номер провадження справи 24/88/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2018 Справа № 908/1505/18

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Т.А., при секретарі Вака В.С.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 16 від 17.10.2017

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 10.09.2018

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/1505/18

за позовом: Харківський обласний центр зайнятості (61068, м. Харків, вул. Броненосця Потьомкін, буд, 1а, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК ТД Трейд Енерджі" (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39-А, )

про розірвання договору № 19/2000/2018-14 на поставку товару від 22.05.20218 та стягнення 16 301,40 грн. штрафних санкцій

СУТЬ СПОРУ:

Харківський обласний центр зайнятості звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "ТК ТД Трейд Енерджі" про розірвання договору № 19/2000/2018-14 на поставку товару від 22.05.20218 та стягнення 16 301,40 грн. штрафних санкцій, а саме: пеня в сумі 7 721,70 грн. та штраф в сумі 8 579,70 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2018 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою суду від 03.08.2018 відкрито провадження у справі № 908/1505/18 за правилами загального провадження, присвоєно справі номер провадження 24/88/18, підготовче судове засідання призначено на 19.09.2018.

Ухвалою суду від 19.09.2018 закрито підготовче провадження у справі № 908/1505/18 та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.10.2018.

В судовому засідання 02.10.2018 оголошено перерву до 17.10.2018, про що винесено ухвала.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 17.10.2018 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оголошений склад суду.

Перевірені повноваження присутніх в судовому засіданні 17.10.2018 представників сторін.

Сторони оголосили про обізнаність прав та обовязків, викладених у статтях 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відводів складу суду не заявлено.

Позивач підтримав вимоги у повному обсязі та зазначив, що 22.05.2018 сторонами було укладено Договір № 19/2000/2018-14 на поставку товару, а саме: картки на бензин автомобільний А-95 4570 літрів за ціною за 1 літр - 26,82 грн. на загальну вартість 122 567,40 грн. Однак, в порушення умов договору відповідачем товар не поставлено. У листі від 01.06.2018 № 12/06/18 відповідачем було запропоновано внести зміни до договору з метою підвищення ціни за одиницю товару, до 29,46 грн./л. бензину А-95 з посиланням на п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», що є помилковим, оскільки вищезазначеним договором не було передбачені випадки та умови збільшення ціни договору у зв'язку з коливанням ціни за одиницю товару. 05.06.2018 позивачем була надана відповідь про відсутність підстав для укладання додаткової угоди щодо збільшення ціни договору та запропоновано розірвати договір, для чого відповідачу було направлено два екземпляри Додаткової угоди № 1 від 01.06.2018 про розірвання договору з проханням один підписаний примірник повернути на адресу позивача, а також сплати пеню в розмірі 735,42 грн. в 10 - денний строк з дня підписання додаткової угоди. Відповідач не повідомив про результати розгляду пропозиції позивача розірвати договір. За порушення строків поставки товару відповідачу нараховано 7 721,70 грн. пені та 8 579,70 грн. штрафу. Просить суд, на підставі ст. ст. 188, 230 ГК України, розірвати договір № 19/2000/2018-14 від 22.05.2018 та стягнути з відповідача штрафні санкції в розмірі 16 301,40 грн.

Відповідач проти позову заперечує, свою позицію виклав у відзиві від 27.08.2018, в якому зокрема вказує, що оскільки після підписання договору змінилася ціна за одиницю товару у відповідача була відсутня можливість поставити товар за ціною, що була погоджена у договорі, так як це б призвело до суттєвих збитків господарській діяльності товариства. Відповідач вважає, що посилання на п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» у своєму листі вих. №12/06/18 про зміну ціни за одиницю товару є правомірним і таким, що не порушує вимог чинного законодавства України. Просить суд в позові відмовити.

В засіданні 17.10.2018 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

22.05.2018 між Харківським обласним центр зайнятості (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТК ТД ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ» (Постачальник) укладено Договір № 19/2000/2018-14 на поставку товару, за умовами якого (п. 1.1.) Постачальник передає у власність Замовника товар - Нафта і дистиляти - код ДК 021:2015 -130000-9 (Картки на бензин автомобільний марки А-95), у кількості та за ціною, які зазначені у специфікації (Додаток 1), що додається до цього Договору і є його невід'ємною частиною.

