номер провадження справи 22/67/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2018 Справа № 908/1644/18

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Масліхіній О.І.

За участю представників:

представник позивача - Добровольський А.Т., довіреність № 188-4016 від 28.08.2018 р.;

представник відповідача - не з'явився

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/1644/18

за позовом: Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗапорожСпецСплав" (69015, м. Запоріжжя, вул. Мінська, буд. 5)

про стягнення 34108,94 грн.

СУТЬ СПОРУ:

20.08.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 2018.07.19/11-7578/4016 б/д) Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗапорожСпецСплав" про стягнення пені в сумі 30791,97 грн. та 3 % річних в сумі 3316,97 грн. за договором поставки № 171002/1605534 від 12.12.2016 р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2018 р. здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1644/18 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.08.2018 р. позовна заява прийнята до розгляду суддею Ярешко О.В., відкрите провадження у справі № 908/1644/18, якій присвоєно номер провадження 22/67/18, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 13.09.2018 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.09.2018 р. ухвалено позивачем у справі № 908/1644/18 вважати Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів", на підставі ст. 216 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалась перерва до 11.10.2018 р.

Ухвалою суду від 11.10.2018 р., на підставі ст. 216 ГПК України, судове засідання відкладено на 22.10.2018 р.

У судовому засіданні 22.10.2018 справу розглянуто, оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судове засідання з'явився представник позивача.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю. Позов обґрунтований ст.ст. 526, 530, 554, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 193, 230, 265, 267 ГК України, умовами договору поставки № 171002/1605534 від 12.12.2016 р.

Відповідач у письмовому відзиві, який надійшов до суду 17.09.2018 р., проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, судові витрати у справі просив віднести на позивача.

25.09.2018 р. до суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив.

Представник відповідача у судові засідання не з'являвся, причин неявки у судове засідання не повідомив. Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 31.08.2018 р., що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Ухвалами суду від 13.09.2018 р., від 11.10.2018 р. неявка відповідача у судові засідання визнана судом неповажною. Ухвалою від 11.10.2018 р. суд зазначив про недобросовісне здійснення відповідачем його процесуальних обов'язків щодо забезпечення явки уповноваженого представника у судове засідання.

Суд визнав можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.12.2016 р. між Публічним акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗапорожСпецСплав" (покупець) укладений договір поставки № 171002/1605534, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити феросплави, які в подальшому іменуються товар, на умовах, в кількості та строки, зазначені в специфікаціях до даного договору, які є його невід'ємною частиною (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.1 нової редакції статуту Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", рішенням загальних зборів від 03.08.2018 р. змінено найменування Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів", а також змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне. Товариство є правонаступником всіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів".

За умовами п. 2.3 договору № 171002/1605534, при відвантаженні товару залізничним транспортом датою поставки вважається дата штемпеля на залізничній накладній станції вантажовідправника. При поставці товару автотранспортом, датою поставки вважається дата передачі товару покупцю (найнятому ним перевізнику) на складі вантажовідправника, вказана в накладній на відпуск товару. Моментом переходу права власності на товар є дата поставки товару.

У розділі 3 договору сторони врегулювали ціну та порядок оплати. У відповідності до п. 3.1 договору, ціна на товар, який поставляється, визначається у національній валюті України, як це передбачено в специфікаціях до даного договору, без урахування податку на додану вартість.

Покупець, згідно з п. 3.2 договору, здійснює банківським переказом попередню оплату товару у національній валюті України у розмірі 100 відсотків вартості відповідної партії товару, зазначеної в специфікаціях. Вартість відвантаженого товару визначається у національній валюті України з урахуванням податків і зборів, передбачених діючим законодавством України. Допускається оплата товару, що поставляється, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати поставки товару.

Відповідно до пункту 3.5 датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника.

