ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/802/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Заводовій К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Манад", с.Засупоївка Київської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "ВИТЯЗЬ", м.Харків
про стягнення 630817,50грн.
за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №22 від 28.12.2017

від відповідача - ОСОБА_2, ордер серія МК№111207

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАНАД" (далі за текстом - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод "ВИТЯЗЬ" (далі за текстом - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача 630817,50грн. неустойки у вигляді штрафу за порушення строків виготовлення та постачання обладнання, за поставку обладнання неналежної якості згідно до договору №1407 від 14.07.2017.

26 квітня 2018 року від позивача надійшли клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

Ухвалою від 26.04.2018 відкладено підготовче засідання на 17.05.2018.

10 травня 2018 року від позивача надійшла заява, згідно якої він зменшив позовні вимоги стосовно стягнення 261750,00 грн. та просив стягнути з відповідача на свою користь 630817,50грн. неустойки у вигляді штрафу за порушення строків виготовлення та постачання обладнання, за поставку обладнання неналежної якості згідно до договору №1407 від 14.07.2017.

16 травня 2018 року на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.05.2018 відкладено підготовче засідання на 29.05.2018.

29 травня 2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що позивачем не доведено факт істотності виявлених недоліків товару, а також не було дотримано встановленої договором і законодавством процедури виявлення та фіксації недоліків товару та повідомлення відповідача з приводу даного факту (направлення претензії щодо усунення виявлених недоліків).

29 травня 2018 року надійшло клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою від 29.05.2018 відкладено підготовче засідання на 31.05.2018.

Ухвалою від 31.05.2018 продовжено строк підготовчого провадження на п'ятнадцять днів, відкладено підготовче засідання на 12.06.2018.

12 червня 2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він не погодився з запереченнями відповідача проти позову. Вважає, що ним подано достатньо доказів на підтвердження позовних вимог.

Ухвалою від 12.06.2018 прийнято заяву про зменшення позовних вимог позивача, продовжено строк підготовчого провадження на 15 днів та відкладено підготовче засідання на 21.06.2018.

У підготовчому засіданні 21.06.2018 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та перехід до розгляду справи по суті в день закриття підготовчого провадження.

У судовому засіданні 21.06.2018 судом оголошено перерву до 10.07.2018.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Харківської області від 09.07.2018 №378/2018 у зв'язку із закінченням строку відрядження судді Тацій О.В., призначено повторний автоматизований розподіл справи №922/802/18. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2018 справа №922/802/18 передана судді Калантай М.В.

Ухвалою від 16.07.2018 дану справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено про необхідність повторного проведення підготовчого провадження; підготовче засідання призначено на 02.08.2018.

26 липня 2018 року від позивача електронним листом надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Таке ж саме клопотання надійшло до суду поштою 30 липня 2018 року.

Ухвалою від 30.07.2018 судом задоволено клопотання позивача про участь у засіданні в режимі відеоконференції; призначено підготовче засідання на 09.08.2018 в режимі відеоконференції.

У підготовчому засіданні 09.08.2018 судом оголошено перерву до 12.09.2018.

29 серпня 2018 від позивача електронним листом надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 29.08.2018 задоволено клопотання позивача про участь у засіданні в режимі відеоконференції; призначено підготовче засідання на 12.09.2018 у режимі відеоконференції.

03 вересня 2018 року від позивача надійшов супровідний лист, до якого він долучив клопотання про залучення до справи електронних доказів, доводи і міркування позивача по справі №922/802/18.

У підготовчому засіданні 12.09.2018 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 25.09.2018.

У підготовчому засіданні 25.09.2018 суд постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.10.2018.

У судовому засіданні 17.10.2018 судом оголошено перерву до 23.10.2018.

Представник позивача у призначеному судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив у позові відмовити, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

14 липня 2017 року між відповідачем, як виробником, та позивачем, як замовником, укладено Договір №1407 на постачання обладнання (надалі - Договір) за умовами якого відповідач зобов'язався виготовити проект, виготовити із власних матеріалів і поставити, а позивач сплатити і прийняти: Транспортер стрічковий жолобчастий L-подібний (надалі - обладнання) з характеристиками, перелік яких наведено у пункті 1.1 Договору.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що вартість обладнання за даним Договором складає 523500,00грн. (з ПДВ).

Порядок розрахунків визначено пунктом 2.2 Договору.

