ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

29.10.2018 м ХарківСправа № 922/2893/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

розглянувши матеріали

Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрі Лани Слобожанщини", смт. Нова Водолага , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фермер-Агро", с. Веселе, Лозівського района
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство Добрий Господар", с. Картамиш, Первомайського района
про визнання права власності та скасування арешту

ВСТАНОВИВ:

Позивачі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Щедрі Лани Слобожанщини", смт. Нова Водолага та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фермер-Агро", с. Веселе, Лозівського района звернулися до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство Добрий Господар", с. Картамиш, Первомайського района про визнання права власності та скасування арешту.

Крім того, разом з позовною заявою позивачами були заявлені клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Розглянувши вищезазначені клопотання позивачів, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно статті 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762 грн.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, заявниками заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру та майнові вимоги.

В якості доказів сплати судового збору, позивачами були надані платіжні квитанції: № 19 від 22 жовтня 2018 року про сплату 1762,00 грн. та № 20 від 22 жовтня 2018 року року про сплату 1762,00 грн.

Тобто в даному випадку, позивачами було оплачено лише вимоги немайнового характеру.

Щодо майнових вимог (визнання права власності на врожай та посіви ціною позову 4712468,79 грн.), позивачами були надані клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Згідно статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Проаналізувавши норми статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд констатує, що позивачі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Щедрі Лани Слобожанщини" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фермер-Агро" не входять до переліку осіб, які мають право на відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19 червня 2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотань позивачів про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону.

Однак, як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачем в порушення пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України не надано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно частини 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення). Та відповідно до приписів пункту 5.27 Державної Уніфікованої системи документації ДСТУ 4163-2003 (відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів: Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії; засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки юридичної особи).

В даному випадку копії документів, доданих до позовної заяви, не засвідчені у відповідності до вищезазначених вимог.

За таких обставин, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки позивачами до позовної заяви не подано доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та належним чином засвідчених копій документів.

На підставі викладеного та керуючись статтями 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрі Лани Слобожанщини", смт. Нова Водолага та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фермер-Агро", с. Веселе, Лозівського района до Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство Добрий Господар", с. Картамиш, Первомайського района про визнання права власності та скасування арешту - залишити без руху.

2. Надати позивачам строк 10 днів з дня вручення ім цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 70687,03 грн. та належним чином засвідчених копій документів.

3. Роз'яснити, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

4. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

5. Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

6. Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвалу підписано 29.10.2018 року.

Суддя П.В. Хотенець