СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"01" листопада 2018 р. Справа № 922/793/18

Суддя-доповідач Здоровко Л.М.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (вх. №757 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 12.09.2018, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області колегією суддів у складі: головуючий суддя Добреля Н.С., суддя Аюпова Р.М., суддя Сальнікова Г.І., у справі №922/793/18

за позовом Фізичної особи-підприємця Тітової Тетяни Валер'янівни, м. Харків

до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ,

про визнання поновленим та продовженим договору та додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Тітова Т.В. звернулась до Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" з позовом, з урахуванням прийнятої судом уточненої позовної заяви вх.№18055 від 22.06.2018, про:

1. визнання поновленим та продовженим укладеного між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та Фізичною особою-підприємцем Тітовою Т.В. договору оренди №02_15_12_01 від 04.02.2015 нерухомого майна - нежитлових будівель: літера "В-1", загальною площею 1 681, 0кв.м; літера "Г-1" загальною площею 41, 6кв.м; літера "Е-1", загальною площею 59, 0кв.м; літера "Д-1", загальною площею 25, 1кв.м, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Каштанова, 16, на той самий строк у 35 календарних місяців - з 21.03.2018 до 20.02.2021 на тих самих умовах.

2. визнання поновленим та продовженим укладеного між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та Фізичною особою-підприємцем Тітовою Т.В. Додатку №1 (Опціон) від 04.02.2015, який є невід'ємною частиною договору оренди нерухомого майна №02_15_12_01 від 04.02.2015, на той самий строк у 35 календарних місяців - з 21.03.2018 до 20.02.2021 на тих самих умовах, за виключенням пункту 1.8.6., який є нікчемним правочином відповідно до закону.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами був укладений договір оренди нерухомого майна на умовах подальшого викупу майна позивачем у відповідача в установлений договором строк; позивач звернулась до відповідача із повідомленням, яким пропонувала укласти договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості за договором оренди, проте, як вказує позивач, відповідач ухиляється від укладення договору купівлі-продажу із позивачем. На думку позивача, оскільки вона продовжує корситуватися об'єктом оренди, сплачуючи орендні платежі та вчиняючи інші передбачені договором дії, договір оренди є поновленим на той же строк та на тих же умовах, які були передбачені договором.

Як вказує позивач, оскільки договір оренди продовжив свою дію в силу приписів законодавства, позивач надіслала відповідачу додаткову угоду щодо продовження дії договору оренди, однак, відповідачем відповіді не надано. З цього позивач вбачає порушення своїх прав, передбачених договором оренди та законодавством, зокрема на належне оформлення у вигляді правочину наявне у нього право користування майном. Позивач вважає, що оскільки Додаток №1 (Опціо) є невід'ємною частиною договору оренди і укладений на той же строк, що й договір оренди, то відповідно також є продовженим.

Що стосується приписів пункту 1.8.6. додатку №1 від 04.02.2015, то позивач вважає, що дана умова договору є нікчемною в силу чинного законодавства, оскільки він скасовує відповідальність за умисне порушення зобов'язання.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.09.2018 у задоволенні позову відмовлено повністю з тих підстав, що договір оренди є поновленим (продовженим) на строк, який був раніше встановлений договором з огляду на приписи статті 764 Цивільного кодексу України; з тих самих мотивів судом зазначено про неможливість задоволення позовних вимог в частині визнання поновленим та продовженим Додатку №1 (Опціону) від 04.02.2015, який є невід'ємною частиною договору оренди нерухомого майна.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинами справи і наданим сторонами доказами, а також порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить змінити мотивувальну частину рішення; виключити з мотивувальної частини рішення, а саме останнього абзацу сторінки 6, абзацу 2, 4 та 6 сторінки 8, твердження, що договір оренди є поновленим на той самий строк, а резолютивну частину рішення залишити без змін; судовий збір просить покласти на позивача.

А саме, апелянт просить виключити із мотивувальної частини оскаржуваного рішення наступні абзаці:

"Встановлені судом обставини справи свідчать, що договір оренди було укладено сторонами строком до 20.03.2018. Після спливу цього строку позивач продовжує користуватись орендованим майном, сплачує за нього орендну плату, що підтверджується платіжними дорученнями №27 від 19.07.2018 року на суму 25000,00 грн., №25 від 22.06.2018 року на суму 25000,00грн., №24 від 31.05.2018 року на суму 25000,00грн.( том 2 арк. справи 29-31). Крім того, в матеріалах справи міститься звернення від 19.03.2018 позивача до відповідача із пропозицією укласти додаткову угоду до договору оренди, якою продовжити строк дії договору, втім відповідач відповіді на таке звернення не надав та не заперечував щодо використання нерухомого майна після закінчення строку договору. За таких обставин, суд констатує, що, з огляду на приписи ст. 764 ЦК України, договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором".

"За таких обставин, суд констатує, що позовна вимога про визнання поновленим та продовженим укладеного між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та Фізичною особою-підприємцем тітовою Тетяною Валер'явною договору оренди №02_15_12_01 від 04 лютого 2015 року нерухомого майна - нежитлових будівель: літера "В-1", загальною площею 1681,0 кв.м.; літера "Г-1" загальною площею 41,6 кв.м.; літера "Е-1", загальною площею 59,0 кв.м.; літера "Д-1", загальною площею 25,1 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Каштанова, 16, на той самий строк у 35 календарних місяців - з 21 березня 2018 року до 20 лютого 2021 року на тих самих умовах - не підлягає задоволенню. Адже, встановлені судом обставини справи свідчать, що такий договір є поновленим (продовженим) з огляду на приписи ст.764 ЦК України".

"Окрім того, додаток №1 (Опціон) від 04.02.2015 - є невід'ємною частиною договору оренди, про що сторони зазначили в п. 1.30 опціону. Отже, враховуючи, що договір оренди є поновленим (продовженим) з огляду на приписи ст.764 ЦК України, то й всі додатки до нього продовжують свою дію на раніше визначених умовах".

"Враховуючи вищевикладені обставини та приймаючи до уваги те, що договір оренди №02_15_12_01 від 04 лютого 2015 року нерухомого майна з додатками є поновленим (продовженим) з огляду на приписи ст.764 ЦК України...".

Свої вимоги апелянт обгрунтовує тим, що вважає договір оренди припиненим відповідно до пп. 8.6.1. пункт 8.6. договору оренди, що кореспондується з умовами статті 598 Цивільного кодексу України; протягом 2-х місяців не отримує від позивача орендну плату; починаючи з 02.04.2018 від стаді переговорів перейшов до стадії судового спору з позивачем, а отриману орендну плату за договором відповідач повертає позивачу, на доказ чого до матеріалів справи було надано відповідні платіжні доручення. Як вказує апелянт, він направив відповідачу повідомлення, що не має наміру продовжувати дію договору оренди ніяким іншим чином, крім укладення нового договору оренди, або, у порядку, передбаченому пунктом 1.8.5. Опціону, а саме для укладення договору купівлі-продажу об'єкта оренди.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшла висновку, що додані до апеляційної скарги документи не відповідають вимогам Господарського процесуального кодексу України, виходячи з такого.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Частиною 3 статті 258 цього Кодексу визначено, що до апеляційної скарги додаються, зокрема докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 762, 00грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства сплачено судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, що містить дві позовні вимоги, які є взаємопов'язаними між собою, оскільки позивач просить визнати поновленими та продовженими договір оренди та додаткову угоду до нього, яка є невід'ємною частиною договору, у розмірі 3 524, 00грн.

Як вбачається із апеляційної скарги, апелянт просить змінити мотивувальну частину оскаржуваного рішення, що стосується обох позовних вимог немайнового характеру.

Відтак, ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 5 286, 00грн (3 524, 00грн * 150%).

Проте, апелянтом до апеляційної скарги взагалі не додані докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Отже, дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя-доповідач доходить висновку, що додані до апеляційної скарги документи не відповідають вимогам Господарського процесуального кодексу України, оскільки апелянтом до апеляційної скарги не додані докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, відповідно, апеляційну скаргу слід залишити без руху.

Враховуючи, що апелянтом до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у встановленому законом порядку і розмірі, суддя-доповідач дійшла висновку, що відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України зазначене є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням 10-денного строку з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних недоліків, а саме, апелянт має надати належні докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у встановленому законом порядку і розмірі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 174, 234, 256, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Господарського суду Харківської області від 12.09.2018 у справі №922/793/18 залишити без руху.

2. Апелянту усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху; докази усунення недоліків мають надійти до Східного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, з урахуванням строків поштового перебігу.

3. Роз'яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

4. Ухвалу надіслати Акціонерному товариству "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач Л.М. Здоровко