Відповідно до п. 3.6 договору (в редакції додаткової угоди № 3/1701441 від 24.02.2017 р.) при перерахуванні коштів на рахунок постачальника, покупець зобов'язаний вказати: "Оплата за товар по договору № 171002/1605534". При цьому, отримані грошові кошти розподіляються постачальником наступним чином: 1) оплачуються рахунки, які виписані на різницю між базовою ціною продукції на дату відвантаження та ціною такої продукції на дату зарахування грошових коштів від покупця; 2) оплачується рахунки, виписані по базовій ціні продукції на дату відвантаження (такі рахунки сплачуються в порядку календарної черги виникнення заборгованості).

Специфікації (додатки) до даного договору вступають в силу з моменту підписання їх сторонами (п. п. 8.12).

Згідно з п. 8.6 договору, вказаний договір вступає в силу з 01.01.2017 р. і діє по 31.12.2017 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по договору.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами підписані, зокрема, специфікації №№ 18, 19, 20 (додатки до договору №№ 18, 19, 20), умовами яких визначено найменування товару, його якість, упакування, кількість, визначено за якою формулою розраховується ціна реалізації, базова ціна, ринок збуту, строк поставки, а також загальна сума по специфікації.

Укладення вказаних специфікацій визнано відповідачем у письмовому відзиві та вказано, що на протязі 2017 року позивачем поставлений товар, який сплачений на протязі 2017 року.

Так, із матеріалів справи слідує, що на виконання умов вказаного вище договору та специфікацій №№ 18, 19, 20 позивачем у період з 06.10.2017 р. по 16.11.2017 р. поставлено відповідачу автомобільним транспортом товар (феромарганець, лігатура марганцева) згідно з наступними видатковими накладними: від 06.10.2017 р. №№ 009129, 009125, 009126, 009132, 009130, 009128 (виставлений рахунок № 215598 від 06.10.2017 р. на суму 6930452,77 грн.); від 07.11.2017 р. №№ 009917, 009916, 009918 (виставлений рахунок № 216315 від 07.11.2017 р. на суму 3180497,95 грн.); від 14.11.2017 р. №№ 009940, 009939 (виставлений рахунок № 216522 від 14.11.2017 р. на суму 1057340,62 грн.); від 14.11.2017 р. №№ 009936, 009938, 009937 (виставлений рахунок № 216523 від 14.11.2017 р. на суму 3228311,92 грн.); від 16.11.2017 р. №№ 009943, 009944 (виставлений рахунок № 216534 від 16.1.2017 р. на суму 1074510,18 грн.)

Відповідач, як вказано вище, у письмовому відзиві отримання товару підтвердив. На усіх перелічених накладних в графі "отримав" мається підпис уповноваженої особи відповідача.

Також у матеріалах справи наявні копії сертифікатів якості на переданий відповідачу товар, копії довіреностей на отримання товару.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Приписами ч. 5 ст. 254 ЦК України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З урахуванням наведених вище положень закону та умов договору, кінцевим строком оплати товару за рахунком № 215598 від 06.10.2017 р. є 06.11.2017 р., за рахунком № 216315 від 07.11.2017 р. є 07.12.2017 р., за рахунками №№ 216522, 216523 від 14.11.2017 р. є 14.12.2017 р., за рахунком № 216534від 16.11.2017 р. є 18.12.2017 р.

У подальшому, у зв'язку з частковими проплатами, відповідачу виставлялися коригувальні рахунки з урахуванням змін курсу НБУ до долара США на дату платежу: № 215598АК від 07.11.2017 р., № 215598АК1 від 08.11.2017 р., № 215598АК2 від 10.11.2017 р., № 215598А3від10.11.2017 р., № 215598АК4 від 11.12.2017 р., № 216315АК від 11.12.2017 р., 216315АК1 від 12.12.2017 р., № 216315АК2від 19.12.2017 р., №216522АК від 19.12.2017 р., № 216523АК від 19.12.2017 р., 216534АК від 19.12.2017 р., № 216534АК1від 20.12.2017 р.

