ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/170/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. – головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.

учасники справи:

позивач - Одеська міська рада

відповідач - Обслуговуючий кооператив "Дачно – будівельний кооператив "Салют"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Департамент комунальної власності Одеської міської ради

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Одеської міської ради

на постанову Одеського апеляційного господарського суду у складі Ярош А.І. – головуючого, Принцевської Н.М., Діброви Г.І. від 30 липня 2018 року та рішення Господарського суду Одеської області у складі Літвінова С.В. від 06 червня 2018 року

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Дачно-будівельний кооператив "САЛЮТ щодо стягнення 229 559,81 грн., з яких 202 645,89грн. – орендна плата за землю, 2 075,93грн. – 3% річних, 9 020,78грн. – інфляційні втрати, 15 817,21грн. – пеня.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору оренди земельної ділянки від 14.08.2013, який є обов’язковим до виконання.

Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

3. 14.08.2013 між Одеською міською радою та Обслуговуючим кооперативом “Дачно-будівельний кооператив “Салют” укладено договір оренди земельної ділянки, площею 20 340 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, Київський район, вул. Дача Ковалевського, будинок 115, терміном на 15 років, для експлуатації та обслуговування будівель споруд рекреаційного призначення.

4. Відповідно до п.2.3 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 8 507 408,40 гривень, згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси №295/К від 04.06.2013 р., складеної Управлінням Держземагенства у м. Одесі Одеської області.

5. Пунктом 4.1 договору встановлено, що орендна плата за земельну ділянку, площею 20 340 кв.м. розрахована у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 255 222,25 грн. на рік.

6. Згідно п. 4.2 договору розмір орендної плати встановлюється за домовленістю сторін згідно рішення Одеської міської ради у відповідності до розрахунку розміру орендної плати та може збільшуватися Одеською міською радою в межах передбачених законодавством.

7. Відповідно до п. 4.5 договору розмір орендної плати переглядається у разі:

- зміни розміру земельного податку відповідно до чинного законодавства України;

- введення в дію нової нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, яка затверджується рішенням Одеської міської ради;

- зміни функціонального призначення будівлі або її частини;

- в інших випадках, передбачених, законодавством України;

У цих випадках розмір орендної плати змінюється Орендодавцем.

8. Пунктами 9.1.2 договору передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

9. Згідно п.12.1 договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, що підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв’язується у судовому порядку.

10. Рішенням Одеської міської ради від 29.06.2016 року № 756-VII „Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси” з 01.01.2017 року була введена в дію нова нормативна грошова оцінка земель міста Одеси.

11. Рішенням суду по справі №916/2956/17, яке на момент прийняття рішення по справі №916/170/18 набрало законної сили, внесені зміни до договору оренди землі від 14.08.2013, укладеного між Обслуговуючим кооперативом „Дачно-Будівельний кооператив „САЛЮТ” та Одеською міською радою, шляхом викладення п. 2.3, п. 4.1 та п.9.4.2 договору в наступній редакції:

-          п. 2.3 договору: “Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2,0340 га (кадастровий номер :47:003:0049) становить: 7 133 818,91 гривень, згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси від 07 лютого 2017 року за №1616/86-17, складеного управлінням Держгеокадастру у місті Одесі Одеської області. Вказана нормативна грошова оцінка за даним договором застосовується з 01 січня 2017 року;

-          п. 4.1 договору: “Орендна плата за земельну ділянку площею 2,0340 га., розрахована у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає: 214 014,57 гривень на рік. Орендна плата у вказаному розмірі сплачується Орендарем з 01 січня 2017 року та вноситься у грошовій безготівковій формі”;

- п.9.4.2 договору: самостійно, щороку обчислювати суму орендної плати станом на 1 січня, з урахуванням індексу інфляції нормативної грошової оцінки і не пізніше 20 лютого поточного року подавати відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, визначеному Податковим Кодексом України (з урахуванням нової грошової оцінки земель у разі введення її в дію.

12. Звертаючись до суду з позовом, Одеська міська рада зазначала, що відповідач покладені на нього зобов’язання законом та договором щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою не виконує належним чином та не сплачує орендну плату в належному розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 202 645,89грн. за період з 01.01.2017 року по 31.10.2017 року, на яку позивачем нараховано 2 075,93грн. – 3% річних, 9 020,78грн. – інфляційні втрати, 15 817,21грн. – пеню.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

13. Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.06.2018, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.07.2018, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

14. Приймаючи вказані рішення, суди врахували преюдиціальні факти, встановлені рішенням Господарського суду Одеської області від 20.03.2018 у справі №916/2956/17, яким внесені зміни до договору оренди землі від 14.08.2013, укладеного між Обслуговуючим кооперативом „Дачно-Будівельний кооператив „САЛЮТ” та Одеською міською радою, у відповідності до яких орендна плата повинна нараховуватись виходячи з нової нормативної грошової оцінки 7 133818,91 грн. 91 коп., що складає 214 014,57 грн. на рік, тому вимоги позивача щодо розрахунку орендної плати за старою нормативною грошовою оцінкою є безпідставними.

