ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 903/1297/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання – Хоменко І.М.,

учасники справи:

позивач – публічне акціонерне товариство "БАНК ФОРУМ" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" Ларченко Ірини Миколаївни,

представник позивача – Западнюк М.А. (довіреність від 11.06.2018 № 10/00-36); Грицик А.С. (довіреність від 11.06.2018 б/н),

відповідач – товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Галичина",

представник відповідача – Овчиннікова В.В., адвокат (договір від 21.08.2018 б/н, свідоцтво від 27.04.2006 № 2547),

третя особа – мале приватне підприємство "ВК Імпекс",

представник третьої особи – не з'явився,

за участю відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

представник відділу – не з'явився,

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" Шевченко О.В.

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 (головуючий Юрчук М.І., судді: Коломис В.В. і Крейбух О.Г.),

прийняту за наслідками перегляду ухвали господарського суду Волинської області від 21.06.2016, якою розглянуто скаргу на дії відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

у справі № 903/1297/14

за позовом публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" Ларченко Ірини Миколаївни (далі – Банк)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Галичина" (далі – Товариство),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – мале приватне підприємство "ВК Імпекс" (далі – Підприємство),

за участю відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі – ДВС),

про стягнення 10 094 668,13 долара США.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Банк звернувся до господарського суду Волинської області з позовом до Товариства за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Підприємства про стягнення 10 094 668,13 долара США.

Рішенням господарського суду Волинської області від 10.05.2016 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства на користь Банку 9 707 831,47 дол. США заборгованості за кредитом, 165 822, 65 долара США заборгованості за процентами, а всього 9 873 654,12 долара США. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості за процентами у розмірі 131 479,68 долара США припинено. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені у розмірі 89 534,33 долара США відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 рішення господарського суду Волинської області від 10.05.2016 змінено, доповнено пункт 2 резолютивної частини зазначеного рішення та викладено його в такій редакції: "Стягнути з Товариства на користь Банку – 9 707 831,47 долара США заборгованості за кредитом, що еквівалентно 153 086 386,34 грн., та 165 822,65 долара США заборгованості за процентами, що еквівалентно 2 614 918,72 грн., всього на суму 9 873 654,12 долара США, що еквівалентно 155 701 305,06 грн." У решті рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

На виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 та рішення господарського суду Волинської області від 10.05.2016 місцевим судом видано накази від 20.07.2016 № 903/1297/14-1 та № 903/1297/14-2.

12.10.2016 головним державним виконавцем ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52633811 з примусового виконання наказу господарського суду Волинської області від 20.07.2016 № 903/1297/14-1 та постанову про арешт майна Товариства.

07.04.2017 Відділом ДВС було винесено постанову про скасування процесуального документа – постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 903/1297/14-1, а також 07.04.2017 винесено постанову про скасування постанови про арешт коштів Товариства від 20.10.2016 та прийнято рішення про повернення виконавчого документа Банку без прийняття до виконання.

09.10.2017 Банк звернувся до господарського суду Волинської області із скаргою на дії головного державного виконавця ДВС, в якій просить: визнати незаконними дії та скасувати повідомлення головного державного виконавця ДВС про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.04.2017; зобов’язати головного державного виконавця ДВС поновити виконавче провадження № 52633811 та вжити заходи примусового виконання наказу господарського суду Волинської області № 903/1297/14-1 від 20.07.2016 про стягнення з Товариства на користь Банку 9 707 831,47 долара США заборгованості за кредитом, що еквівалентно 153 086 386,34 грн., та 165 822,65 долара США заборгованості за процентами, що еквівалентно 2 614 918,72 грн., а всього на суму 9 873 654,12 долара США, що еквівалентно 155 701 918,06 грн.

