ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

02 листопада 2018 року м. ОдесаСправа № 916/1278/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В.

Розглянувши заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову при розгляді апеляційної скарги Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області від 18.09.2018

суддя Петров В.С.

Час і місце ухвалення: 15:42:56 год.; м. Одеса

повний текст ухвали складено 26.09.2018

у справі № 916/1278/18

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Компанія «ОСОБА_3 технології-Україна»

про стягнення 740 864,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_3О.) звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Компанія «ОСОБА_3 технології-Україна» (далі ТОВ «Компанія «ОСОБА_3 технології-Україна») про стягнення заборгованості в загальній сумі 740864,13 грн. за договором про надання послуг № 14/10-14 від 15.10.2014 та договором поставки товару № 01/04-16 від 01.04.2016.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.09.2018 позов ФОП ОСОБА_3 до ТОВ «Компанія «ОСОБА_3 технології-Україна» про стягнення заборгованості в загальній сумі 740864,13 грн. задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Компанія «ОСОБА_3 технології-Україна» на користь ФОП ОСОБА_3 заборгованість за договором про надання послуг № 14/10-14 від 15.10.2014 в розмірі 301933,50 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 4529,00 грн.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

17.10.2018 до Південно-західного апеляційного господарського надійшла апеляційна скарга ФОП ОСОБА_3, в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 та стягнути з ТОВ «Компанія «ОСОБА_3 технології-Україна» на користь ФОП ОСОБА_3 740 864,13 грн. боргу за Договором про надання послуг № 14/10-14 від 15.10.2014 та Договором поставки товару № 01/04-16 від 01.04.2016.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 916/1278/18 за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 18.09.2018.

01.11.2018 до суду апеляційної інстанції від ФОП ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд: накласти арешт на судно земснаряд «Дунай» (ІМО 7397593), зареєстроване під прапором України, власником якого є ТОВ «Компанія «ОСОБА_3 технології-Україна» () з місцезнаходженням: 65014, м. Одеса, вул. Жуковського, 2, яке знаходиться в акваторії Одеської філії Державного підприємства «ОСОБА_4 морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) (Митна площа, 1, м. Одеса, 65026) шляхом його затримання та заборони виходи з акваторії Одеського морського порту Одеської філії Державного підприємства «ОСОБА_4 морських портів Україна».

До заяви додані докази сплати судового збору у сумі 881 грн.

Вказана заява про забезпечення позову обґрунтована наявністю у позивача згідно частини третьої статті 42 Кодексу торговельного мореплавства України чинної морської вимоги до відповідача - ТОВ «Компанія «ОСОБА_3 технології-Україна» як судновласника щодо заборгованості, яка виникла за надані послуги з ремонту суден та поставлені на судна запасні частини. Так, у поданій заяві позивач вважає, що заявлені ним вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання послуг № 14/10-14 від 15.10.2014 та договором поставки товару № 01/04-16 від 01.04.2016, що з урахуванням неустойки складає 740864,13 грн., а саме за надання послуг та постачання товарів відповідачу для експлуатації та утримання суден, є морською вимогою.

На підтвердження постачання товарів та надання послуг на земснаряд «Дунай» заявник посилається на акти наданих послуг № 60 від 30.09.2016, № 61 від 20.09.2016, № 65 від 06.10.2016 та видаткові накладні № 63 від 06.10.2016 та № 65 від 06.10.2016. При цьому позивач стверджує, що ТОВ «Компанія «ОСОБА_3 технології-Україна» ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань, що підтверджується предявленою претензією та відповіддю на неї, а тому є всі підстави вважати, що у подальшому буде ухилятися від виконання рішення суду, що ускладнить або зробить взагалі неможливим захист законних прав позивача. Як вказує позивач, виконання рішення господарського суду у цій справі про стягнення заборгованості з судновласника у випадку задоволення позову може бути здійснено за рахунок вартості судна «Дунай» (ІМО 7397593), яке є у власності відповідача відповідно до свідоцтва про право власності на судно № 003349 від 27.10.2015. Відповідно до інформації з сайту https://www.marinetraffic.com/ru, який надає інформацію про місцезнаходження будь-якого судна в режимі реального часу, земснаряд «Дунай» (ІМО 7397593) на момент подачі цієї заяви до суду перебуває у акваторії Одеського морського порту Одеської філії Державного підприємства «ОСОБА_4 морських портів України», про що свідчить скріншот з сайту, який додано до заяви.