Відповідачем здійснювалися наступні оплати: 2000000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 3914 від 07.11.2017 р., 1000000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 3924від 08.11.2017 р., 1500000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 3921 від 10.11.2017 р., 2400000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 3926 від 10.11.2017 р., 3201835,85 грн. згідно з платіжним дорученням № 4058 від 08.12.2017 р., 27534,62 грн. згідно з платіжним дорученням № 4071 від 12.12.2017 р., 47485,01 грн. згідно з платіжним дорученням № 4117 від 19.12.2017 р., 5500223,39 грн. згідно з платіжним дорученням № 4110 від 18.12.2017 р., 207,42 грн. згідно з платіжним дорученням №4104 від 20.12.2017 р.

Відповідач у письмовому відзиві підтвердив здійснення ним оплат згідно з вказаними платіжними дорученнями, зазначив, що усі коригувальні рахунки відправлялися позивачем на адресу відповідача. Також вказав, що з урахуванням здійснених відповідачем оплат за поставлений товар по договору № 171002/1605534 та відповідно до умов специфікацій №№ 18, 19, 20 позивачем розраховано ціну реалізації продукції (товару) та виписані для оплати відповідачу рахунки на різницю між базовою ціною продукції на дату відвантаження та ціною такої продукції на дату зарахування грошових коштів від покупця. При цьому вважає, що при зарахуванні позивачем коштів за основним рахунком позивач зараховував і коригувальні рахунки, що фактично не відповідає умовам договору, так як фізично рахунки, що становили різницю між базовою ціною та ціною на продукцію на дату зарахування грошових коштів виписувалися лише після відповідної сплати за основним рахунком, а отже відповідні рахунки не могли бути зараховані раніше основного рахунку. Усі коригувальні рахунки виписувалися після сплати основних рахунків, а отже зарахування сплати коригувальних та основних рахунків з одного й того ж платежу є помилковим та необґрунтованим. Вважає, що заборгованості взагалі не відбулося.

За приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи принцип свободи договору, визначені сторонами умови договору щодо розподілу грошових коштів, внесених в якості оплати за товар, отриманий за договором № 171002/1605534 від 12.12.2016 р., суд вважає заперечення відповідача безпідставними. Так, у відповідності з п. 3.6 договору кошти позивачем зараховувались таким чином: спочатку оплачувались рахунки (коригувальні), які виписані на різницю між базовою ціною продукції на дату відвантаження та ціною такої продукції на дату зарахування грошових коштів від покупця; потім оплачувались рахунки, які виписані по базовій ціні продукції на дату відвантаження (у порядку календарної черги виникнення заборгованості).

Судом встановлено, що відповідач повністю розрахувався за поставлений позивачем товар за наведеними вище видатковими накладними. Проте, здійснив розрахунок із порушенням строку, визначеного умовами договору від 12.12.2016 р. № 171002/1605534.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п. 7.4 договору сторонами погоджено, що у випадку порушення покупцем строків оплати за поставлений товар, передбачених даним договором поставки, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідному періоді, за кожен день прострочення оплати.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з позовною заявою та розрахунками позивача, останнім нараховано пеню у загальній сумі 30791,97 грн. у межах загального періоду з 07.11.2017 р. по 19.12.2017 р., та 3316,97 грн. 3% річних за загальний період із 07.11.2017 р. по 19.12.2017 р.

Перевіривши розрахунки пені та 3% річних, суд визнає їх правильними. Відповідач будь-яких заперечень щодо здійснених розрахунків не висловив, контррозрахунку не надав.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 30791,97 грн. пені та 3316,97 грн. 3 % річних судом задовольняються повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті 1762,00 грн. судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗапорожСпецСплав" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗапорожСпецСплав" (69015, м. Запоріжжя, вул. Мінська, буд. 5, ) на користь Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310, ) 30791 (тридцять тисяч сімсот дев'яносто одна) грн. 97 коп. пені, 3316 (три тисячі триста шістнадцять) грн. 97 коп. 3% річних, 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Повне рішення складено та підписано 29.10.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко