Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2018 р. м. Рівне Справа № 918/588/18

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали справи

за позовом Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" "Автомобільні дороги України"

до Господарське товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд"

про стягнення заборгованості в сумі 26217,30 грн.

Без виклику уповноважених представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" про стягнення заборгованості в сумі 26 217 грн. 30 коп., з яких 7 217,20 грн. - основний борг, 17 001,10 грн. - інфляційні втрати, 1 999,00 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачу було поставлено товар згідно накладних, але останній не оплатив отриманий товар в повному обсязі, у зв'язку з чим позивач просить суд позов задоволити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року запропоновано для відповідача надати відзив на позовну заяву. Вищезазначену ухвалу надіслано для відповідача 11 вересня 2018 року, на адресу зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань. Разом з тим, відповідач у передбачені ГПК України строки, відзив на позовну заяву не надав, будь які докази не надіслав.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 918/588/18 за позовом Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" до відповідача ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" про стягнення заборгованості в сумі 26 217 грн. 30 коп., визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано сторонам подати суду позивачу : будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності); відповідачу: відповідно до ст. 165 ГПК України, протягом п'ятнадцяти днів з моменту отримання даної ухвали, відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" "Автомобільні дороги України" в особі Філії "Рівненський райавтодор" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" "Автомобільні дороги України" (надалі - Позивач) поставило асфальтобетон тип В марка II Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" (надалі - Відповідач) на суму 28 488 грн. 60 коп.

Вищезазначені обставини стверджуються видатковою накладною № ДК-00000432 від 30 серпня 2013р., довіреністю від 05.08.2013 року № 30, довіреністю від 06.08.2013 року № 31, накладними від 08.08.2013 року, від 08.08.2013 року, від 16.20.2013 року.

Відповідачем оплачено поставку продукції частково у розмірі 21 271 грн. 40 коп., вищезазначені обставини стверджуються видатковими накладними від 15.08.2013 року № 374 на суму 10 271 грн. 40 коп., від 28.08.2015 року № 83 на суму 2 000 грн. 00 коп., від 14.09.2015 року № 85 на суму 2 000 грн. 00 коп., від 22.12.2015 року № 151 на суму 2 000 грн. 00 коп., 08.08.2016 року № 28 на суму 1 000 грн. 00 коп., від 15.05.2017 року № 130 на суму 2 000 грн. 00 коп., 01.08.2017 року № 172 на суму 2 000 грн. 00 коп.

З метою досудового врегулювання спору Філією "Рівненський райавтодор" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія" "Автомобільні дороги України" було направлено ряд претензій № 95 від 23.03.2015 року, № 45 від 16.02.2017 року з вимогою терміново погасити заборгованість за поставлений товар.

Докази відхилені судом

Докази надані сторонами для суду не відхилялися.

Оцінка аргументів сторін і висновок суду

В Позовній заяві від 06 вересня 2018 року позивач звернувся із позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з останнього суму в розмірі 7 217 грн. 20 коп., за неоплачений товар.

Матеріалами справи стверджено, позивачем поставлено відповідачу товар на суму 28 488 грн. 60 коп., що стверджується видатковою накладною, накладними та довіреностями.

З урахуванням зазначеного, суд вбачає, за своєю правовою природою правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, є позадоговірними (заснованими на усних домовленостях) правовідносинами з поставки товару, згідно з якими у відповідача, внаслідок передання йому постачальником товару, виник обов'язок оплатити його.

Також, зазначене кореспондується з пунктом 1.7. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" відповідно до якого, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Отже, з зазначених норм права вбачається, що обовязок оплати товару виник у відповідача з моменту отримання товару і підписання видаткової накладної, яка зазначалася вище по тексту.

Отримання товару відповідачем також стверджується і тією обставиною, що останнім було частково оплачено отриманий товар, зокрема, платежами в період з серпня 2013 року по серпень 2017 року на загальну суму 21 272 грн. 00 коп., що стверджується відповідними платіжними дорученнями.

Отже, на момент розгляду справи і з наявних в матеріалах справи доказів суд вбачає, що заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 7 217 грн. 20 коп.

Оскільки, відповідачем не надано суду доказів оплати основної суми боргу, а матеріали справи містять докази, які вказують на обов'язок відповідача оплатити для позивача суму за отриманий товар в розмірі 7 217 грн. 20 коп.

Відтак, суд позов в частині стягнення 7 217 грн 20 коп. основної суми боргу задовольняє, як обґрунтований та доведений.

Крім того, через неналежний обов'язок, щодо розрахунку за отриманий товар, з порушенням строків оплати, позивач нарахував для відповідача інфляційні втрати в розмірі 17 001 грн. 10 коп. нарахованих за період з 15.08.2013 року по 01.09.2018 року, з урахуванням часткових оплат та 3 процента річних на суму 1 999 грн. 00 коп. нарахованих за період з 15.08.2013 року по 01.09.2018 року, з урахуванням часткових оплат.

Перевіривши наданий розрахунок, судом встановлено, останній здійснений з помилками, позивачем помилково визначені періоди нарахування.

Зокрема, позивачем визначено початок періоду нарахування з 15.08.2013 року, в той час, як видаткова накладна, на підставі якої здійснено дані розрахунки датовано 30.08.2013 року, отже дата нарахування не може бути визначеною раніше ніж дата поставки продукції (за умови відсутності договору).

З урахуванням норм, які зазначалися вище, суд вбачає, що вірним початком періоду нарахування є 31.08.2013 року (наступний день з дня підписання товаророзпорядчих документів).

Здійснивши власний розрахунок із зазначенням вірних періодів, судом встановлено, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 16 884 грн. 05 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період з 31.08.2013 року по 01.09.2018 року (з урахуванням часткових оплат) та 1 999 грн. 00 коп. три процента річних.

Отже, позов в частині стягнення інфляційних втрат та три процента річних підлягає частковому задоволенню в розмірі 16 884 грн. 05 коп. інфляційних та 1 999 грн. 00 коп. три процента річних.

Джерела права й акти їх застосування

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Згідно з статтею 174 ОСОБА_1 кодексу України (надалі ГК України), господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до частини 1 статті 175 ГК України, майново - господарськими визнаються цивільно - правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами частини 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, із приписів частини 1 статті 692 ЦК України випливає обов'язок відповідача оплатити товар після його прийняття та прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до п.2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Суд констатує, що спір про стягнення заборгованості за поставлений товар відноситься до юрисдикції господарського суду. Позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати

Згідно частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У відповідності до статті 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

По справі в якості судових витрат заявлено оплату судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп..

Оскільки позов задоволено частково, то на відповідача покладається судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 1 754 грн. 13 коп.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" (35321, Рівненська область, Рівненський район, село Нова Любомирка, вулиця Промислова, будинок 4, ідентифікаційний номер: 13973454) на користь Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (33028, місто Рівне, вулиця Остафова, будинок 7, ідентифікаційний код: 31994540) 7 217 (сім тисяч двісті сімнадцять) грн. 20 коп. основного боргу, 16 884 (шістнадцять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 05 коп., інфляційних втрат, 1999 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 00 коп. три процента річних та 1 754 (одна тисяча сімсот п'ятдесят чотири) грн. 13 коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 117 грн. 05 коп. інфляційних втрат.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.11.2018 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (33028, м. Рівне, вул. Остафова, буд.7 );

3 - позивачу рекомендованим (33028, м. Рівне, вул. Пластова, буд.7 );

4 - відповідачу рекомендованим (35321, с. Нова Любомирка, Рівненського р-ну, Рівненської обл., вул. Промислова, буд.4).