ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1199/18

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 1535 від 21.03.2018р.;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю № 328 від 20.02.2018р.;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал до Будинкоуправління №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району про стягнення 21 840,39 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал (далі по тексту ТОВ "Інфокс") звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Будинкоуправління №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району (далі по тексту Будинкоуправління №2) про стягнення заборгованості у розмірі 21840,39 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом порушення відповідачем ОСОБА_4 користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства житлового та комунального господарства №190 від 27.06.2008р.

Будинкоуправління №2 заперечувало проти задоволення позовних вимог, посилаючись на недоведеність позивачем факту обладнання відповідачем крану поза вимірювальним прибором. Крім того, відповідачем було наголошено, що останній не був повідомлений позивачем про проведення 28.11.2016р. обстеження системи водопостачання, а складений ТОВ "Інфокс" за результатами обстеження акт №87900 від 28.11.2016р. не підписаний уповноваженим представником Будинкоуправління №2.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

19.06.2008р. між ТОВ „Інфокс та Будинкоуправлінням №2 було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення №120/1, відповідно до умов п. 1.1 якого водоканал надає послуги з подачі питної води по ДСТУ 2874-82 „Вода питна та приймає стічні води на обєкті абонента.

Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. п. 2.3.2, 2.4.7 договору на послуги водопостачання та водовідведення №120/1 від 19.06.2008р. Водоканал має право в будь-який час перевірити стан роботи системи водопостачання та знімати показання приладів обліку спільно з представником Абонента. Абонент зобовязується забезпечити безперешкодний та вільний доступ персоналу Водоканалу до систем внутрішнього водопостачання та водовідведення, каналізації у будь-який час для перевірки технічного стану системи водопостачання, своєчасно виконувати приписи Водоканалу.

Опломбування штуцерного зєднання водоміра, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Єфімова, 42, було виконано за участю представників сторін, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами на опломбування від 22.06.2011р., від 21.06.2013р., від 12.07.2013р., від 04.03.2014р., від 30.10.2015р., від 13.05.2016р.

Наявними в матеріалах справи актами від 30.04.2014р., від 27.06.2012р. та від 29.08.2017р. також підтверджуються факти проведення представниками позивача контрольних знімань показів водоміру, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Єфімова, 42. Під час опломбування водоміру та проведення представниками позивача контрольних знімань показів водоміру ТОВ „Інфокс не було зафіксовано жодних порушень з боку Будинкоуправління №2.

28.11.2016р. ТОВ „Інфокс за участю представника абонента Будинкоуправління №2 ОСОБА_5 було складено акт №87900 про проведення контрольного знімання показів водоміру, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Єфімова, 42, відповідно до якого представником позивача було виявлено безобліковий ввід діаметром 20 мм поза вимірювальним прибором, у звязку з чим, абоненту було запропоновано зявитись на засідання комісії 02.12.2016р. Відповідно до відомостей із вказаного акту представник абонента від підпису відмовився, після чого представником ТОВ „Інфокс було дописано, що до акту додаються матеріали фотофіксації.

Листом №11663ВК-11 від 29.11.2016р. ТОВ „Інфокс було повідомлено відповідача про виявлення на обєкті останнього порушення, зафіксоване у акті від 28.11.2016р., у звязку з чим, позивачем було запропоновано відповідачу зявитись на засідання комісії, проведення якого заплановано 02.12.2016р. з 11:00 год. до 15:00 год. Вказаний лист був надісланий позивачем відповідачеві засобами поштового звязку 30.11.2016р.

Відповідно до виписки з протоколу №45 від 02.12.2016р. технічною комісією ТОВ „Інфокс було прийнято рішення здійснити перерахунок водопостачання на обєкті Будинкоуправління №2, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Єфимова, 42, у звязку з виявленим безобліковим підключенням поза вимірювальним прибором.

Листом №11904ВК-15 від 08.12.2016р. ТОВ „Інфокс повідомило відповідача, що у звязку з порушенням з боку Будинкоуправління №2 п. 3.2 ОСОБА_4 користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, про що було складено акт №87900 від 28.11.2016р., сума до оплати за водокористування була розрахована відповідно до п. п. 3.3, 3.4 ОСОБА_4, розмір якої складає 21 840,39 грн. При цьому, позивачем було повідомлено відповідача про необхідність сплати грошових коштів у розмірі 21 840,39 грн. у строк до 17.12.2016р.

У поданій до господарського суду позовній заяві ТОВ „Інфокс зазначає, що відповідачем була залишена без задоволення вимога про оплату нарахованої суми відповідно до ОСОБА_4 користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, що стало підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги 24 червня 2004 року N 1875-IV (з наступними змінами та доповненнями; в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 16, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до п. п. 3.1-3.4 ОСОБА_4 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі ОСОБА_4 №190), розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку. Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (п. 3.2 ОСОБА_4). У разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Отже, безоблікове водокористування передбачає самовільне приєднання до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення, та самовільне користування ними.

Відповідно до п. 5.13 ОСОБА_4 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України №190 споживач забезпечує захист приміщень, де розташовані вузли обліку, від ґрунтових, талих і дощових вод та інших шкідливих впливів, утримує зазначені приміщення в належному стані; не допускає доступу сторонніх осіб і забезпечує доступ представників виробника за службовими посвідченнями до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання.

Господарським судом під час розгляду справи було встановлено, що як умовами договору на послуги водопостачання та водовідведення №120/1 від 19.06.2008р., так і приписами ОСОБА_4 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України встановлено обовязок споживача забезпечити доступ представників виробника за службовими посвідченнями до засобів обліку, умови допуску яких відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 26 Закону України „Про житлово-комунальні послуги є істотними умовами договору. Поряд з цим, господарський суд зауважує, що встановленому позивачу обовязку надати службове посвідчення при проведенні знімань показів водоміру кореспондує право відповідача бути присутнім при проведенні знімань показів водоміру.

Як вбачається з наданого відповідачем витягу з наказу начальника Будинкоуправління №2 від 01.06.2007р. за №2, обовязки, зокрема, знімати показання будинкових лічильників води та електричної енергії; подавати звіти до організацій постачальників комунальних послуг та проводити організаційні роботи з перевірки будинкових лічильників покладені на інженера ОСОБА_6, що свідчить про уповноваження саме цієї особі на участь при проведенні перевірок з питань водопостачання та водовідведення та підписання актів, які складаються за результатами таких перевірок.

З матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_6 були підписані всі акти, складені за результатами перевірок, які проводилися позивачем, окрім акту №87900 від 28.11.2016р., який був складений за участю ОСОБА_5. Докази на підтвердження повноважень ОСОБА_5. як на допуск представників позивача 28.11.2016р. до підвального приміщення, яке належить відповідачу для проведення перевірки, так і на підписання акту №87900, в матеріалах справи відсутні, рівно як і відсутні докази про перебування цієї особи у трудових відносинах з Будинкоуправлінням №2.

Наведене дозволяє господарському суду дійти висновку про складання акту №87900 від 28.11.2016р. за участю не уповноваженої з боку Будинкоуправління №2 особи.

В процесі розгляду справи за клопотанням позивача до матеріалів справи було долучено копію акту №88709 від 07.12.2016р., який, за твердженням ТОВ „Інфокс підтверджує факт заглушення відповідачем врізки до водоміру діаметром 20 мм, а, отже, додатково підтверджує наявність безобліковий вводу поза вимірювальним прибором, з приводу чого господарський суд зауважує наступне. Як вбачається з акту №88709 від 07.12.2016р., складеного представником позивача за участю представника відповідача ОСОБА_6, врізка до водоміру діаметром 20 мм була заглушена шляхом її заварювання. При цьому, вказаний акт містить посилання на акт виклику т/к 87900 від 28.11.2016р.

Господарський суд, першочергово, вважає за необхідне зауважити, що у порушення вимог процесуального законодавства вказаний акт не був доданий до позовної заяви при зверненні ТОВ „Інфокс до суду, як того вимагає ч. 2 ст. 80 ГПК України, доказів неможливості подання такого доказу разом із позовною заявою позивачем суду наведено не було. Суд зазначає, що акт №88709 від 07.12.2016р. був долучений позивачем до матеріалів справи після початку дослідження судом питання правомірності підписання акту №87900 від 28.11.2016р. ОСОБА_5, у якого відсутні повноваження на підписання акту від імені відповідача.

