ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

29.10.2018м. ДніпроСправа № 904/4745/18
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Петренко Н.Е., розглянувши заяву заявника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до боржника: Фізичної особи - підприємця Миколюк Віталія Дмитровича, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості у сумі 4941,17 грн. за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 441 від 01.04.2013.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 23.10.2018 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Миколюк Віталія Дмитровича, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область заборгованості у сумі 4941,17 грн. за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 441 від 01.04.2013.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, розглянувши заяву та подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

В обґрунтування заяви про видачу судового наказу, заявник посилається на виникнення заборгованості у розмірі 4941,17 грн. (за період з 01.10.2015 по 30.09.2018), через несплату наданих послуг за Договором № 441 від 01.04.2013. При цьому зазначає, що заборгованість за вказаний період частково оплачена боржником.

Однак, доказів часткової оплати до заяви про видачу наказу не додано, що унеможливлює дослідити наявність такої оплати, та у якому розмірі фактично здійснено оплату.

Отже, у суду відсутня можливість перевірити наявність заборгованості, та розмір такої заборгованості за вказаний період, а відповідно і нарахування, які заявлені заявником до стягнення.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Таким чином, наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Також, наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором).

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано, за наявності відповідних договорів, у даному випадку договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання договору (підтвердження надання послуг), а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Відтак, заявлені вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

З викладеного слідує, що у зв'язку із ненаданням заявником відповідних документів, на які є посилання у договорі та за який виникла заборгованість, у даному випадку існує спір про право.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Пунктами 4 та 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За змістом статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

До того ж, слід зауважити, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, оскільки вимоги за заявою про видачу наказу не мають ознак безспірності, до заяви не додано відповідних доказів, якими обґрунтовано заяву, суд прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Миколюк Віталія Дмитровича заборгованості у сумі 4941,17 грн. за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 441 від 01.04.2013.

Керуючись статтями 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область у видачі судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з утримання будинків і спору та прибудинкових територій № 441 від 01.04.2013 - повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 29.10.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Е. Петренко