Окрім того, заявник зазначає, що у провадженні Господарського суду Одеської області знаходиться справа № 916/2014/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Чорномортехфлот» (далі - ПАТ «Чорномортехфлот») до ТОВ «Компанія «ОСОБА_3 технології-Україна», Державного підприємства «ОСОБА_4 морських портів України» в особі Капітану морського порту ОСОБА_4 Одеського морського порту про витребування від ТОВ «Компанія «ОСОБА_3 технології-Україна» суден: грунтовозу «Измаильская», земснаряду «Дунай», грунтовозу «Киевская», грунтовозу «Куяльницкая» шляхом їх передачі ПАТ «Чорномортехфлот» у морському порту ОСОБА_4, а також про зобов'язання Капітана Одеського морського порту вилучити записи щодо реєстрації вказаних суден у Державному судновому реєстрі України за ТОВ «Компанія «ОСОБА_5 Україна» та про зобовязання Державну службу України з безпеки на транспорті поновити державну реєстрацію права власності на ці судна у Державному судновому реєстрі України за ПАТ «Чорномортехфлот».

ФОП ОСОБА_3 вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі, у випадку переходу права власності на морські судна, може призвести до істотного ускладнення або неможливості виконання рішення у подальшому у цій справі та неможливості задоволення морської вимоги, оскільки вона не є привілейовано.

Відповідно до частини другої статті 281 ГПК України процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Згідно із частини першої статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву ФОП ОСОБА_3 про забезпечення позову, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 9 частини першої статті 137 ГПК України визначені заходи забезпечення позову, згідно яких позов забезпечується, зокрема, арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.

Згідно до частини другої статті 30 ГПК України справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває або до якого прямує судно, або порту реєстрації судна.

Відповідно до частини другої статті 138 ГПК України заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту.

Відповідно до статті 1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952, морська вимога означає вимогу, що виникає на підставі одного чи більше із зазначених нижче пунктів: збитку, завданого будь-яким судном у результаті зіткнення або в інший спосіб; загибелі людей або тілесного ушкодження, що заподіяні будь-яким судном або пов'язані з його експлуатацією; рятування судна або вантажу; договору, що стосується використання або здачі будь-якого судна в наймання за договором про фрахтування або інакше; договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше; втрати вантажу або шкоди, завданої вантажу, в тому числі багажу, який перевозиться будь-яким судном; загальної аварії; морської позики; буксирування; лоцманства; поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються; будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів; заробітної плати капітанів, офіцерів чи екіпажу; витрат капітана, у тому числі витрат вантажовідправників, фрахтувальників чи агентів, що здійснені за дорученням судна або його власника; спорів, що стосуються права власності на морське судно; спорів між співвласниками будь-якого судна стосовно права власності на це судно, його експлуатації або доходів від його експлуатації; іпотеки або морської застави будь-якого судна.

Положенням пункту 2 статті 1 вищевказаної Конвенції встановлено, що «арешт» означає затримання судна за ухвалою суду для забезпечення морської вимоги, але не включає конфіскацію судна на виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої та частини другої статті 41 КТМ України судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії.

Арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження в його пересуванні, що здійснюються для забезпечення морських вимог, зазначених у статті 42 цього Кодексу, під час перебування судна в морському порту України.

Згідно з пунктом 13 статті 42 вказаного Кодексу судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов'язаних з рятуванням судна, а саме вимога у зв'язку з постачанням продуктів харчування, матеріалів, палива, запасів, обладнання, включаючи контейнери, для експлуатації судна або утримання його.

При цьому під постачанням матеріалів, обладнання тощо розуміється не тільки їх придбання, але й оренда, лізинг. Виходячи з основних принципів Конвенції 1952 року тільки в тому випадку, коли обладнання було орендоване для експлуатації на конкретному судні, воно може бути арештоване у зв'язку з вказаними вимогами.

