РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.10.2018Справа № 910/11619/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Міністерства оборони України до Концерну "Техвоєнсервіс" про стягнення 11 832 грн., за участю представників позивача - Губара М.В., довіреність №220/410/д від 30.11.2017 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 11 832,00 грн. пені за договором №341/16/15 від 18.09.2017 року на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 550, 610, 611, 625 ЦК України та ст. 193, 230-232 ГК України..

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.09.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 16.10.2018 року.

31.10.2018 року представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Відповідач у справі був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов не надав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.09.2017 року між Міністерством оборони України (далі - замовник) особі Начальника Центрального управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України Тилу Збройних Сил України Куклюка Миколи Миколайовича та Концерном "Техвоєнсервіс" (далі - виконавець) було укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти (послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення ) №341/16/15 (далі - договір), відповідно до умов якого (п.1.1 договору), виконавець зобов'язувався до 01.12.2017 року надати замовнику послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення (50630000-0) (регламентний ремонт транспортних засобів спеціального призначення автопаливозаправників АТЗ-4,0-131) (далі - Виріб) в термін за обсягами та цінами зазначеними в специфікації надання послуг (додаток 1 до договору), який є невід'ємною частиною договору, а замовник прийняти надані послуги та оплатити їх на умовах та у порядку, визначеному цим договором.

За умовами п. 4.1. договору розрахунок (розрахунки) здійснюються замовником шляхом повної (часткової) оплати наданих послуг за специфікацією надання послуг (додаток 1 до договору).

Замовник оплачує виконані та прийняті послуги за договірною ціною, встановленою сторонами і зафіксованою у протоколі (протоколах) погодження договірної ціни (додаток 2 до договору) та затвердженого замовником на підставі прийнятих фактичних витрат, пов'язаних з виконанням зобов'язань за договором з урахуванням встановленого договором рівня прибутку.

Як вбачається із специфікацій до договору, вартість послуг за договором складає 492 999,84 грн. при цьому послуги повинні були бути надані до 01.12.2017 року.

Проте, відповідач взятих на себе зобов'язань за договором не виконав.

З метою досудового врегулювання господарського спору, 14.12.2017 року позивач надав відповідачеві претензію з вимогою сплатити пеню у зв'язку з невиконанням у строк передбачений договором зобов'язань з надання послуг.

26.12.2017 року між сторонами було укладено додаткову угоду про розірвання вищевказаного договору.

Доказів виконання своїх зобов'язань у строк передбачений умовами договору відповідачем суду не надано.

Ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

У відповідності до п.7.2 договору за порушення строків надання послуг з вини виконавця останнім сплачується пеня у розмірі 0,1 відсотка від ціни ненаданих послуг (з ПДВ) за кожний день прострочення поза встановлені договором строки, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вказаної вартості.

На підставі вищевикладених норм закону та умов договору у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань з надання послуг на суму 492 999,84 грн. у визначений договором строк позивач просить стягнути з відповідача 11 832,00 грн. пені, що нарахована ним за період з 02.12.2017 року по 26.12.2017 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду порушено відповідачем, тому позов про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 11 832,00 грн. підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Концерну "Техвоєнсервіс" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 13/24, код 33689867) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6, код 00034022) 11 832 (одинадцять тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 00 коп. пені та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 05.11.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна