ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 922/201/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. – головуючого, Пількова К. М., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання – Підгірська Г. О.,

за участю представників:

позивача – не з'явилися,

відповідачів – не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 (судді: Пушай В. І., Барбашова С. В., Медуниця О. Є.) і рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2018 (суддя Буракова А. М.) у справі № 922/201/18

за позовом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

до Фермерського господарства "Фортуна"

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1.1. У лютому 2018 року Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (далі – ГУ Держгеокадастру) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Фермерського господарства "Фортуна" (далі – ФГ "Фортуна") про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 12.04.2006, укладеного між Печенізькою районною державною адміністрацією Харківської області (далі – Печенізька РДА) та Фермерським господарством "Фортуна" (далі – ФГ "Фортуна"), зареєстрованого 12.05.2006 за № 02 (далі – договір від 12.05.2006) і викладення преамбули договору в такій редакції: "Головне управління Держгеокадастру в Харківській області () в особі виконуючого обов'язки начальника Головного управління Саранчі Василя Івановича, який діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру в Харківській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, надалі "ОРЕНДОДАВЕЦЬ", з однієї сторони та Фермерське господарство "Фортуна" (код ЄРДПОУ 23009452), в особі голови Германа Олександра Григоровича, який діє на підставі Статуту, надалі "ОРЕНДАР", уклали цей договір про нижченаведене".

Пункт 5 договору оренди землі в такій редакції: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2017 відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки складає 1 953 825,25 грн (один мільйон дев'ятсот п'ятдесят три тисячі вісімсот двадцять п'ять гривень 25 копійок)".

Пункт 6 договору оренди землі в такій редакції: "Договір укладено на 7 (сім) років (до 01.01.2025 включно). Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію".

Пункт 7 договору оренди землі в такій редакції: "Орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі 8 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 156 306,02 грн (сто п'ятдесят шість тисяч триста шість гривень дві копійки) на рік".

Пункт 9 договору оренди землі в такій редакції: "Орендна плата вноситься орендарем відповідно до статті 287 Податкового кодексу України рівними частками щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця".

Позов обґрунтовано необхідністю приведення умов спірного договору у відповідність до вимог законодавства. Позивач послався, що наразі головним розпорядником спірної земельної ділянки є ГУ Держгеокадастру; розмір орендної плати, визначений у договорі від 12.06.2006 (1 % від грошової оцінки землі), не відповідає положенням статті 288 Податкового кодексу України; рішенням Печенізької районної ради Харківської області від 25.12.2014 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення селянського (фермерського) господарства, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які перебувають у постійному користуванні фізичних осіб та у користуванні на умовах оренди у юридичних осіб на території Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області (за межами населених пунктів), розроблену Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергосинтез", у тому числі спірної земельної ділянки площею 56,0016 га вартістю 1 303 593,04 грн; внаслідок такої зміни розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки змінився і розмір орендної плати за користування земельною ділянкою. При цьому позивач наголосив, що згідно зі Стратегією удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413 (далі – Стратегія), законодавчо встановлено розмір орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у розмірі не нижче 8 % нормативної грошової оцінки землі, а строк оренди – не більше 7 років. За таких обставин, позивач вважав обґрунтованим внесення змін до договору від 12.04.2006 у частині зміни орендодавця спірної земельної ділянки, строку дії договору, розміру орендної плати і нормативної грошової оцінки землі.

1.2. У відзиві на позов ФГ "Фортуна" просило відмовити позивачеві у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість і відсутність правових підстав для внесення змін до спірного договору у редакції, запропонованій у позові. Зокрема, відповідач наголосив на недоведеності позивачем істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, а також факту, що внаслідок настання цих обставин позивача значною мірою позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору. Відповідач також акцентував, що Стратегія, на яку послався позивач в обґрунтування позову, не є нормативно-правовим актом, що визначає строки оренди або порядок зміни строків оренди, крім того, у зв'язку із затвердженням цієї Стратегії будь-яких змін до порядку визначення розміру орендної плати та строку оренди, передбаченого Земельним кодексом України, Податковим кодексом України, Законом України "Про оренду землі", не внесено. До того ж ФГ "Фортуна" зазначило, що з моменту внесення змін до Податкового кодексу України щодо мінімального розміру орендної плати господарство за спірним договором сплачує орендну плату у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.04.2018 (суддя Буракова А. М.) у задоволенні позову відмовлено.

Аргументуючи судове рішення, місцевий господарський суд виходив із відсутності у цьому випадку підстав для внесення спірних змін до договору оренди земельної ділянки з мотивів, заявлених позивачем.

Суд зазначив, що Стратегія, на яку послався позивач в обґрунтування позову, не вносить будь-яких змін до порядку визначення розміру орендної плати та строку оренди, передбаченого положеннями Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі".

2.2. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 (судді: Пушай В. І., Барбашова С. В., Медуниця О. Є.) рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2018 залишено без змін.

3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечення на неї

3.1. ГУ Держгеокадастру, не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, подало касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 і рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2018, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Підставами для скасування судових рішень скаржник вважає неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, посилаючись на те, що суд першої інстанції не навів підстав і нормативно-правового обґрунтування відхилення запропонованих ГУ Держгеокадастру змін до договору оренди землі, зокрема в частині внесення змін до преамбули, пунктів 5, 9 спірного договору. Позивач наголошує на необхідності внесення спірних змін до договору, акцентуючи, що зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який не може бути меншим, ніж встановлено положеннями статті 288 Податкового кодексу України. Отже, внесення змін до договору оренди землі у судовому порядку в частині оновлення, приведення у відповідність нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що перебуває в оренді відповідача, є обґрунтованим. Скаржник також зазначає, що застосування ставки 8 % від нормативної грошової оцінки землі у цьому випадку відповідає вимогам земельного і податкового законодавства; наразі органом виконавчої влади, який розпоряджається земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності у межах Харківської області та орендодавцем земельної ділянки, яка становить об’єкт договору, є ГУ Держгеокадастру, що зумовлює необхідність внесення відповідних змін до преамбули договору оренди землі стосовно особи орендодавця. При цьому посилання суду апеляційної інстанції на відсутність заперечень відповідача щодо внесення змін до договору в частині зміни орендодавця, на думку скаржника, не підтверджено матеріалами справи, а тому не може бути підставою для відмови у позові у наведеній частині. Крім того, скаржник зазначає, що одним із пріоритетів управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними є передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності переважно на умовах оренди на строк на більше 7 років, що передбачено Стратегією, та відповідно, є підставою для внесення змін до договору і в частині зміни строків оренди землі. Поза тим скаржник зазначає про наявність умов, визначених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, щодо внесення спірних змін до договору оренди землі, з підстав, заявлених у позові.

3.2. У відзиві на касаційну скаргу ФГ "Фортуна" посилається на необґрунтованість доводів касаційної скарги та правомірність висновків, викладених в оскаржених судових рішеннях, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення і постанову у справі - без змін. Зокрема, відповідач наголошує, що не заперечував стосовно внесення змін до спірного договору в частині зазначення орендодавця, а отже позивач звернувся із позовом у наведеній частині за відсутності на те підстав; будь-яких змін до порядку визначення розміру орендної плати та строку оренди, передбаченого положеннями Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі" Стратегією не внесено; ця Стратегія не є нормативно-правовим актом, що визначає строки оренди або порядок їх зміни, вона лише передбачає стратегію удосконалення механізму управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними.

4. Розгляд касаційної скарги та встановлені судами обставини справи

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та аргументи, викладені у відзиві на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

4.2. Господарськими судами попередніх інстанцій установлено та підтверджено матеріалами справи, що розпорядженням Печенізької РДА від 14.02.2006 № 33 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передачі цієї ділянки в оренду ФГ "Фортуна" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФГ "Фортуна" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у користування на умовах оренди із земель запасу Артемівської сільської ради; надано в оренду ФГ "Фортуна" земельну ділянку загальною площею 56,0016 га, із них рілля - 56,0016 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення на території Артемівської сільської ради терміном на 50 років; зобов'язано ФГ "Фортуна" у місячний термін укласти договір оренди земельної ділянки.

12.04.2006 між Печенізькою РДА - орендодавцем і ФГ "Фортуна" - орендарем укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку із земель запасу (землі сільськогосподарського призначення, рілля), розташовані на території Артемівської сільської ради.

Згідно з пунктом 2 цього договору оренди землі в оренду передається земельна ділянка загальною площею 56,0016 га, в тому числі рілля - 56,0016 га.

Відповідно до пункту 4 зазначеного договору оренди землі нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 591 867,94 грн.

За змістом пункту 5 договору від 12.04.2006 земельна ділянка, яка передається в оренду, недоліків немає (пункт 5 договору від 12.04.2006).

У пункті 6 спірного договору сторони передбачили, що його укладено на 50 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 7 договору оренди землі сторонами погоджено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 1 % від грошової оцінки земельної ділянки у сумі 5 919,0 грн за кожен рік.

Відповідно до пункту 8 договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється автоматично (без окремої угоди сторін) та індексується відповідно до офіційно встановленого індексу інфляції за місяць.

Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати у сумі 493,25 грн протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного/податкового місяця (пункт 9 договору від 12.04.2006).

Згідно з пунктом 11 договору оренди землі розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку (пункт 33 спірного договору)

Цей договір зареєстровано у Печенізькому районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.05.2006 за № 02.

Господарські суди попередніх інстанцій також установили, що за актом приймання-передачі від 12.05.2006 Печенізька РДА передала, а ФГ "Фортуна" прийняло у користування спірну земельну ділянку.

Також суди установили, що у подальшому рішенням Печенізької районної ради Харківської області ХХХVІІІ сесії VІ скликання від 25.12.2014 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення селянського фермерського господарства (КВЦПЗ 01.02), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ 01.01) які знаходяться у постійному користуванні фізичних осіб та в користуванні на умовах оренди у юридичних осіб на території Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області (за межами населених пунктів)" було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення селянського фермерського господарства (КВЦПЗ 01.02), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ 01.01), які перебувають у постійному користуванні фізичних осіб та у користуванні на умовах оренди у юридичних осіб на території Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області (за межами населених пунктів), зокрема гр. Герман О. Г. земельна ділянка площею 56,0016 га вартістю 1 303 593,04 грн.

Згідно з витягом відділу Держгеокадастру у Печенізькому районі Харківської області від 10.02.2017 № 97-20.27-0.4-120/14-17 нормативна грошова оцінка земельної ділянки (площа сільськогосподарських угідь 56,0016 га; площа ріллі 56,0016 га) станом на 01.01.2017 склала 1 953 825,25 грн; нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки станом на 01.01.2014 становила 1 303 593,04 грн.

ГУ Держгеокадастру (як орган виконавчої влади, який розпоряджається земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності у межах Харківської області, у тому числі й спірною земельною ділянкою) звертався до ФГ "Фортуна" із листом-пропозицією від 15.12.2017 № 27-20-14.3-16920/0/19-17 про необхідність приведення у відповідність до вимог Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про оцінку земель", Податкового кодексу України, умов договору від 12.04.2006, укладеного ФГ "Фортуна" із Печенізькою РДА, щодо розміру орендної плати, строку дії договору, та направляв відповідачеві проект додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі.

Відповідач у листі від 04.01.2018 № 01 повідомив позивачеві про ймовірну прийнятність зміни умов спірного договору в частині збільшення розміру орендної плати до 8 % від грошової оцінки землі, однак не погодився зменшити строк дії договору оренди землі до 7 років.

Отже, як установлено господарськими судами попередніх інстанцій, сторони не досягли згоди щодо внесення змін до договору оренди землі від 12.04.2006; додаткової угоди до договору оренди землі між сторонами укладено не було.

4.3. Зазначене стало підставою для звернення позивача з позовом до суду у цій справі.

4.4. Ухвалюючи судові рішення у справі, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для внесення запропонованих позивачем змін до спірного договору оренди землі та задоволення позову з мотивів наведених позивачем.

4.5. Однак наведені висновки господарських судів попередніх інстанцій слід визнати передчасними через нез'ясування судами усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення цього спору, із наданням оцінки усім зібраним у справі доказам і доводам учасників справи.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (стаття 652 Цивільного кодексу України).

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено застосування у встановлених законом випадках цін (тарифів, ставок тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. При цьому зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю").

Статтею 288 Податкового кодексу України (який набрав чинності з 01.01.2011) встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Статтею 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

За змістом статті 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Підставою проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (стаття 15 цього Закону).

Згідно з пунктами 34, 35 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин, затвердження відповідно до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до вимог статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 06.12.2010 у справі № 2-1/10068-2008, від 23.05.2011 у справі № 7/105-10 (30/234-09), від 04.07.2011 у справі № 41/81пд.

Разом із тим оскільки нормативна грошова оцінка земель - основа для визначення розміру орендної плати, зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Аналогічну правову позицію навів Верховний Суд України у постанові від 20.08.2013 у справі № 5009/3430/12, постанові від 18.05.2016 у справі № 6-325цс16.

5.2. Однак ухвалюючи судові рішення у справі, суди попередніх інстанцій обмежилися посиланням на те, що Стратегія є підзаконним нормативно-правовим актом і не вносить будь-яких змін до порядку визначення, у тому числі розміру орендної плати, передбаченого положеннями Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі" та не врахували, що нижня гранична межа річної суми платежу з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності встановлюється законодавцем незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі, а отже розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам законодавства і є підставою для перегляду встановленого у договорі розміру орендної плати. Водночас, оскільки нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, тому зміна розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки є також обов'язковою підставою для перегляду розміру орендної плати та, відповідно, внесення змін до договору оренди землі.

Як убачається із матеріалів справи, позивач упродовж усього розгляду спору наголошував на необхідності приведення у відповідність до вимог законодавства визначеної сторонами у спірному договорі ставки орендної плати та наголошував на зміні нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, що є підставою для внесення відповідних змін до договору, посилаючись, зокрема, на положення статті 288 Податкового кодексу України, рішення Печенізької районної ради Харківської області від 25.12.2014, яким затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області (за межами населених пунктів), у тому числі спірної земельної ділянки; витяг відділу Держгеокадастру у Печенізькому районі Харківської області від 10.02.2017 № 97-20.27-0.4-120/14-17. Утім, вирішуючи цей спір, суди належної оцінки таким доводам і наведеним обставинам у сукупності, як і відповідним доказам і правовим наслідкам настання зазначених обставин, не надали та дійшли передчасного висновку про відсутність підстав для внесення змін до спірного договору оренди землі в частині розміру орендної плати.

Разом із тим колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До 2013 року земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності надавалися в оренду за рішенням районних державних адміністрацій (стаття 122 Земельного кодексу України у редакції, чинній до 2013 року).

Законом України від 06.09.2012 № 5245-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" (який набрав чинності 01.01.2013), зокрема, внесено зміни до Земельного кодексу України, відповідно до яких з 01.01.2013 повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності перейшли до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів (Держземагентство України).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" внаслідок реорганізації Держземагентства України було утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" передбачено утворення як юридичних осіб публічного права територіальних органів Держгеокадастру за переліком згідно з додатком. Реорганізовано територіальні органи Держземагентства України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Держгеокадастру за переліком згідно з додатком 2 (пункт 2). Установлено, що територіальні органи Держземагентства України, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Держгеокадастру (пункт 3).

Як уже зазначалося, позивач також просив, серед іншого, внести зміни до преамбули договору стосовно особи орендодавця у зв'язку із тим, що наразі органом виконавчої влади, який розпоряджається земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності в межах Харківської області, є ГУ Держгеокадастру.

Проте зазначивши, що станом на час звернення із цим позовом розпорядником спірної земельної ділянки, яка є об'єктом оренди за спірним договором, є ГУ Держгеокадастру, суди попередніх інстанцій не надали оцінки правовим наслідкам настання таких обставин; підстав і нормативно-правового обґрунтування відхилення запропонованих ГУ Держгеокадастру змін у зазначеній частині не навели.

Викладене свідчить про те, що поза увагою судів залишилися питання, з якими пов'язане законне вирішення спору по суті, виходячи із предмета та підстав позову.

Поза тим колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про недоведеність позивачем підстав для внесення змін до спірного договору в частині зменшення строку його дії (пункт 6 договору) з мотивів, наведених позивачем у позовній заяві, та зважаючи на положення статті 19 Закону України "Про оренду землі", а також щодо внесення змін до пункту 5 договору, оскільки, як обґрунтовано зазначив суд апеляційної інстанції, наведена умова договору визначає стан земельної ділянки, яка передавалася в оренду за цим договором, і не стосується розміру нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, який натомість визначено сторонами саме у пункті 4 договору, хоча вимоги про внесення змін до цього пункту договору у судовому порядку позивачем заявлено не було.

Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Однак оскаржені судові рішення у справі цим вимогам не відповідають. Отже, доводи, зазначені у касаційній скарзі, частково отримали своє підтвердження.

Таким чином, суду для правильного вирішення цього спору необхідно урахувати викладене, встановити усі обставини, що входять до предмета доказування такого позову, з'ясувати дійсні права та обов'язки сторін і, виходячи з установленого, застосувати ті норми права, якими регулюються спірні правовідносини.

6. Висновки Верховного Суду

Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Пунктом 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 310 цього Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Ураховуючи, що господарські суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення цього спору, а суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, оскаржені судові рішення підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду, а касаційну скаргу слід задовольнити частково.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини 1 статті 308, статтями 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 і рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2018 у справі № 922/201/18 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді К. М. Пільков

Ю. Я. Чумак