Заява мотивована тим, що оскаржувані дії ДВС не відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою господарського суду Волинської області від 21.06.2018 задоволено скаргу Банку на дії ДВС. Визнано незаконними дії та скасовано повідомлення ДВС про повернення виконавчого документу стягувачу від 07.04.2017 № 52633811/20.1/4. Зобов'язано ДВС поновити виконавче провадження № 52633811 та вжити заходи примусового виконання наказу господарського суду Волинської області від 20.07.2016 № 903/1297/14-1 про стягнення з Товариства на користь Банку 9 707 831,47 долара США заборгованості за кредитом, що еквівалентно 153 086 386,34 грн. та 165 822,65 долара США заборгованості за процентами, що еквівалентно 2 614 918,72 грн., а всього на суму 9 873 654,12 долара США, що еквівалентно 155 701 305,06 грн.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що: з урахуванням обставин справи та статей 4, 37 Закону України "Про виконавче провадження" були відсутні підстави для повернення ДВС наказу суду від 20.07.2016 № 903/1297/14-1; довіреність, видана Тавлую О.М. на представництво інтересів Банку у виконавчому провадженні, містить обмеження щодо представництва юридичної особи: представник не має права на відмову від стягнення і на повернення виконавчого документа; ДВС безпідставно взяло до уваги заяву представника Банку Тавлуя О.М. та неправомірно повернув виконавчий документ стягувачу, оформивши повернення повідомленням від 07.04.2017; згідно з інформацією про виконавче провадження № 52633811 (ідентифікатор доступу 64ДГ4ЕЗД63В9) датою вчинення такої виконавчої дії, як повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є 11.07.2017, тобто внесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання до автоматизованої системи виконавчих проваджень було здійснено 11.07.2017, тоді як Вищим господарським судом України вже було прийнято постанову від 29.06.2017, якою було скасовано судові рішення першої та апеляційної інстанції у справі № 903/1297/14.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 ухвалу господарського суду Волинської області від 21.06.2018 скасовано. Провадження у справі № 903/1297/14 за скаргою Банку на дії ДВС – закрито.

Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що: заява від 05.10.2016 № 7987/1.2 не містила відмови від стягнення та не містила вимоги повернути виконавчий документ у розумінні пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", тому представник Банку діяв у межах повноважень, наданих йому чинною довіреністю; дублікат наказу господарського суду Волинської області від 20.07.2016 № 903/1297/14-1 Банком отриманий та пред'явлений до виконання, і на його підставі головним державним виконавцем ДВС відкрито виконавче провадження № 56633586 про стягнення з Товариства присудженої суми боргу, тобто відсутні підстави для зобов'язання ДВС поновлювати виконавче провадження № 52633811 та вжиття заходів до примусового виконання наказу господарського суду Волинської області від 20.07.2016 № 903/1297/14-1, оскільки вони були вже виконані шляхом пред'явлення стягувачем до примусового виконання дублікату цього ж наказу на стягнення цих же сум заборгованості; за своєю правовою природою повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу є формою супровідного (інформативного) листа, за допомогою якого інформують адресата про здійснення певної дії та надсилання йому документів, що додаються до цього листа, і не є ані нормативно-правовим актом, ані правовим актом індивідуальної дії.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Банк звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 29.08.2018, а ухвалу господарського суду Волинської області від 21.06.2018 залишити в силі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови: залишив поза увагою правильність висновків суду першої інстанції щодо необґрунтованості посилання ДВС на пункт 6 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" як на підставу повернення виконавчого документа; дійшов неправомірного висновку про те, що представник Банку діяв у межах повноважень, наданих йому чинною довіреністю при зверненні до ДВС із заявою від 05.10.2016 № 7987/1.2, а також, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу є формою супровідного (інформативного) листа.

Товариства подало відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, просить залишити її без змін, а касаційну скаргу – без задоволення.

Від Підприємства та ДВС відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представників Банку та Товариства, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, що рішенням господарського суду Волинської області від 10.05.2016 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства на користь Банку 9 707 831,47 долара США заборгованості за кредитом, 165 822, 65 долара США заборгованості за процентами, а всього 9 873 654,12 долара США. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості за процентами у розмірі 131 479,68 долара США припинено. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені у розмірі 89 534,33 долара США відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 рішення господарського суду Волинської області від 10.05.2016 змінено, доповнено пункт 2 резолютивної частини зазначеного рішення та викладено його в такій редакції: "Стягнути з Товариства на користь Банку – 9 707 831,47 долара США заборгованості за кредитом, що еквівалентно 153 086 386,34 грн. та 165 822,65 долара США заборгованості за процентами, що еквівалентно 2 614 918,72 грн., всього на суму 9 873 654, 12 долара США, що еквівалентно 155 701 305,06 грн." У решті рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

На виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 та рішення господарського суду Волинської області від 10.05.2016 місцевим судом видано накази від 20.07.2016 № 903/1297/14-1 та № 903/1297/14-2.

28.09.2016 Банком до Відділу ДВС подано заяву про відкриття виконавчого провадження за наказом № 903/1297/14-1.

05.10.2016 Банком до Відділу ДВС подано заяву про залишення заяви про відкриття виконавчого провадження за наказом № 903/1297/14-1 без розгляду у зв’язку з помилковим направленням.

12.10.2016 Відділом ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52633811 з примусового виконання наказу господарського суду Волинської області від 20.07.2016 № 903/1297/14-1 та постанову про арешт майна Товариства.

20.10.2016 Відділом ДВС винесено постанову про арешт коштів Товариства.

Товариство звернулось до господарського суду Волинської області зі скаргою на дії Відділу ДВС, в якій просило суд:

- визнати недійсною постанову Відділу ДВС від 12.10.2016 про відкриття виконавчого провадження ВП № 52633811 з примусового виконання наказу господарського суду Волинської області від 20.07.2016 № 903/1297/14-1;

- зобов'язати Відділ ДВС повернути Банку наказ господарського суду Волинської області від 20.07.2016 № 903/1297/14-1;

- зобов'язати Відділ ДВС зняти арешти з рахунків та майна Товариства.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 15.11.2016, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.01.2017, зазначену скаргу Товариства задоволено.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.06.2017 ухвалу господарського суду Волинської області від 15.11.2016 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.01.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Волинської області.

За результатами здійснення нового розгляду скарги Товариства судом першої інстанції було винесено ухвалу від 30.08.2017, якою у задоволенні скарги Товариства відмовлено з посиланням на те, що представник Банку не мав повноважень на підписання та подання заяви про залишення без розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження, а тому Відділ ДВС правомірно не взяв до уваги вказану заяву.

25.09.2017 постановою Рівненського апеляційного господарського суду, яку залишено без змін постановою Верховного Суду від 19.04.2018, скасовано ухвалу господарського суду Волинської області від 30.08.2017 та закрито провадження у справі.

Підставою для закриття провадження у справі стала відсутність предмета спору, оскільки під час розгляду судом скарги Товариства державним виконавцем ДВС було вчинено фактичні дії, які становили предмет вимог Товариства при зверненні зі скаргою на дії ДВС, а саме: 07.04.2017 було скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження, скасовано арешти майна та коштів на рахунках Товариства та повернуто виконавчий документ стягувачу.

Судами встановлено, що на момент винесення ДВС постанови від 07.04.2017 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2016 існували чинні судові рішення, ухвала господарського суду Волинської області від 15.11.2016 та постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 13.01.2017, які набрали законної сили та підлягали виконанню державним виконавцем.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов’язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із статтею 45 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов’язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України.

Аналогічна норма міститься в статті 18 ГПК України (у редакції, чинній після 15.12.2017).

В ухвалі господарського суду Волинської області від 15.11.2016, яка була чинною станом на 07.04.2017, суд вказав, що стягувачем подано заяву про залишення без розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження 05.10.2016, і її розгляд підпадає під вимоги Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі – Закону № 1404-VIIІ), який набрав чинності з 05.10.2016.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIIІ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Повернення виконавчого документа без виконання – це форма закінчення процесу примусового виконання рішення за виконавчим документом, який не був виконаний фактично або виконаний у якійсь частині. Тобто повернення виконавчого документа без виконання є процедурою, спорідненою із судовою процедурою залишення позову без розгляду, оскільки повернення виконавчого документа без виконання не перешкоджає повторному пред’явленню виконавчого документа до виконання.

Отже, державний виконавець зобов'язаний на підставі заяви стягувача від 05.10.2016 про залишення заяви без розгляду повернути виконавчий документ стягувачу – Банку без виконання і не відкривати виконавче провадження.

У повідомленні від 07.04.2017 № 52633811/20.1/4 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання державний виконавець вказав, що відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIIІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Представником стягувача за довіреністю – Тавлуєм О.М. подано до відділу заяву про відкриття виконавчого провадження від 23.09.2016 № 7573/1.2 щодо виконання наказу № 903/1297/14-1 виданого 20.07.2016 господарським судом Волинської області.

