РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.11.2018Справа № 910/13011/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВАГРОНАФТОТРЕЙД"

до комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 125 888,66 грн.

за участю представників:

позивача: Твердохліб І.Ю.

відповідача: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВАГРОНАФТОТРЕЙД" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення 125 888, 66 грн., у тому числі: 60 516, 65 грн. - основного боргу, 57 598, 93 грн. - інфляційні втрати та 7 773, 08 грн. - 3 % річних.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання за договором № 06/13-14 від 31.01.2014 про закупівлю продуктів нафтоперероблення рідких.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13011/18. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 06.11.2018.

З метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суд ухвалою встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов. Однак, відповідач не скористався своїм правом та не подав письмовий відзив на позов.

Відповідно до частини дев'ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 32203364.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 76 та 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що ним в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для розгляду справи.

У судовому засіданні 06.11.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, у тому числі письмові пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "КИЇВАГРОНАФТОТРЕЙД" (позивач) та комунальним підприємством "Київпастранс" (відповідач) 31.01.2014 укладено договір № 06/13-14 про закупівлю продуктів нафтоперероблення рідких, відповідно до умов якого протягом дії договору позивач зобов'язався передавати у власність відповідача паливо рідинне та газ, оливи мастильні (бензин А-92).

Відповідно до пункту 3.3 договору № 06/13-14 загальна вартість товару, що поставляється згідно з даним договором становить 478 500, 00 грн. Ціна за одиницю товару може бути змінена відповідно до чинного Законодавства (пункт 3.4).

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Строк дії договору відповідно до пункту 10.1 сторони встановили з 01.02.2014 до 31.03.2014, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, які виникли під час дії договору.

Сторонами у справі укладено наступні додаткові угоди до договору № 06/13-14, в яких визначено найменування товару та дату закупівлі: № 1 від 03.02.2014, № 2 від 05.02.2014, відповідно до яких ціна за один літр бензину А-92 становить 9, 66 грн., № 3 від 06.02.2014, відповідно до якої ціна за один літр бензину А-92 склала 9, 83 грн., № 4 від 07.02.2014, відповідно до якої вартість за один літр бензину А-92 визначена у розмірі 9, 89 грн., № 5 від 10.02.2014, відповідно до якої вартість за один літр бензину А-92 становить 9, 91 грн., № 6 від 11.02.2014, № 7 від 12.02.2014, відповідно до яких вартість за один літр бензину А-92 становить 9, 92 грн., № 8 від 13.02.2014, відповідно до якої вартість за один літр бензину А-92 становить 9, 96 грн., № 7 від 17.02.2014, відповідно до якої вартість за один літр бензину А-92 становить 9, 97 грн., № 10 від 20.02.2014, відповідно до якої вартість за один літр бензину А-92 становить 10, 08 грн., № 11 від 25.02.2014, відповідно до якої вартість за один літр бензину А-92 становить 10, 45 грн., 3 12 від 03.03.2014, відповідно до якої вартість за один літр бензину А-92 становить 12, 25 грн.

Пунктом 5.2 договору № 06/13-14 передбачено, що поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі письмових заявок відповідача протягом одного дня з моменту їх отримання позивачем будь-яким способом (листом, факсом).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся до позивача з заявкою про забезпечення 28.03.2014 паливом у кількості 4 834 літри.

На виконання умов договору № 06/13-14 від 31.01.2014 та заявки, позивач 28.03.2014 поставив, а відповідач прийняв бензин А-92 у кількості 4 834 літри загальною вартістю 61 150, 10 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000038 від 28.03.2014, довіреністю № 234 від 28.03.2014 та товарно-транспортною накладною № 400219, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Таким чином, наявними доказами у справі підтверджено належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором № 06/13-14 від 31.01.2014 на суму 61 150, 10 грн.

За умовами пункту 4.1 договору відповідач здійснює оплату за фактично отриманий товар протягом тридцяти банківських днів згідно договору та виставленого рахунку-фактури.

Позивач 28.03.2014 надав відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0000044 на суму 61 150, 10 грн. для оплати.

Як свідчать матеріали справи згідно виписки з особового рахунку від 22.02.2016 та листа комунального підприємства "Київпастранс" № 19/252 від 02.03.2016 відповідач за договором № 06/13-14 від 31.01.2014 частково сплатив грошові кошти у розмірі 633, 45 грн. за отриманий бензин, заборгованість становить 60 516, 65 грн.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення зобов'язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов'язання можуть виникати з договорів, у тому числі з кредитних правовідносин.

Основні зобов'язання, що виникли внаслідок укладення сторонами договору № 06/13-14 від 31.01.2014 у позивача - це поставка бензину, у відповідача - оплата його вартості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У частині першій статті 530 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки факт поставки бензину позивачем та отримання товару відповідачем підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, встановлений строк остаточного розрахунку сплинув, а доказів оплати вартості товару у повному обсязі суду не надано, позовна вимога про стягнення з відповідача 60 516, 65 грн. основного боргу підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги, що втрати, пов'язані з інфляційними процесами в державі за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, суд вважає, що зазначені позовні вимоги є обгрунтованими.

З урахуванням наведеного, вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 7 773, 08 грн. та інфляційних втрат у розмірі 57 598, 93 грн. (період з 16.05.2014 по 22.08.2018) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується витрат позивача, пов'язаних з розглядом справи в розмірі 3 000, 00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина третя статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум. Враховуючи наведене, витрати позивача, пов'язані з розглядом справи стягненню з відповідача не підлягають.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВАГРОНАФТОТРЕЙД" до комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення 125 888,66 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, буд. 2; ідентифікаційний код 31725604) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВАГРОНАФТОТРЕЙД" (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Анкудінова, буд. 4, ідентифікаційний код 31202724) 60 516 (шістдесят тисяч п'ятсот шістнадцять) грн. 65 коп. - основного боргу, 57 598 (п'ятдесят сім тисяч п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 93 коп. - інфляційні втрати, 7 773 (сім тисяч сімсот сімдесят три) грн. 08 коп. - 3 % річних та 1 888 (одна тисяча вісімсот вісімдесят вісім) грн. 33 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено:07.11.2018.

Суддя Т.Ю. Кирилюк