання послуг, які включають вартість виробництва, транспортування та постачання теплової енергії у строк встановлений п. 3.2.17 даного договору.

Згідно з п. 10.1 договору, даний договір вважається укладеним з моменту його підписання Споживачем та Теплопостачальною організацією. Строк дії даного договору - до 31.12.2012 року. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 1 місяць до закінчення строку його дії жодна зі сторін не заявить про закінчення строку його дії.

Вказаний договір в установленому законом порядку не розірвано, його дія не припинена. Доказів зворотнього представники сторін суду не надали.

Матеріали цієї справи свідчать, що на виконання умов договору від 25.10.11 № 5Т-11 позивачем в жовтні 2017 р. надано відповідачу послуги з виробництва, транспортування та постачання тепло енергії на загальну суму 12 082,56 грн., що підтверджується підписаними та засвідченими печатками з обох сторін актами (належним чином засвідчені копія яких наявні у справі): від 31.10.17 № 43/10 на суму 9644,88 грн., від 31.10.17 № 44/10 на суму 2 395,68 грн., від 31.10.17 № 45/10 на суму 42,00 грн.

Враховуючи, що відповідач не здійснив своєчасного розрахунки за надані послуги за жовтень 2017 року за договором від 25.10.11 № 5Т-11 позивач звернувся до суду із цим позовом.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 509 та ч. 2 ст. 11 ЦК України, зобовязання виникають, зокрема, з договорів.

Таким чином, укладений між сторонами договір на виробництво, транспортування та поставку теплової енергії від 25.10.11 № 5Т-11, є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов'язань.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Положенням п. 6.4. договору (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 08.07.13) визначено, що оплата за відпущену теплову енергію враховуючи транспортування та поставку теплової енергії, здійснюється споживачем щомісячно до останнього числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Теплопостачальною організації. Можливі інші форми розрахунків за відпущену теплову енергію по даному договору, які не суперечать діючому законодавству.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обовязком для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Станом на час прийняття рішення в матеріалах справи відсутні, а відповідач не надав суду, докази оплати позивачу відпущеної теплової енергії за травень 2017 року за договором від 25.10.11 № 5Т-11 в загальній сумі 12 082,56 грн., або доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо несплати такої суми.

З огляду на відсутність зазначених доказів в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що зі сторони відповідача мало місце порушення умов договору від 25.10.11 № 5Т-11, зокрема прострочення виконання грошового зобовязання зі сплати 12 082,56 грн. починаючи з 30.11.17.

Як наслідок, вимоги позивача про стягнення з КП ПКВ ЕМР 12 082,56 грн. основного боргу за договором від 25.10.11 № 5Т-11 за жовтень 2017 судом визнається обґрунтованою, заснованою на законі та договорі, у звязку із чим задовольняється судом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобовязання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобовязаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязання, зокрема у випадку прострочення виконання.

За визначенням ч. 3 ст. 549 ЦК України, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Статтями 1 і 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.5 договору передбачено (додаткова угода №1 від 08.07.13), що у випадку прострочення сплати наданих послуг в строк, передбачений п. 6.4. цього договору, Споживач зобовязаний сплатити Теплопостачальній організації пеню за весь час прострочення в розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення оплати.

Факт прострочення відповідачем зобовязання з оплати відпущеної теплової енергії (враховуючи транспортування та поставку теплової енергії) за жовтень 2017 року підтверджується матеріалами справи № 908/1936/18.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за загальний період з 30.11.17 по 30.05.18 в розмірі 960,48 грн. (розрахунок міститься в матеріалах справи).

Перевіривши (за допомогою ІПС Законодавство) заявлену позивачем до стягнення суму пені суд дійшов висновку про те, що здійснений позивачем розрахунок пені є вірним, тому, судом задовольняється сума пені у повному розмірі.

Крім того, позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 564,76 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2017 р. по серпень 2018 р. та 278,06 грн. 3 % річних (розрахунки містяться в матеріалах справи).

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2).

Перевіривши (за допомогою ІПС Законодавство) заявлену позивачем до стягнення суму 3 % та індексу інфляції, суд дійшов висновку про те, що розрахунки позивачем виконано вірно.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 564,76 грн. інфляційних втрат та 278,06 грн. 3 % річних підлягають задоволенню судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 1762 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 129, 202, 236, 237, 238, 240, 241, ст. ст. 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, 17, офіс 5-1, ) на користь державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, , п/р № 1241 в ПАТ АБ «Укргазбанк» м. Енергодар, МФО 320478) 12 082 (дванадцять тисяч вісімдесят дві) грн. 56 коп. основного боргу, 960 (девятсот шістдесят) грн. 48 коп. пені, 564 (пятсот шістдесят чотири) грн. 76 коп. інфляційних втрат, 278 (двісті сімдесят вісім) грн. 06 коп. 3 % річних та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

Повне рішення складено 05.11.18.

Суддя В.Л. Корсун