Так, першу виплату у розмірі 2% від суми поставки замовник виплачує протягом 3 банківських днів з моменту підписання цього Договору та виставленого виробником рахунку. Після даної виплати виробник зобов'язаний на протязі 14 календарних днів виготовити та погодити із замовником первинний технічний проект обладнання, що включає в себе креслення, розрахунки, іншу технічну інформацію, що може включати тривимірну візуалізацію (пункт 2.2.1 Договору).

Другу оплату у розмірі 48% від суми поставки замовник виплачує протягом 3 банківських днів з моменту погодження замовником технічного проекту обладнання, що включає в себе креслення, розрахунки, іншу технічну інформацію, що може включати тривимірну візуалізацію. Після даної виплати виробник зобов'язаний на протязі 45 робочих днів виготовити у повному обсязі обладнання з врахуванням положень розділу 1 цього Договору (пункт 2.2.2 Договору).

У разі непогодження первинного технічного проекту обладнання, остаточний проект буде наданий замовнику у строк додатково погоджений з виробником, що буде зафіксований згідно з вимогами п.9.5 цього Договору. У будь-якому випадку остаточним проектом, є проект, що погоджений замовником, та виробник зобов'язаний здійснити поставку обладнання виключно з характеристиками, що відповідають погодженому проекту та вимогам п.1.1. цього Договору (пункт 2.2.3 Договору).

Останню виплату в розмірі 50% замовник виплачує у наступному порядку: 40% після виконання виробником п.3.3 цього Договору; 10% після виконання сторонами п.3.4 цього Договору.

Відповідно до пункту 2.3. Договору оплата здійснюється поетапно на підставі рахунку-фактури, за правилами встановленими у пунктах 2.2.1.-2.2.3. цього Договору.

На виконання вищевказаних умов Договору, а також згідно рахунку відповідача №407/1 від 04.07.2017, позивач здійснив першу виплату в розмірі 10470,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №887 від 17.07.2017 та складає 2% від суми поставки.

Отримання вказаних коштів відповідачем не заперечується.

Згідно пункту 2.2.1 Договору виробник повинен був протягом 14 календарних днів виготовити та погодити з замовником первинний технічний проект обладнання.

З матеріалів справи вбачається, що після здійснення позивачем першої виплати між сторонам відбувалося листування за допомогою електронної пошти щодо погодження технічного проекту обладнання. Зокрема, у електронному листі від 25.07.2017 представником відповідача було запропоновано позивачу направити своїх представників для погодження технічного проекту обладнання. У електронному листі від 01.08.2017 представником відповідача повідомлено про готовність погодження технічного проекту в телефонному режимі щодо питань, які не були вирішені після минулого погодження. У електронних листах від 22.08.2017 та 29.08.2017 представник відповідача надсилав позивачу для погодження доопрацьовані ескізи та розміри обладнання.

01 вересня 2017 року позивач, відповідно до вимог пункту 2.2.2 Договору, здійснив другу виплату в розмірі 251280,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №1006 від 01.09.2017 та складає 48% від суми поставки. Відповідач отримання цієї суми також не заперечує.

При цьому, позивач вказує, що дана виплата була ним здійснена у зв'язку із остаточним погодженням технічного проекту обладнання, яке відбувалося шляхом обміну електронними листами з ескізами та розмірами обладнання, а також в телефонному режимі.

Однак, відповідач факт погодження обладнання станом на 01.09.2017 заперечує, оскільки готовий проект як окремий документ в письмовому вигляді, погодженому обома сторонами, не складався.

У зв'язку з цим, суд зазначає, що умови Договору не встановлюють вимог до оформлення погодження технічного проекту обладнання.

Разом із тим, наявне у справі електронне листування, можливість ведення якого передбачена сторонами у пункті 9.5 Договору, свідчить, що сторонами велася робота щодо погодження технічного проекту обладнання.

Умовами пункту 2.2.2 Договору передбачено, що погодження технічного проекту обладнання здійснюється лише замовником (позивачем) і саме після проведення такого погодження позивач здійснює оплату в розмірі 48%.

Тобто фактично саме позивач визначає момент погодження технічного проекту та проводить після цього чергове перерахування коштів. Як зазначалося вище, позивач здійснив другу оплату 01.09.2017, а тому технічний проект обладнання слід вважати погодженим в розумінні пункту 2.2.2 Договору.

Згідно вимог пункту 2.2.2 та 3.1.2 Договору відповідач був зобов'язаний протягом 45 робочих днів виготовити у повному обсязі обладнання.

Отже, виробник повинен був виготовити обладнання у повному обсязі в строк до 02.11.2017, включно.

Відповідно до пункту 3.2. виробник по факту виготовлення обладнання з врахуванням строків зазначених у пункті 3.3 цього Договору повідомляє замовника у т.ч. за правилами встановленими у п. 9.5 цього Договору про готовність обладнання та сторони діють у наступному порядку: 3.3.1. виробник зобовязується здійснити демонстрацію роботи обладнання за участю представника замовника для перевірки роботи обладнання вцілому, всіх/окремих механізмів, вузлів і агрегатів зокрема, відповідності обладнання узгодженим характеристикам.

У матеріалах справи відсутні докази виготовлення відповідачем обладнання у встановлений строк та направлення ним відповідного повідомлення на адресу позивача.

Згідно з пункту 3.4 право власності на обладнання переходить до замовника після монтажу/зборки у пункті вказаному замовником, випробування обладнання, шляхом складання акту прийому-передачі та видаткової накладної.

Докази складення відповідних акту прийому-передачі обладнання та видаткової накладної в матеріалах справи також відсутні.

Крім того, як вбачається з електронних листів сторін від 05.12.2017, 08.12.2017, 22.12.2017, 25.12.2017, 22.01.2018 вбачається, що відповідач продовжував роботи з виготовлення обладнання поза межами встановленого Договором строку.

Позивач звернувся до відповідача з листом №40/1-2018 від 15.01.2018, у якому у зв'язку із допущенням порушення умов Договору, вимагав повернення коштів попередньої оплати в сумі 261750,00грн. протягом 5-ти робочих днів. Зазначений лист (штрихкодовий ідентифікатор 323) був відправлений відповідачу поштою, що підтверджується поштовим чеком від 16.01.2018 та отриманий останнім 22.01.2018. Також даний лист направлявся засобами електронного зв'язку.

Також, в матеріалах справи наявний лист позивача №55/1-2018 від 22.01.2018, що адресований відповідачу, з вимогою про сплату штрафних санкцій за порушення умов Договору щодо строку виготовлення та поставки обладнання. Даний лист направлено засобами електронного зв'язку.

Позивач у позовній заяві вказує, що відповідач фактично відправив на адресу ТОВ "Манад" виготовлене згідно Договору обладнання лише 13.03.2018.

Дана обставина відповідачем не заперечується.

14 березня 2018 року представниками позивача складено акт обстеження від 14.03.2018, в якому наведено перелік недоліків щодо виготовленого обладнання. В ході обстеження представники позивача дійшли висновку, що транспортер L-1100 не може бути прийнятий оскільки він має істотні недоліки, які виключають його використання за призначенням.

Даний акт підписаний лише представниками позивача, однак містить вказівку про те, що при його складанні були присутні представники відповідача, які від підписання даного акту відмовились.

Відповідач у відзиві та його представник у підготовчих та судових засіданнях заперечували вказані в акті істотні невідповідності заявленим технічним параметрам обладнання. Та вказували, що всі вони могли бути усунені шляхом додаткового налаштування, корегування робочих параметрів, тощо.

Позивач направив відповідачу лист №73/3-2018 від 14.03.2018, в якому зазначив, що обладнання не може бути прийнято у зв'язку із істотними недоліками, неналежною роботою, невідповідністю узгодженої конструкції, не функціонуванням транспортеру, а тому вимагав повернути кошти попередньої оплати в сумі 261750,00грн. протягом 5-ти робочих днів у строк до 21.03.2018, а також сплатити штрафні санкції в сумі 630817,50грн. Даний лист направлено відповідачу 16.03.2018, що підтверджується відповідними поштовими чеком та описом вкладення.

Відповідач у своєму листі №1603/1 від 16.03.2018 повідомив, що у зв'язку із тим, що випробовування конвеєру 14.03.2018 на території ТОВ "МАНАД" не відбулися, він пропонує організувати робочу групу, що включатиме спеціалістів обох сторін, для спільного пошуку вирішення можливих експлуатаційних проблем. Також у даному листі відповідач частково заперечив наявність недоліків, на які посилався позивач.

Позивач своїм листом №77/3-2018 від 16.03.2018 з пропозицією відповідача не погодився, та просив повернути попередню оплату та сплатити штрафні санкції.

Посилаючись на те, що відповідачем були порушені умови Договору щодо строків виготовлення обладнання та щодо його якості, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 261750,00грн. суми попередньої оплати та 630817,50грн. неустойки у вигляді штрафу за порушення строків виготовлення та постачання обладнання неналежної якості згідно Договору №1407 від 14.07.2017.

В подальшому відповідач згідно платіжного доручення №2852 від 27.04.2018 здійснив повернення позивачу суми попередньої оплати в розмірі 261750,00грн.