Окрім того, суд, з огляду на посилання Будинкоуправління №2 на недостовірність підпису ОСОБА_6 на акті №88709 від 07.12.2016р. та у звязку з поданням позивачем такого доказу на стадії розгляду справи по суті, зазначає про неможливість, в даному випадку, призначення почеркознавчої експертизи з метою дослідження питання приналежності підпису на вказаному акті саме ОСОБА_6 оскільки положеннями процесуального законодавства, а саме ст. 195 ГПК України, передбачено виключний перелік підстав для зупинення провадження у справі на стадії розгляду справи по суті, у звязку з чим, призначення експертизи могло мати наслідком порушення строку розгляду справи. Наведене дозволяє суду дійти висновку, що ТОВ „Інфокс, будучи обізнаним про можливість несення ризиків настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням процесуальних дій, в даному випадку подання доказу, свідомо не було подано такого доказу у межах підготовчого провадження.

Підсумовуючи вище наведене, господарський суд, керуючись приписами ст. 86 ГПК України, якою передбачено необхідність надання судом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємному зв'язку доказів у їх сукупності, доходить висновку, що наданий позивачем акт №88709 від 07.12.2016р., з урахуванням наданої судом оцінки акту №87900 від 28.11.2016р., не може бути достатнім та достовірним доказом на підтвердження факту існування безоблікового вводу поза вимірювальним прибором у приміщення відповідача станом на 28.11.2016р. При цьому, господарський суд з огляду на відсутність у складених представниками ТОВ „Інфокс як до 28.11.2016р., так і у подальшому актах відомостей про наявність безоблікового вводу зауважує, що для вирішення даного спору юридичне значення відіграє факт існування такого вводу саме станом на 28.11.2016р., факту наявності якого позивачем суду доведено не було.

Окрім того, господарський суд критично оцінює долучені ТОВ „Інфокс до акту №87900 від 28.11.2016р. матеріали фотофіксації на підтвердження виявлення безоблікового вводу діаметром 20 мм поза вимірювальним прибором, оскільки, по-перше, акт не містить відомостей про проведення представником позивача фотофіксації при проведенні контрольної зйомки засобів обліку, по-друге, у випадку проведення фотофіксації інформація про зроблену представником абонента фотозйомку повинна бути застережена до моменту надання акту для підпису абоненту, чого в даному випадку зроблено не було.

Згідно з п. 5.22 ОСОБА_4 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України у разі зняття показів засобів обліку представник виробника зобов'язаний перевіряти цілісність пломб на засобах обліку, гідрантах, запірній арматурі та інших водопровідних пристроях, що перебувають у віданні споживача, а також пересвідчитись у відсутності витоку води у мережі споживача.

Господарський суд звертає увагу, що окрім акту від 28.11.2016р., будь-які відомості щодо існування безоблікового вводу діаметром 20 мм в матеріалах справи відсутні. При цьому, судом відхиляються посилання ТОВ „Інфокс на відсутність у службової особи при проведенні контрольної зйомки засобів обліку обовязку встановлювати факт самовільно приєднання споживачем до системи водопостачання, оскільки приписами п. 5.22 ОСОБА_4 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України на виробника покладеного обовязок пересвідчитись у відсутності витоку води у мережі споживача.

Підсумовуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку, що ТОВ „Інфокс у порушення вимог процесуального законодавства, якими встановлено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не було доведено господарському суду факту облаштування відповідачем безоблікового вводу діаметром 20 мм у підвальному приміщенні будинку, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Єфімова, 42, що свідчить про відсутність підстав для застосування до відповідача приписів п. п. 3.3, 3.4 ОСОБА_4 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (Заява N 4909/04) у п.58 зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, позов товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал до Будинкоуправління №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району про стягнення 21 840,39 грн. задоволенню не підлягає відповідно до ст. ст. ст. ст. 11, 509, 525, 526, 901 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 16, 19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, п. п. 3.1-3.4, 5.13, 5.22 ОСОБА_4 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190

Судові витрати зі сплати судового збору розподіляються судом відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02 листопада 2018 р.

Суддя С.П. Желєзна