ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2018м. ДніпроСправа № 910/7853/18
За позовом Служби зовнішньої розвідки України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елсіз", м. Дніпро

про стягнення 132 537,60 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №5/3/1217/ПБ від 12 вересня 2018 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, наказ №2 від 21 квітня 2015 року, директор; ОСОБА_3, довіреність від 01 листопада 2018 року, представник

С У Т Ь С П О Р У:

Служба зовнішньої розвідки України звернулася до Господарського суду м. Києва із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елсіз" пеню у розмірі 132 537,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №479/17 на постачання товарів за державні кошти від 31 серпня 2017 року в частині повної та своєчасної поставки товару, внаслідок чого виникли підстави для нарахування пені. Пеня нарахована позивачем за загальний період з 01.11.2017 по 05.02.2018

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Елсіз", проти позову заперечує та зазначає, що першу партію товару, кількістю 100 шт. сорочок на суму 24 000, 00 грн., позивач отримав 15.12.2017, що підтверджується видатковою накладною № 646 від 15.12.2017. ТОВ "Елсіз" повідомило позивача про порушення строків поставки товару з причин, які не залежали від ТОВ "Елсіз" листом-зверненням вих. № 997 від 21.12.2017, в якому попросило подовжити строк дії договору на постачання товарів за державні кошти № 479/17 від 31.08.2017. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 29.12.2017, строк дії договору на постачання товарів за державні кошти № 479/17 було подовжено до 31.12.2018. Другу та остаточну партію товару, кількістю 431 шт. сорочок на суму 103 440, 00 грн., позивач отримав 05.02.2018, що підтверджується видатковою накладною № 20 від 05.02.2018, а відтак поставка товару у повному обсязі була здійснена 05.02.2018. Станом на 05.02.2018 позивач не повідомляв ТОВ "Елсіз" про будь які збитки, пов'язані з порушенням строку поставки товару та не пред'являв будь яких претензій з цього приводу, а тому відповідач вважає, що належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками позивача. Також, позивачем не надано жодних доказів спричинення йому, порушенням строків поставки товару з боку ТОВ "Елсіз", будь яких збитків.

У зв'язку з наведеним, відповідач просить про зменшення розміру штрафних санкцій.

Служба зовнішньої розвідки України у відповіді на відзив зазначає, що додатковою угодою №1 від 29 грудня 2017 року сторони дійшли згоди тільки щодо продовження строку дії договору до 31 грудня 2018 року, погоджень щодо поставки товару з порушенням строку поставки додаткова угода не містить. Щодо твердження відповідача про відсутність доказів спричинення позивачу порушенням строку поставки товару будь яких збитків, позивач стверджує, що предметом позову є не відшкодування збитків, а стягнення узгоджених умовами договору штрафних санкцій (пені та штрафу) за порушення строку поставки товару. Також, 29.03.2018 з метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач надсилав на юридичну адресу відповідача претензію (№ 5/3/3 89/ПБ від 26.03.2018) з вимогою сплатити узгоджену в договірному порядку пеню та штраф за прострочення строку поставки товару, яка повернулась на адресу позивача у зв'язку з закінченням терміну зберігання. Також, вказана претензія відправлялась на фактичну адресу відповідача (м. Дніпро, абонентська скринька 7584, індекс 49033). У відзиві на позовну заяву відповідач наголосив на визначеному у частини другій статті 231 ГК України розмірі пені у 0,1 відсотка вартості товарів. Так, вказаний у частині другій статті 231 ГК України розмір пені застосовується тільки у разі якщо інше не передбачено законом чи договором. Сторони ж укладаючи договір передбачили відповідальність у разі неналежного виконання взятих зобов'язань та визначили конкретний розмір штрафних санкцій. Згідно з пунктом 7.2 договору за порушення строку поставки товару позивачеві, відповідач сплачує позивачеві пеню у розмірі 1 (одного) % від вартості договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів відповідач додатково сплачує штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вартості договору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 910/7853/18, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 03.09.2018.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03 вересня 2018 року матеріали справи №910/7853/18 за підсудністю було направлено до Господарського суду Дніпропетровської області.

Протоколом про автоматичний розподіл справ між суддями від 20 вересня 2018 року справу передано судді Євстигнеєвій Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання у справі на 17.10.2018. З 17.10.2018 розгляд справи відкладався на 01.11.2018.

У судовому засіданні 01 листопада 2018 року оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Елсіз" (постачальник) та Служба зовнішньої розвідки України (замовник) укладено договір на постачання товарів за державні кошти №479/17, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується постачати сорочки (далі-товар), а саме формений одяг для військовослужбовців, а замовник зобов'язується прийняти цей товар та оплатити на умовах, визначених цим договором.