Однак заявою від 05.10.2016 № 7987/1.2 стягувач просив залишити заяву від 23.09.2016 № 7573/1.2 про відкриття виконавчого провадження без розгляду.

Пунктом 10 частини четвертою статті 4 Закону № 1404-VIIІ встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання у разі, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Зі змісту заяви Банку від 05.10.2016 № 7987/1.2 вбачалося, що заява від 23.09.2016 № 7573/1.2 про відкриття виконавчого провадження подана помилково та підлягає залишенню без розгляду, відповідно мала розцінюватися державним виконавцем як відсутність такої заяви про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, з урахуванням висновків, викладених в ухвалі від 15.11.2016, та змісту заяви Банку від 05.10.2016 № 7987/1.2 державним виконавцем 07.04.2017 було правомірно прийнято повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIIІ.

Відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIIІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIIІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред’явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIIІ передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

З таких підстав суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не було повною мірою досліджено всіх обставин справи та не враховано чинність судових рішень, які визначали дії державного виконавця на час прийняття оскаржуваного повідомлення, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Що ж до висновків суду першої інстанції про те, що датою вчинення такої виконавчої дії як повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є 11.07.2017, то судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1404-VIIІ реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Інформація повинна містити відомості про час її розміщення.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону №1404-VIIІ рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов’язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Пунктом 1 розділу II Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 за № 2432/5 (далі – Положення; у редакції, чинній з 04.04.2017), вхідна кореспонденція, у тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою (приватним виконавцем) і реєструється у системі в день її надходження. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування системи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 розділу IV Положення державний або приватний виконавець (далі - виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом №1404-VIIІ, приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Виконавцем до системи обов’язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

До системи в обов’язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення.

Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в системі забороняється.

У разі тимчасової відсутності доступу до системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов’язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

Таким чином, за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження здійснюється реєстрація документів виконавчого провадження та фіксування виконавчих дій. Внесення виконавчого документу до системи після дати його вчинення допускається законодавством та не спростовує факту прийняття повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання саме 07.04.2017.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що довіреність від 01.06.2016 № 10/00-78 видана представнику Банку Тавлуй О.М. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Іриною Миколаївною.

Відповідно до довіреності представнику надано такі повноваження, у тому числі: здійснення всіх повноважень сторони у виконавчому провадженні (без права відмови від стягнення і повернення виконавчого документа, укладання мирової угоди, подання заяви про закінчення виконавчого провадження), в тому числі, представляти інтереси Банку в органах державної виконавчої служби з питань виконання судових рішень, ухвал, наказів та виконавчих написів нотаріусів, подавати до державної виконавчої служби відповідні заяви та скарги, знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, подавати та отримувати будь-які документи щодо майна чи коштів, на які Банком звернуто стягнення, оскаржувати дії (бездіяльність) державних виконавців та інших посадових осіб державної виконавчої служби, брати участь у проведенні виконавчих дій, бути представником Банку на публічних торгах (аукціонах), приймати майно на зберігання, підписувати документи та акти опису й арешту майна, здійснювати інші необхідні дії, пов’язані з реалізацією майна в процесі виконавчого провадження, та користуватися іншими правами, передбаченими законом.

Для цього представнику надається право подавати (підписувати) скарги до суду на дії/бездіяльність органів державної влади та місцевого самоврядування; подавати (підписувати) заяви, запити, клопотання, скарги, листи, повідомлення, тощо; подавати та отримувати всі необхідні документи, в т.ч. довідки, витяги, виписки, копії, свідоцтва; розписуватись від імені Банку без скріплення печаткою Банку на документах, що оформлюються у зв’язку із здійсненням представництва за цією довіреністю, та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.

Строк дії довіреності – до шістнадцятого червня дві тисячі сімнадцятого року.

Виходячи з тексту довіреності, представник Банку Тавлуй О.М. наділений всіма повноваженнями сторони у виконавчому провадженні, за виключенням права відмови від стягнення і повернення виконавчого документа, укладання мирової угоди, подання заяви про закінчення виконавчого провадження.