15. Таким чином, суди дійшли висновку про те, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем по сплаті орендної плати та відповідно відмовили у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

16. Не погоджуючись з вказаними рішеннями, Одеська міська рада подала касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

17. Скаржник обґрунтовує свої доводи касаційної скарги тим, що прийняття Одеською міською радою рішення від 29.06.2016 року № 756-VII «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси», яким затверджено нову технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, не тягне за собою автоматичну зміну умов договорів оренди землі в частині розміру орендної плати, а є лише підставою для внесення таких змін. Зменшення розміру орендної плати внаслідок зміни нормативно-грошової оцінки повинно відбуватись шляхом внесення змін до існуючого договору, водночас без внесених змін відсутні підстави для сплати іншого розміру орендної плати, ніж у договорі. З урахуванням наведеного, сплата ОК «ДБК «Салют» орендної плати за зміненою нормативною грошовою оцінкою до моменту внесення змін до договору оренди землі не відповідає чинному законодавству України.

18. Крім того, скаржник посилається на практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, а саме:

18.1. постанову Верховного Суду від 15.02.2018 р. № 916/1578/15-г, якою встановлено, що чинним законодавством не передбачено положень про зміну розміру орендної плати за користування орендованим майном саме з моменту прийняття законодавцем таких змін, а надається право стороні правовідносин в подальшому ініціювати внесення відповідних змін до договору. Отже, до моменту внесення змін до договору оренди, в тому числі за рішенням суду, орендар зобов'язаний сплачувати оренду плату в розмірі, передбаченому чинним договором оренди.

18.2. постанову від 16.04.2018 у справі №910/7905/17 у якій зазначено, що з урахуванням положень статті 632 ЦК, статті 288 ПК і статей 15, 21 Закону України «Про оренду землі» нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Суд зазначив, що підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору, має бути саме законодавча зміна граничного (мінімального чи максимального) розміру цієї плати або зміна розміру земельного податку, а не щорічне визначення рішенням Київської міської ради, яким затверджується бюджет міста Києва на відповідний рік, розміру орендної плати за землю шляхом можливого запровадження нових орендних ставок в залежності від видів економічної діяльності землекористувача.

18.3. Крім того, висновок про те, що зміна нормативної грошової оцінки є лише підставою для перегляду розміру орендної плати встановленої умовами договору та внесення відповідних змін до договору у вигляді оформлення додаткової угоди, викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 р. № 235/4017/15-ц, від 02.03.2016 р. № 922/538/14 та від 02.03.2016 р. №3-476гс15.

19. Одеська міська рада вважає необґрунтованими висновки суду першої та апеляційної інстанцій щодо встановлення дати набрання чинності змін до договору оренди землі за минулий період з 01.01.2017 року.

Скаржник обґрунтовує свою позицію тим, що ст. 653 ЦК України спеціально розмежовано поняття «зміна договору» та «зміна зобов'язання, що випливає з договору»: якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Водночас, у ст. 188 ГК України йдеться лише про «момент набрання чинності рішення суду про зміну договору», а не про «момент зміни зобов'язання». Враховуючи, що поняття «договір» і «зобов'язання» не є тотожними, приписи ст. 188 цього Кодексу не можна тлумачити як такі, що визначають момент зміни зобов'язання.

Отже, умови договору (включаючи й умову щодо розміру орендної плати) є обов'язковими для виконання сторонами. Відповідно, орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, що є предметом вказаного договору, у визначеному чинному договором розмірі, до моменту внесення змін до договору оренди.

20. Судами не надано належної правової оцінки тим обставинам, що станом на 30.10.2017 року заборгованість ОК «ДБК «Салют» зі сплати орендної плати за спірну земельну ділянку становила 229 559,81 грн. Таким чином, невиконання ОК «ДБК «Салют» зобов'язання щодо виплати орендної плати є порушенням прав та інтересів Одеської міської ради на отримання доходу у вигляді орендної плати.

При цьому, ч. 3 ст. 632 ЦК України передбачено, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Законодавцем дана норма була встановлена саме для стабільності цивільного обороту.

Крім того, посилаючись на ч. 3 ст. 632 ЦК України та ч. 4 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», скаржник зазначає, що у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним, отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Таким чином, чинне законодавство виходить з положень, що навіть у разі визнання договору недійсним орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Позиція Обслуговуючого кооперативу "Дачно – будівельний кооператив "Салют", викладена у відзиві на касаційну скаргу

21. ОК "ДБК "Салют" заперечує у задоволенні касаційної скарги Одеської міської ради, оскільки вважає, що її доводи не відображають суті спірних правовідносин між сторонами договору та не відповідають нормам закону, у зв'язку з чим просить оскаржувані рішення залишити без змін, а касаційну скаргу – без задоволення.

В обґрунтування доводів, викладених у відзиві на касаційну скаргу, ОК "ДБК "Салют" посилається на преюдиціальні факти, встановлені судовими рішеннями у справі №916/2956/17, якими внесено зміни до договору оренди в частині розміру орендної плати, встановивши обов'язок сторін застосовувати нову нормативну грошову оцінку та відповідно, новий розмір орендної плати з 01.01.2017 року.

За таких обставин, у даних спірних правовідносинах, відсутні підстави для застосування старої нормативної грошової оцінки, як помилково вважає скаржник, оскільки наразі, на думку відповідача, діє нова редакція договору із затвердженим розміром орендної плати. Тому підстави для стягнення з ОК «ДБК «Салют» орендної плати у старому розмірі відсутні.

Позиція Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, викладена у поясненнях

22. Департамент комунальної власності Одеської міської ради також не погоджується із рішеннями судів попередніх інстанцій та підтримує касаційну скаргу Одеської міської ради у повному обсязі. Крім того, департамент зазначає, що посилання відповідача на те, що департамент залишив без відповіді пропозицію ОК "ДБК "Салют" щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки не є таким, що відповідає дійсності.

На дану пропозицію департаментом було надіслано відповідь від 04.12.2017 року за номером 01-18/1927-09-01, в якій вказано, що Договір про внесення змін до договору вважається дійсним з моменту його державної реєстрації, тому визначити 01.01.2017 датою застосування змін до договору оренди землі в частині нормативної грошової оцінки та розміру орендної плати не є можливим.

Таким чином, порушуючи норми цивільного законодавства, а також виконуючи положення Договору оренди земельної ділянки не в повному обсязі, відповідач завдав шкоди територіальній громаді міста Одеси, у зв'язку з чим позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

23. Верховний Суд, здійснивши перегляд судових рішень у справі на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів та вимог касаційної скарги, погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у задоволенні позову про стягнення суми несплаченої орендної плати та штрафних санкцій, нарахованих за порушення виконання зобов'язань по спірному договору оренди, з огляду на наступне.

24. Судами встановлено, що між Одеською міською радою та Обслуговуючим кооперативом “Дачно-будівельний кооператив “Салют” укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого встановлено, що орендна плата за земельну ділянку розраховується у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки, яка на момент підписання договору складала 255 222,25 грн. на рік.

25. Крім того, п. 4.5 договору вставлено, що розмір орендної плати переглядається у разі введення в дію нової нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, яка затверджується рішенням Одеської міської ради.

26. Статтею 792 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Законом України “Про оренду землі”.

27. Положеннями ст. 13 Закону України “Про оренду землі” передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

28. Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України “Про оренду землі”).

29. За приписами ч. 1, 2 ст. 21 Закону України “Про оренду землі” визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

30. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру земельного податку, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (ч. 5 ст. 5 Закону України “Про оцінку земель”).

31. Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

32. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності проводиться обов'язкова нормативна грошова оцінка земельних ділянок (ст. 13 Закону України “Про оцінку земель”).

33. За результатами, зокрема, нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, яка, відповідно до ст. 23 Закону затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою (ст. 20 Закону України “Про оцінку земель”).

34. Рішенням Одеської міської ради від 29.06.2016 року № 756-VII „Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси” з 01.01.2017 року була введена в дію нова нормативна грошова оцінка земель міста Одеси у розмірі 7 133 818,91 гривень.

35. Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення орендної плати з відповідача, сплаченої не у повному обсязі. Звертаючись із вказаним позовом до суду, позивач посилався на порушення відповідачем свого обов'язку з повної оплати орендної плати, розрахованої на підставі встановленої договором оренди нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Водночас, відповідач здійснював оплату на підставі нової нормативної грошової оцінки, встановленої рішенням Одеської міської ради від 29.06.2016 року № 756-VII „Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси”.

36. Водночас, рішенням судів по справі №916/2956/17 (постанова Верховного Суду від 08.08.2018) внесені зміни до договору оренди землі від 14.08.2013, укладеного між Обслуговуючим кооперативом „Дачно-Будівельний кооператив „САЛЮТ” та Одеською міською радою, шляхом викладення п. 2.3, п. 4.1 та п.9.4.2 договору в іншій редакції, якою встановлено нову нормативно грошову оцінку земельної ділянки у розмірі 7 133 818,91 гривень, що застосовується з 01.01.2017, на підставі прийнятого Одеською міською радою рішення від 29.06.2016 року № 756-VII.

37. Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

38. Факти, передбачені наведеною нормою, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву законність судового акта, який вступив в законну силу.

39. Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

40. Отже, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

41. Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

42. Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

43. Відтак, враховуючи, що задоволення позовних вимог знаходиться у прямій залежності від встановлення правомірності розрахунку позивачем орендної плати на підставі старої нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної умовами договору оренди земельної ділянки від 14.08.2013, суди попередніх інстанцій, враховуючи преюдиціальні факти, встановлені у рішенні у справі №916/2956/17, яке набрало законної сили, дійшли обґрунтованого та правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

44. Суд також критично оцінює заперечення скаржника щодо того, що зміни до договору оренди, внесені рішенням у справі №916/2956/17, набирають законної сили саме з 01.01.2017 року. Скаржник, посилаючись на положення ст. 653 ЦК України, вважає, що зобов'язання за договором змінюється саме з моменту набрання законної сили рішення суду про зміну договору.

45. В свою чергу, у відповідності до положень ст. 188 ГК України йдеться лише про «момент набрання чинності рішення суду про зміну договору», а не про «момент зміни зобов'язання». Враховуючи, що поняття «договір» і «зобов'язання» не є тотожними, приписи ст. 188 цього Кодексу не можна тлумачити як такі, що визначають момент зміни зобов'язання.

46. Верховний Суд не погоджується з вказаними твердженнями з огляду на наступне.

47. Ч. 3 ст. 653 ЦК встанволено, що у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

48. В свою чергу, ч.5 ст. 188 ГК містить імперативні приписи про те, що якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

49. Тобто, вказана норма передбачає можливість встановлення рішенням суду строку, з якого до умов договору вносяться зміни - моменту з якого у сторін виникає зобов'язання виконувати договір на нових умовах.

50. Як вбачається з постанови Верховного Суду від 08.08.2018 у справі №916/2956/17 нормативна грошова оцінка, яка розроблена станом на 01.01.2016, застосовується з 01.01.2017, тобто саме з цієї дати у сторін виникло зобов'язання виконувати договір на нових умовах, а саме сплачувати орендну плату, розраховану на підставі нової нормативної грошової оцінки.

51. Посилання скаржника на наявність заборгованості ОК «ДБК «Салют» зі сплати орендної плати за спірну земельну ділянку станом на 30.10.2017, яка мала бути сплачена відповідачем до внесення змін до договору оренди земельної ділянки, Судом не приймаються до уваги, оскільки вказана обставина не має правового значення для вирішення даного спору. Водночас, Суд зазначає, що правомірність здійснення відповідачем розрахунку орендної плати згідно нової нормативної грошової оцінки підтверджена судовим рішенням у іншій справі та не може переглядатися з огляду на дотримання принципу правової визначеності.

52. Суд також відхиляє посилання скаржника на судову практику Верховного Суду у справах № 916/1578/15-г, №910/7905/17, № 235/4017/15-ц, р. № 922/538/14 та №3-476гс15, оскільки останні містять правові висновки щодо встановлення фактичного моменту зміни нормативної грошової оцінки землі та необхідності внесення відповідних змін до договорів оренди з метою її застосування та розрахунку орендної плати на підставі останньої, що не є предметом розгляду даної справи, оскільки вказані осбтавини вже досліджувались Судом при розгляді іншої справи, а тому з огляду на їх преюдиціальність, не переглядаються.

53. За таких обставин та з урахуванням меж розгляду справи в суді касаційної інстанції касаційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

54. У зв’язку з відмовою в задоволенні касаційної скарги, згідно вимог статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

55. Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 06 червня 2018 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30 липня 2018 року у справі № 916/170/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати складення повного судового рішення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді            Берднік І.С.

Суховий В.Г.