Найменування предмета закупівлі відповідно до ДК 021:2015 код CPV 18330000-1 "Футболки та сорочки" (п. 1.2 договору).

Ціна, найменування (асортимент), кількість товару обумовлюються у додатку №1 "Специфікація", який додається до даного договору і є його невід'ємною частиною. Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п.п. 1.3, 1.4 договору).

Постачальник підтверджує, що він є власником товару, який поставляється за даним договором, що товар не знаходиться в заставі, в спорі, під арештом, необтяжений правами третіх осіб (п. 1.5 договору).

Розділом 3 договору сторонами визначено ціну товару та загальну вартість договору.

Так, ціна на товар встановлена в національній валюті України.

Ціна, зазначена у додатку № 1 до договору, включає податки, збори та інші обовязкові платежі до бюджетів, передбачені чинним законодавством України, а також витрати доставку у визначене замовником місце.

Сума договору складає 127 440,00 грн. (сто двадцять сім тисяч чотириста 00 коп.), в тому числі ПДВ 20%: 21 240,00 грн.

Сума договору, зазначена у п. 3.3, не є остаточною і може коригуватися в сторону зменшення в залежності від кількості товару, заявленого та отриманого замовником.

Умови поставки та приймання товари сторонами врегульовано у розділі 5 договору.

Так, постачання товару здійснюється до 31.10.2017.

Місце поставки товару: 20-ти кілометрова зона м. Києва, попередньо визначене замовником.

Видаткові накладні на поставлений товар складаються постачальником на підставі довіреності замовника та передаються на підпис представнику замовника у момент передачі товару. Прийом товару здійснюється замовником відповідно до видаткової накладної.

Датою поставки є дата отримання замовником товару від постачальника згідно видаткової накладної, підписаної сторонами.

Після передачі товару замовнику, ризик випадкової втрати, ушкодження чи товару, а також всі інші можливі втрати, пов'язані з транспортуванням, завантаженням, розвантаженням та інше, несе замовник.

За умови пункту 10.1 договору цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє щодо бюджетних зобовязань до 31 грудня 2017 року, а стосовно інших зобовязань, взятих сторонами за даним договором до повного їх виконання.

Додатковою угодою №1 від 29.12.2017 до договору №479/17 від 31.08.2017 сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2018.

Відповідно до умов договору поставки №479/17 від 31.08.2017 сторонами підписано Специфікацію на поставку товару, а саме: сорочок у кількості 531 грн., ціна за одиницю без ПДВ - 200,00 грн., на загальну суму з ПДВ 127440,00 грн. (а.с. 19) та технічні вимоги до поставляє мого товару (а.с. 20), в яких зазначено про технічні та інші характеристики товару.

На виконання умов договору 15.12.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "Елсіз" було поставлено Службі зовнішньої розвідки України товар у загальній кількості 100 шт. на суму 24000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №646 від 15.12.2017 (а.с. 21).

21.12.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Елсіз" направило на адресу відповідача лист-звернення за вих. №997 від 21.12.2017, в якому повідомлялося про причини порушення строків постачання товару (відсутність у постачальника необхідної сировини тканини жовто-сірого кольору (Tan)). Також, лист містить пропозицію щодо продовження строку дії договору №479/17 від 31.08.2017 та визначення кінцевим строком виконання договору до 19.01.2018 включно.

Додатковою угодою №1 від 29.12.2017 до договору №479/17 від 31.08.2017 сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2018.

Інші умови вищезазначеного договору, не змінені цією угодою, залишаються чинними у тій редакції сторонами раніше, і сторони підтверджують їх обовязковість для себе (п. 2 додаткової угоди № 1).

На виконання умов договору 05.02.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Елсіз" було поставлено Службі зовнішньої розвідки України товар у загальній кількості 431 шт. на суму 103440,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №20 від 05.02.2018 (а.с. 25).

Позивач посилається на обставини несвоєчасного виконання відповідачем зобовязань за договором в частині поставки відповідачем позивачу товару, що і є причиною спору, у звязку з чим просить стягнути пеню у розмірі 132 537,60 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Враховуючи умови договору та умови специфікації до договору, положення ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України строк поставки товару, є таким, що настав 31.10.2017 (поставка відбулася 15.12.2017 та 05.02.2018).

Отже, відповідач у встановлені строки свої зобовязання по поставці товару не виконав, прострочка виконання зобов'язання настає з 01.11.2017.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з умов договору №479/17 на постачання товарів за державні кошти від 31.08.2017, виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України.