Так, зі змісту договору поставки товару № 01/04-16 від 01.04.2016 та договору надання послуг № 14/10-14 від 15.10.2014, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, не вбачається здійснення поставки обладнання та надання послуг конкретно саме на судно - земснаряд «Дунай» (ІМО 7397593). Натомість у доданих до позову актах надання послуг та видаткових накладних зазначаються різні т/х, а саме:

Акт надання послуг № 57 від 30.09.2016 т/х MZ-9;

Акт надання послуг № 60 від 30.09.2016 т/х Дунай;

Акт надання послуг № 61 від 30.09.2016 т/х Дунай;

Акт надання послуг № 62 від 03.10.2016 т/х MZ-9;

Акт надання послуг № 65 від 06.10.2016 т/х Дунай;

Акт надання послуг № 77 від 01.11.2016 т/х Киевская;

Акт надання послуг № 78 від 03.11.2016 т/х Куяльницкая.

В Актах надання послуг № 74 від 31.10.2016, № 81 від 30.11.2016, № 84 від 28.12.2016, № 86 від 31.12.2016, № 3 від 31.01.2017, № 4 від 28.02.2017, № 7 від 31.03.2017, № 16 від 31.05.2017, № 14 від 30.04.2017, № 18 від 30.06.2017, № 20 від 31.07.2017 взагалі не визначені судна на яких здійснювались надані послуги.

Ті обставини, що в актах наданих послуг № 60 від 30.09.2016 на суму 27921,60 грн., № 61 від 20.09.2016 на суму 41733,84 грн., № 65 від 06.10.2016 р. на суму 76056,00 грн. та видаткових накладних № 63 від 06.10.2016 на суму 8910,00 грн. і № 65 від 06.10.2016 на суму 143220,00 грн., на які позивач посилається в заяві, вказується про т/х «Дунай» не свідчить про виконання спірних договорів саме виключно стосовно земснаряду «Дунай» (ІМО 7397593), яке позивач просить арештувати.

Також суд зауважує, що з наданих позивачем до позову документів не вбачається виникнення між сторонами правовідносин, які регулюються Кодексом торговельного мореплавства України. Натомість з договору 20.12.2017 № 20/12-17 про відступлення права вимоги, що був укладений між позивачем та ТОВ «Вікінг лайф-сейвінг екуіпмент Україна», вбачається виникнення між сторонами цивільних правовідносин, в силу яких вказане ОСОБА_2 на підставі статтей 512-519 ЦК України відступило заявнику право вимоги за договором про надання послуг № 14/10-14 від 15.10.2014 та договором поставки № 01/04-16 від 01.04.2016 на загальну суму 499167,90 грн.

Отже, з урахуванням характеру правовідносин, що склалися між сторонами, предмету спору та обставин справи, колегія суддів зазначає про відсутність у позивача морської вимоги до відповідача в розумінні вищенаведених положень КТМ України та Конвенції 1952 року.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Посилання ФОП ОСОБА_3 на необхідність задоволення відповідної заяви з метою унеможливлення переходу права власності на морські судна відповідача за рішенням господарського суду, що може призвести до істотного ускладнення або неможливості виконання рішення у подальшому у цій справі, навпаки дає підстави колегії судів для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує спір щодо права власності судна земснаряд «Дунай» (ІМО 7397593) між ПАТ «Чорномортехфлот» та ТОВ «Компанія «ОСОБА_3 технології-Україна», Державного підприємства «ОСОБА_4 морських портів України» в особі Капітану морського порту ОСОБА_4 Одеського морського.

Крім того, заявник обґрунтував необхідність забезпечення позову такими обставинами, які на думку колегії суддів не можуть свідчити про істотну ускладненість виконання рішення суду або неможливість ефективного захисту прав ФОП ОСОБА_3 у разі невжиття таких заходів.

За таких обставин заява ФОП ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.136-137,140, 232-234, 281 ГПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання згідно ст.235 ГПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Поліщук Л.В.