У зв'язку з цим, позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 630817,50грн., що складаються з: 104700,00грн. неустойки у вигляді штрафу в розмірі 20% від вартості обладнання згідно п.7.2. Договору, за порушення строків виготовлення та постачання обладнання за 10 календарних днів з 03.11.2017 по 12.11.2017; 421417,50грн. неустойки у вигляді штрафу в розмірі 20% від вартості обладнання з наступним підвищення розміру штрафу на 0,5% за кожен наступний день протермінування, згідно п. 7.2. Договору за період з 13.11.2017 по 13.03.2018; 104700,00грн. неустойки у вигляді штрафу в розмірі 20% від вартості обладнання згідно п.7.3. Договору, за поставку неякісного обладнання.

Заява про зменшення позовних вимог була прийнята судом, а тому стягнення саме вказаних сум є предметом розгляду у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 846 ЦК України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було виконано умови Договору щодо оплати обладнання у розмірі 50% від суми поставки: 2% суми поставки було сплачено 17.07.2017, 48% суми поставки було сплачено 01.09.2017. Пунктом 2.2.2. передбачено зобовязання виробника протягом 45 робочих днів виготовити у повному обсязі обладнання після виплати замовником 48% суми поставки.

Таким чином, відповідач мав виготовити обладнання в строк до 02.11.2017, включно, однак даний обов'язок не виконав.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав суду доказів своєчасного виконання ним робіт щодо виготовлення обладнання згідно Договору.

Однак, у відзиві зазначив про ненастання строку виконання робіт, оскільки позивачем не було надано погоджений технічний проект.

Вказані доводи відхиляються судом, виходячи з наступного.

Як зазначалося вище, умови Договору не встановлюють будь-яких вимог до оформлення погодження технічного проекту обладнання.

Наявне у справі електронне листування, можливість ведення якого передбачена сторонами у пункті 9.5 Договору, свідчить, що сторонами була проведена робота щодо погодження технічного проекту обладнання. Відповідно до умов пункту 2.2.2 Договору погодження технічного проекту обладнання здійснюється лише замовником (позивачем) і саме після проведення такого погодження позивач здійснює оплату в розмірі 48%. Отже, саме позивач, на свій розсуд, визначає момент погодження технічного проекту, якщо його влаштовують всі запропоновані відповідачем умови та характеристики.

Суд також наголошує, що відповідач, отримавши кошти попередньої оплати, не звертався до позивача з листами щодо необхідності додаткового погодження технічного проекту обладнання, не повернув вказані кошти, як такі що перераховані, на його думку, передчасно, не відмовився від виконання Договору в строки передбачені пунктом 2.2.2, не звертався з пропозиціями щодо внесення змін до Договору в частині перегляду строків виготовлення обладнання.

Таким чином, суд вважає дані доводи відповідача щодо неузгодження технічного проекту необґрунтованими.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі невиконання термінів виготовлення обладнання передбачених у п.3.1. цього Договору, виробник сплачує замовнику неустойку у вигляді штрафу у розмірі 20% відсотків вартості обладнання, з наступним підвищенням за кожен наступний день протермінування на 0,5% у разі порушення строків поставки більш ніж на десять календарних днів.

На підставі вищевказаних норм, позивач здійснив нарахування відповідачу штрафних санкцій за порушення строків виготовлення обладнання у вигляді 104700,00грн. штрафу в розмірі 20% за порушення строків виготовлення та постачання обладнання за 10 календарних днів з 03.11.2017 по 12.11.2017, а також 421417,50грн. штрафу в розмірі 20% від вартості обладнання з наступним підвищення розміру штрафу на 0,5% за кожен наступний день протермінування за період з 13.11.2017 по 13.03.2018.

Перевіривши розрахунок вказаних сум, суд зазначає, що умовами пункту 7.2 Договору передбачено нарахування лише одного штрафу, остаточний розмір якого залежить від кількості днів прострочення: 20% за прострочення до 10 календарних днів та наступне збільшення розміру штрафу на 0,5% щоденно при більш тривалому простроченні.

Отже, за весь період прострочення (з 03.11.2017 по 13.03.2018) розмір штрафу склав 80,5% вартості обладнання, що дорівнює 421417,50грн. (523500,00грн. х 80,5%).

Додаткове нарахування ще одного штрафу в розмірі 20% (104700,00грн.) лише за період перших 10 днів прострочення з 03.11.2017 по 12.11.2017 є таким, що не відповідає умовам пункту 7.2. Договору.