Частиною другою ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідальність відповідача за поставку товару передбачена п. 7.2. договору.

Так, за порушення строку поставки товару замовнику, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 1 (один) % вартості договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцяти днів) днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі у розмірі 7 (семи) % вказаної вартості.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення строків виконання негрошового зобов'язання у відсотках від вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання, передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, наведену у постанові від 03.12.2013 у справі № 3-35гс13 (справа господарського суду № 908/43/13-г) стосовно того, що в разі невиконання зобов'язань з поставки товару до боржника може бути застосована пеня. На таку пеню не розповсюджується дія Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", оскільки зобов'язання з поставки товару не є грошовим.

Факт порушення строків поставки товару підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

У зв'язку з порушенням відповідачем строків поставки товару позивачем, відповідно до п. 7.2. Договору нараховано відповідачу та заявлено до стягнення з нього пеню у загальній сумі 132 537,6 грн. за період з 01.11.2017 по 05.02.2018.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені, судом встановлено його необґрунтованість та арифметичну невірність.

Відповідно до частини 2 статті 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 252 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з частиною 1 статті 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Із системного аналізу наведених приписів чинного законодавства вбачається, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові №3-204гс14 від 15.01.2015 (справа №910/23600/13).

У той же час, з наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що суму заявлених до стягнення грошових коштів було обчислено позивачем з урахуванням дня, в який відбулася поставка товару (05.02.2018), що суперечить нормам чинного законодавства.

Здійсненою господарським судом перевіркою правильності нарахування позивачем пені встановлено, що позивачем не вірно визначено період нарахування пені та її розмір. Так розмір пені за період з 01.11.2017 по 04.02.2018 складає 122 342,40 грн.

Разом з цим, відповідачем заявлено клопотання про зменшення пені.

Відповідно до ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду. Якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.2 ст. 233 Господарського кодексу України якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з п.2.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду.

У підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 цієї постанови пленуму зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Таким чином, зі змісту наведених норм можна зробити висновок, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу, пені), суд зокрема, оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

При цьому, розмір, до якого штрафні санкції підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Відповідач обґрунтовує клопотання про зменшення пені відсутністю збитків у позивача та докладанням зусиль для поставки якісного товару позивачу. Відповідач зазначає, що причиною порушення строків постачання товару стала відсутність у постачальника необхідної сировини, а саме - тканини жовто-сірого кольору (Tan), яка була затверджена, як зразок-еталон під час кваліфікації пропозиції. Тканина, яку б відповідач зміг використати як аналог, не відповідала встановленому зразку за кольором та властивостями. 05.08.2017 зразок сорочки форменої з аналогічної тканини було направлено позивачу, але був відхилений. Вказане і стало причиною затримки поставки товару.

При розгляді заяви про зменшення розміру штрафних санкцій суд має дослідити наявність чи відсутність виняткових обставин для звільнення винної сторони від відповідальності.

Суд звертає увагу, що поставку товару здійснено, хоча із простроченням, розмір заявленої до стягнення пені (132 537,6грн.) є непропорційно великим порівняно із вартістю товару (127 440,00грн.), поставка якого прострочена. Господарський суд зазначає, що загальна сума нарахувань не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у позивача можливості стягувати із відповідача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України 904/5926/13.

Враховуючи пояснення відповідача щодо причин порушення строків поставки продукції, відсутність доведених збитків у позивача у зв'язку з порушенням строків поставки товару, непропорційно великий розмір пені порівняно із вартістю товару, визначеного в договорі, беручи до уваги інтереси обох сторін, суд вважає адекватним зменшити пеню на 50%.

Відтак, розмір пені, який підлягає до стягнення складає 61 171,20 грн. (122342,40 грн. х50%).

За викладеного, є правомірними позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 61171,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

При розподілі сум судового збору суд враховує, що відповідно до п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки (штрафу, пені) покладається на відповідача без урахування зменшення такої неустойки.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у розмірі 1 835,14 грн.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Служби зовнішньої розвідки України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елсіз" про стягнення 132 537,60 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елсіз" (49000, м. Дніпро, вул. 152-ї дивізії, буд. 3, офіс 515, ідентифікаційний код 39669322) на користь Служби зовнішньої розвідки України (04107, м. Київ, вул. Нагірна, 24/1, ідентифікаційний код 33240845, р/р 8126 у Державній казначейській службі України м. Київ, МФО 820172) пеню у розмірі 61171 (шістдесят одна тисяча сто сімдесят одна) грн. 20 коп. та витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 835 (одна тисяча вісімсот тридцять пять) грн. 14 коп., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.11.2018

Суддя Н.М. Євстигнеєва