Замовник зобов'язується прийняти вищезазначений товар та оплатити його вартість згідно умов Договору (п. 1.2.).

Відповідно до п. 2.2., п. 2.3. договору, валютою Договору є гривня України. Загальна сума цього Договору складає 122 567 грн. 40 коп., у т.ч. ПДВ 20% 20 427 грн. 90 коп. Ціна включає податки, збори та інші обов'язкові платежі до бюджетів, передбачені чинним законодавством України.

Згідно п. 3.1. договору, Замовник здійснює оплату за товар згідно рахунку-фактури, який Постачальник надає після поставки товару, протягом трьох днів з моменту підписання видаткових накладних

Розділом 4 договору сторони обумовили, що датою поставки товару є дата, коли товар був переданий у власність Замовника, що підтверджується видатковими накладними (п. 4.1.). Поставка товару за цим Договором здійснюється Постачальником в строк, що не перевищує 3 (трьох) робочих днів з дати підписання Сторонами цього договору (п. 4.2.). Зобов'язання Постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними у повному обсязі з моменту передачі товару у власність Замовника та підписання видаткових накладних (п. 4.2.).

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення умов договору, товар відповідачем поставлено не було.

Листом від 01.06.2018 № 12/06/18 відповідачем запропоновано позивачу внести зміни до договору № 19/2000/2018-14 від 22.05.2018 (шляхом укладання додаткової угоди) в частині підвищення ціни за одиницю товару до 29,46 грн./л. бензину А-95 з посиланням на п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», якою передбачено, що істотні умови договору про закупівлю можуть змінюватися після його підписання у випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не приведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

05.06.2018 позивачем надана відповідь на вищезазначений лист від 01.06.2018 № 12/06/18, яку отримано відповідачем 19.06.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

У листі - відповіді № 02-2219 від 05.06.2018 позивач повідомив про відсутність підстав для укладання додаткової угоди щодо збільшення ціни договору у зв'язку з коливанням ціни за одиницю товару на ринку та запропонував розірвати Договір, для чого відповідачу було направлено два екземпляри Додаткової угоди № 1 від 01.06.2018 про розірвання договору з проханням один підписаний примірник Додаткової угоди повернути на адресу позивача, а також сплати пеню в розмірі 735,42 грн. (розраховану за період з 26.05.2018 по 31.05.2018) в 10 - денний строк з дня підписання додаткової угоди.

Відповідач не повідомив про результати розгляду пропозиції позивача розірвати договір відповідно до надісланого проекту Додаткової угоди № 1 від 01.06.2018.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором та не досягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про розірвання договору № 19/2000/2018-14 на поставку товару від 22.05.2018 та стягнення з ТОВ «ТК ТД ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ» штрафних санкції в розмірі 16 301,40 грн., яких: пеню 7 721,70 грн. та штраф 8 579,70 грн.

За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір № 19/2000/2018-14 є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або ін. подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобовязання.

Як слідує із статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобовязання щодо поставки товару, всупереч умов договору та вимог закону, у визначений строк не виконав, доказів суду не надав.

Заперечення відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки вищезазначеним договором не було передбачені випадки та умови збільшення ціни договору у звязку з коливанням ціни за одиницю товару.

Посилання відповідача на норми ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України є необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно інформації системи Рrоzоrrо щодо допорогової закупівлі UА-2018-04-25-001547-а замовником (Харківським обласним центром зайнятості) 25.04.2018 опубліковано оголошення про проведення допорогової закупівлі, де було зазначено розмір бюджетного призначення за кошторисом або очікувана вартість закупівлі товару: 144 046,00 грн. з урахуванням ПДВ, найменування предмета закупівлі: нафта і дистиляти - код ДК 021:2015 -09130000-9 (картки на бензин автомобільний марки А-95), кількість товарів: 4570 літрів.

За результатами аукціону, який відбувся 10.05.2018 переможцем, було визнано відповідача з остаточною пропозицією 122 567,40 грн.

За результатами проведення допорогової закупівлі UА-2018-04-25-001547-а між Харківським обласним центром зайнятості та ТОВ "ТК ТД ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ" було укладено договір № 19/2000/2018-14.

Враховуючи те, що вказаний договір було укладено 22.05.2018, то за його умовами, товар мав бути поставлений замовнику до 25.05.2018.

Згідно даних інтернет ресурсу htth://indех.minfin.соm.ua щодо середньої ціни на паливо по Україні в травні 2018, середня ціна на бензин А-95 складала: на 10.05.2018 (день проведення аукціону) - 29,11 грн./літр; на 22.05.2018 (на день укладення договору) - 29,41 грн./літр/

Отже, як на день подання пропозиції, так і на день укладення договору відповідачу було відомо про поступове підвищення цін протягом квітня-травня 2018 року, про що свідчить також замовлений 23.05.2018 (наступного дня після укладання договору) експертний висновок Запорізької торгово - промислової палати № ОИ - 3402 від 23.05.2018, де використані дані інтернет ресурсу: htth://indех.minfin.соm.ua.

Незважаючи на те, що середня ціна на паливо (бензину А-95) на день проведення аукціону складала 29,11 грн./літр, а на день укладення договору - 29,41 грн./літр, відповідач не відмовився від укладення договору згідно наданої пропозиції.

Відповідно до приписів частин 1, 3 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ст. 206 ГК України, господарське зобов'язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу.

У статті 188 Господарського кодексу України встановлений порядок розірвання господарських договорів.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 цієї норми сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений двадцятиденний строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Пунктом п. 11.1. договору сторони обумовили, що дія договору припиняється, зокрема, за згодою сторін.

Розірвання договору оформлюється в письмовій формі як додаткові угоди та підписуються уповноваженими представниками Сторін (п. 11.3.).

Матеріали справи свідчать, що відповідачу було направлено два екземпляри Додаткової угоди № 1 від 01.06.2018 про розірвання договору з проханням один підписаний примірник Додаткової угоди повернути на адресу позивача.

Проте, відповідач не повідомив про результати розгляду пропозиції позивача розірвати договір відповідно до надісланого проекту Додаткової угоди № 1 від 01.06.2018.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивачем надані суду належні докази в підтвердження істотного відступлення відповідачем від умов п . 4.2. договору № 19/2000/2018-14 від 22.05.2018, а саме не поставку обумовлений товар в установлений строк.

За приписами ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, що передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України.

У пункті 7.2. договору сторони узгодили, що Постачальник за цим Договором несе наступну відповідальність: за порушення строків поставки товару стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості товару за день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Судом встановлено, що відповідачу правомірно нараховано пеня в сумі 7 721,70 грн. за період з 26.05.2018 по 27.07.2018 та штраф у розмірі 8 579,7 грн., оскільки це не суперечить п. 7.2. договору та діючому законодавству.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 73, 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем надані суду належні докази в підтвердження позовних вимог.

Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами висновків суду та доводів позивача.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань та вищезазначені приписи норми чинного законодавства України, суд констатує правомірність заявлених позивачем вимог про розірвання договору № 19/2000/2018-14 на поставку товару від 22.05.20218 та стягнення пені в сумі 7 721,70 грн. й штрафу у розмірі 8 579,70 грн., а тому позов задовольняє у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у сумі 3 524,00 грн. стягується з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 42, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір від 22.05.2018 № 19/2000/2018-14 на поставку товару, укладений між Харківським обласним центр зайнятості та товариством з обмеженою відповідальністю «ТК ТД ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТК ТД Трейд Енерджі" (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39-А, ) на користь Харківського обласного центру зайнятості (61068, м. Харків, вул. Броненосця Потьомкін, буд, 1а, ) 7 721 (сім тисяч сімсот двадцять одна) грн. 70 коп. пені та 8 579 (вісім тисяч пятсот сімдесят девять) грн. 70 коп. штрафу та 3 524 (три тисячі пятсот двадцять чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02.11.2018.

Суддя Т.А. Азізбекян