Крім того, суд враховує, що згідно статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, нарахування двох штрафів за порушення однієї умови договору щодо строків виготовлення обладнання є неправомірним.

Враховуючи викладене, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, суд вважає позовні вимоги про стягнення 421417,50грн. неустойки у вигляді штрафу за порушення строків виготовлення обладнання.

Щодо вимог про стягнення 104700,00грн. неустойки у вигляді штрафу в розмірі 20% від вартості обладнання згідно п.7.3. Договору, за поставку неякісного обладнання, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7.3 Договору у випадку поставки обладнання, яке не відповідає вимогам якості та його неприйняття представником замовника, а також у разі відмови виробником від заміни неякісних конструктивних елементів, відповідно до п.п.3.6., 5.2.-5.4. цього Договору, виробник сплачує замовнику неустойку у вигляді штрафу у розмірі 20% відсотків вартості обладнання.

Згідно з пунктом 4.1. Договору поставлене за цим договором обладнання повинно відповідати технічним нормам України, які поширюються на обладнання даного виду, вимогам п.1.1 цього Договору, а також вимогам, що висуваються замовником та які узгоджені сторонами під час виконання замовлення.

Суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Таким чином, законодавством встановлено обов'язок замовника прийняти виконану підрядником роботу, навіть у разі виявлення ним допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків.

Пунктом 3.4 Договору сторони передбачили складання після монтажу/зборки та випробовування обладнання акту прийому-передачі та видаткової накладної.

Натомість такі документи сторонами не складалися. Відповідно, будь-які відомості про технічні характеристики обладнання, яке відповідач фактично виготовив та поставив позивачу 13.03.2018, в матеріалах справи відсутні, у зв'язку з чим у суду відсутня можливість перевірити доводи позивача про наявність у обладнання істотних недоліків, що унеможливлюють його використання за призначенням.

Наявний у справі акт обстеження від 14.03.2018 містить підписи лише представників позивача, а тому фактично є одностороннім документом. При цьому, відповідач не погоджується з вказаними у даному акті недоліками та вважає, що вони могли бути усунені шляхом додаткового налаштування, корегування робочих параметрів, тощо.

Отже, вказаний документ не може бути визнаний судом як належний та допустимий доказ невідповідності обладнання умовам Договору.

Слід зауважити, що частиною 4 статті 853 ЦК України визначено, що у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.

В даному випадку позивач не наполягав на проведенні технічної експертизи, а одразу ж відмовився від прийняття обладнання.

Проведення судової експертизи на даний час є неможливим, оскільки з пояснень представників сторін, наданих під час підготовчого провадження, вбачається, що виготовлене відповідачем обладнання, на даний час продано ним іншій особі.

Щодо наявного у справі ОСОБА_2 №0002434 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів від 13.03.2018 та постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 13.03.2018, що були складені Державною службою України з безпеки на транспорті, суд зазначає наступне.

Вказаними документами встановлено перевезення вантажу - Транспортеру L, ширина якого складає 2,76м, що перевищує встановлений норматив великогабаритного транспорту (2,60м).

На думку позивача, вказана обставина унеможливлює використання обладнання на дорогах України.

У зв'язку з цим, суд зазначає, що згідно наявного у справі листа Державної служби України з безпеки на транспорті від 27.03.2018 №2657/03/15-18 вбачається, що згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких, перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Таким чином, чинне законодавство не забороняє використання великогабаритних транспортних засобів, а лише передбачає отримання відповідних дозволів на їх транспортування.

З урахуванням викладеного, суд вважає недоведеними доводи позивача про те, що відповідачем було виготовлено та поставлено неякісне обладнання.

У зв'язку з цим, в частині позову про стягнення 104700,00грн. неустойки у вигляді штрафу в розмірі 20% від вартості обладнання згідно п.7.3. Договору, за поставку неякісного обладнання, слід відмовити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та з урахуванням того, що зменшення позивачем позовних вимог відбулося внаслідок часткового погашення відповідачем під час розгляду справи заборгованості, яка первісно заявлялася до стягнення.

Керуючись статтями 129, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "ВИТЯЗЬ" (61054, м.Харків, вул.Академіка Павлова, буд.120 Ж, код 39763914) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Манад" (07714, Київська область, Яготинський район, с.Засупоївка, вул.Центральна, буд.34, код 32670436) 421417,50грн. неустойки у вигляді штрафу за порушення строків виготовлення обладнання, а також 9797,51грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.11.2018 р.

Суддя ОСОБА_3