При цьому текст заяви від 05.10.2016 № 7987/1.2 свідчить, що представник Банку Тавлуй О.М. просив державного виконавця вважати заяву Банку про відкриття виконавчого провадження від 23.09.2016 № 7573/1.2 такою, що подана помилково, та повернути її без розгляду.

Відкриття виконавчого провадження відбулося тільки 12.10.2016, тобто на момент звернення представника Банку із заявою від 05.10.2016 № 7987/1.2 виконавче провадження не було відкрите.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява від 05.10.2016 № 7987/1.2 не містила відмови від стягнення та не містила вимоги повернути виконавчий документ у розумінні пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIIІ.

Тобто представник Банку діяв у межах повноважень, наданих йому чинною довіреністю.

Посилання суду першої інстанції на можливість відновлення виконавчого провадження в порядку статті 41 Закону №1404-VIIІ визнані судом апеляційної інстанції такими, що не відповідають діям, вчиненим державним виконавцем, оскільки відповідно до статті 41 Закону № 1404-VIIІ у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов’язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред’явити його до виконання.

Разом з цим, державним виконавцем не виносилася постанова про закінчення виконавчого провадження або постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що стягувач звертався до господарського суду Волинської області із заявою про видачу дублікату наказу у зв’язку із втратою наказу № 903/1297/14-1, виданого 20.07.2016. Ухвалою господарського суду Волинської області від 17.05.2018 у справі № 903/1297/14 задоволено заяву Банку та видано дублікат наказу від 20.07.2016 у справі № 903/1297/14.

19.06.2018 ДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Волинської області від 20.07.2016 № 903/1297/14-1, що підтверджується копією постанови від 19.06.2018 про відкриття виконавчого провадження № 56633586 про стягнення з Товариства присудженої суми боргу.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що у місцевого господарського суду були відсутні підстави для зобов'язання ДВС поновлювати виконавче провадження № 52633811 та вжиття заходів до примусового виконання наказу господарського суду Волинської області від 20.07.2016 № 903/1297/14-1, оскільки вони були вже виконані шляхом пред'явлення стягувачем до примусового виконання дублікату цього ж наказу на стягнення цих же сум заборгованості. Тобто було застосовано до боржника подвійну відповідальність за одне і теж порушення та стягнення однієї і тієї ж суми боргу.

Відповідно до статті 61 Конституції встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Фактично на момент винесення оспорюваної ухвали від 21.06.2018 судом першої інстанції був відсутній предмет спору, наслідком чого мало бути закриття провадження у справі за скаргою Банку.

Що ж до визнання незаконними дій та скасування повідомлення ДВС про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.04.2017 № 52633811/20.1/4, то судом апеляційної інстанції встановлено, що за своєю правовою природою повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу є формою супровідного (інформативного) листа, за допомогою якого інформують адресата про здійснення певної дії та надсилання йому документів, що додаються до цього листа, і не є ні нормативно-правовим актом, ні правовим актом індивідуальної дії. Тобто повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу не може бути предметом оскарження.

Згідно із статтею 41 Закону № 1404-VIIІ оскарженою до суду може бути постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу та за наслідками такого розгляду визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку.

Відтак наведені Банком докази не підтверджують незаконності дій державного виконавця Нідченка Д.Є. щодо складення та надіслання повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу.

Посилання в касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови: залишив поза увагою правильність висновків суду першої інстанції щодо необґрунтованості посилання ДВС на пункт 6 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" як на підставу повернення виконавчого документа; дійшов неправомірного висновку про те, що представник Банку діяв у межах повноважень, наданих йому чинною довіреністю при зверненні до ДВС із заявою від 05.10.2016 № 7987/1.2, а також, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу є формою супровідного (інформативного) листа, – не приймаються Касаційним господарським судом, оскільки спростовуються викладеними у даній постанові доводами суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, оскільки судами було прийнято рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави залишити їх без змін.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін постанову суду апеляційної інстанції, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 304, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" Шевченко О.В. залишити без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 29.08.2018, прийняту за наслідками перегляду ухвали господарського суду Волинської області від 21.06.2016 у справі № 903/1297/14 – без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко