ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року Справа № 923/496/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Павленко Н.А. при секретарі судового засідання Борхаленко О.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - уповн. предст., дов. від 26.02.2018р.

від відповідача: ОСОБА_2 - уповн. предст., дов. від 02.08.2018р.,

ОСОБА_3 - уповн. предст., дов. від 10.07.2018р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства "ОСОБА_4 морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "ОСОБА_4 морських портів України", м.Херсон

до відповідач: Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м.Херсон

про стягнення 403159грн. 97коп.

Описова частина рішення: Провадження у справі відкрито за позовною заявою Державного підприємства «ОСОБА_4 морських портів України» в особі Херсонської філії Державного підприємства «ОСОБА_4 морських портів України» (надалі по тексту рішення ХФ ДП «АМПУ») до Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» (надалі по тексту рішення ДП «ХМТП») з вимогами про стягнення 360821,83грн. боргу, 6824,22грн. інфляційних втрат, 2893,70 в якості 3% річних та 32620,22грн. пені у правовідносинах за договором про допуск до об'єктів портової інфраструктури, укладеним сторонами 29.06.2017р.

Позов обгрунтований твердженням про неналежне виконання відповідачем зобов'язань за названим договором в частині внесення плати за використання проїзних доріг загального користування.

27.06.2018р. судом отримано відзив на позовну заяву (вх.№6211/18 від 27.06.2018р.), у якому відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що до умов договору №126Р/55-П-ХЕФ-17 від 29.06.2017р. додатковою угодою №1, укладеною сторонами 26.07.2017р., внесено зміни, та до калькуляції вартості використання проїзних доріг загального користування внесено п.16 «Авансування по договорах 2013-2016р.р.». Відповідачем у період 2013-2016р.р. здійснювалося авансування по утриманню об'єктів інфраструктури в належному стані, 309702,73грн. - розмір невикористаного авансування, який згідно з внесеними змінами до договору мав бути зарахований позивачем у рахунок вартості послуг з користування об'єктами портової інфраструктури, оскільки позивачем не надано відповідачу документів, які б підтверджували проведення ним робіт з утримання об'єктів інфрастуктури.

У запереченнях на відзив (вх.№6684/18 від 11.07.2018р.) позивач зазначив, що спірний договір не містить умови щодо проведення з боку відповідача будь-якого авансування. Також, позивач стверджує про непроведення відповідачем такого авансування, відсутність доказів, які б підтверджували цей факт. Пояснив, що відповідно до п.23 договору сума щомісячного платежу за користування об'єктами портової інфраструктури розраховується виходячи з фактичної кількості наданих послуг у звітному місяця, що підтверджується актами наданих послуг за формою КБ-2в.

У зв'язку з наведеним твердженням відповідача щодо здійснення ним авансування по договорах 2013-2016р.р. позивачем заявлено клопотання про витребування у відповідача доказів (вх.№6685/18 від 11.07.2018р.) на підтвердження здійснення авансування по договорах 2013-2016р.р., які б підтверджували, що авансування 2013-2016р.р. відноситься саме до договору №126Р/55-П-ХЕФ-17 від 29.06.2017р. (первинна бухгалтерська документація із зазначенням призначення платежу), документи, укладені та підписані позивачем та відповідачем, якими передбачено здійснення саме авансування, за якими договорами (дата, номер) має бути зараховано при оплаті договору №126Р/55-П-ХЕФ-17 від 29.06.2017р.

Ухвалою суду від 12.07.2018р. було задоволено клопотання позивача про витребування доказів та у відповідача було витребувано докази на підтвердження здійснення авансування на утримання обєктів інфраструктури та докази на підтвердження віднесення здійсненого авансування в рахунок вартості використання проїзних доріг загального користування за договором №126Р/55-П-ХЕФ-17 від 29.06.2017р.

Цією ж ухвалою суду було продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів, до 18.09.2018р.

На виконання вимог ухвали суду від 12.07.2018р. відповідачем з супровідним листом (вх.№7556/18 від 02.08.2018р.) на підтвердження здійснення авансування на утримання обєктів портової інфраструктури та віднесення здійсненого авансування в рахунок вартості використання проїзних доріг загального користування за договором №126Р/55-П-ХЕФ-17 від 29.06.2017р. надано копію довідки вартості використання проїзних доріг загального користування за вересень 2017р., підписану спеціалістом ХФ ДП «АМПУ».

12.09.2018р. за вх.№8994/18 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

В означених поясненнях позивача зазначає, що на його думку, вимоги ухвали суду від 12.07.2018р. про витребування доказів відповідачем не виконанні.

Так, за твердженнями позивача відповідачем не надано в розумінні норм чинного законодавства первинні бухгалтерські документи, які б підтверджували перерахування відповідачем на рахунки позивача авансування.

В підготовчому засіданні 18.09.2018р. суд запропонував позивачу в наступне судове засідання надати письмові пояснення бухгалтера, яким чином здійснюється розрахунок за договором, означена пропозиція суду відображена в протоколі підготовчого засідання від 18.09.2018р.

Ухвалою суду від 18.09.2018р. підготовче провадження у справі було закрито, а розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 18.10.2018р.

12.10.2018р. за вх.№9981/18 з супровідним листом позивачем до суду було подано акти звірки. В супровідному листі позивач також зазначив, що відповідачем не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення авансування, а надані акти звірки підписані відповідачем та не містять авансування. Означене за твердженнями позивача підтверджує, що дебіторська заборгованість у позивача перед відповідачем відсутня.

Суд розцінює подані позивачем із супровідним листом акти звірки як нові докази по справі, які не були подані позивачем при подані позовної заяви та на стадії підготовчого провадження по справі.

Відповідач в судовому засіданні 18.10.2018р. заперечував проти залучення означених доказів до матеріалів справи у звязку з пропуском позивачем встановленого законом строку для вчинення означених процесуальних дій.

Так, відповідно до ч.2 ст.80 ГПК України позивач, особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч.8 ст.80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Позивачем не обґрунтовано та не наведено підстав неможливості подання означених актів звірки у строк встановлений законом, а саме разом з позовною заявою, тому суд на підставі ч.8 ст.80 ГПК України подані позивачем з супровідним листом документи (вх.№9981/18 від 12.10.2018р.) не приймає до розгляду.

В судовому засіданні 18.10.2018р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представники відповідача в судовому засіданні 18.10.2018р. проти позовних вимог заперечували та просили залишити їх без задоволення.

В судовому засіданні 18.10.2018р. оголошувалась перерва до 15год. 18.10.2018р.

На підставі ст. 240 ГПК України в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив.

29.06.2017р. між ДП «АМПУ» (ОСОБА_4) та ДП «ХМТП» (ОСОБА_5) було укладено договір про допуск до обєктів портової інфраструктури (а.с. 12-17).

Предметом означеного договору є надання ОСОБА_5 послуг з користування обєктами портової інфраструктури, які закріплені за ОСОБА_4 та знаходяться на її балансі, а саме: проїзні дороги загального користування, а ОСОБА_5 зобовязується користуватися обєктами портової інфраструктури відповідно до їх цільового призначення та здійснювати оплату за таке користування в порядку та на умовах, визначених договором (п.1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору проїзні дороги загального користування, що знаходяться на балансі ОСОБА_4, зазначені у Додатку №1 до договору, який є невідємною його частиною.

Сторони у п. 2.1. договору узгодили, що загальна вартість договору орієнтовно становить 624661,62грн. без ПДВ та визначається Додатком №2 до цього Договору, який є його невідємною частиною. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України.

Нарахування плати за користування обєктами портової інфраструктури здійснюється ОСОБА_4 відповідно до ОСОБА_4 наданих послуг (ОСОБА_4 виконаних робіт) (п.2.2. договору).

Відповідно до п.2.3., 2.4., 2.5., 2.6. договору сума щомісячного платежу за користування обєктами портової інфраструктури розраховується виходячи з фактичної кількості надання послуг ОСОБА_4 у звітному місяці, що підтверджується ОСОБА_4 наданих послуг (ОСОБА_4 виконаних робіт) за формою КБ-2в. Розрахунки за користування обєктами портової інфраструктури ОСОБА_5 здійснює протягом пяти банківських днів з моменту підписання сторонами ОСОБА_5 наданих послуг (ОСОБА_5 виконаних робіт) на підставі рахунку (рахунку-фактури) ОСОБА_4. Обовязок по складанню ОСОБА_4 наданих послуг (ОСОБА_4 виконаних робіт) покладається на ОСОБА_4. ОСОБА_5 протягом 5-ти робочих днів з дати отримання від ОСОБА_4 наданих послуг (ОСОБА_4 виконаних робіт) розглядає їх, підписує та направляє на адресу ОСОБА_4 по одному примірнику таких ОСОБА_4 або в цей же строк надає мотивовану відмову від їх підписання. Належним підтвердженням отримання ОСОБА_5 наданих послуг (ОСОБА_5 виконаних робіт) є відмітка (штамп) на супровідному листі або поштове повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції. У випадку неповернення ОСОБА_5 наданих послуг (ОСОБА_5 виконаних робіт) або мотивованої відмови від їх підписання у встановлені договором строки такі ОСОБА_5 вважаються погодженими сторонами та підлягають оплаті.

Згідно з п. 2.7. та п.2.8. договору оплата рахунків ОСОБА_4 повинна здійснюватись користувачем з обовязковим посиланням у платіжному дорученні на цей договір та на номер і дату відповідних рахунків на підставі яких здійснюється оплата. Оплата по договору здійснюється шляхом перерахування ОСОБА_5 грошових коштів в національній валюті на поточний рахунок ОСОБА_4 в безготівковій формі.

Сторони узгодили, що користувач зобовязується на умовах та в строки, визначені договором, оплачувати рахунки ОСОБА_4 (п. 3.1.3. договору).

Відповідно до п. 7.1. договору, він набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками обох сторін і діє до 31.12.2017р. включно.

29.06.2017р. сторонами було складено протокол розбіжностей до договору про допуск до обєктів портової інфраструктури(а.с. 23), яким, зокрема, було погоджено викласти п.2.1., 2.3., 2.5., договору в новій редакції, а саме:

- Орієнтовна сума договору 330000грн., в т.ч. ПДВ 55000грн. (п.2.1. договору).

- Сума щомісячного платежу за користування обєктами портової інфраструктури розраховується виходячи з фактичної кількості надання послуг ОСОБА_4 у звітному місяці, що підтверджується ОСОБА_4 наданих послуг (ОСОБА_4 виконаних робіт за формою КБ-2в) та документами, що підтверджують якість виконаних робіт. Вартість робіт визначається згідно ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 Тарифна сітка для будівельних робіт, монтажних і ремонтних робіт при середньомісячній нормі тривалості робочого часу 165,5люд.-для розряду 3.8- згідно затверджених тарифних ставок ХФ ДП «АМПУ» (п. 2.3. договору).

- Обовязок по складанню ОСОБА_4 наданих послуг (ОСОБА_4 виконаних робіт) покладається на ОСОБА_4. ОСОБА_5 протягом 5-ти робочих днів з дати отримання від ОСОБА_4 наданих послуг (ОСОБА_4 виконаних робіт) розглядає їх, підписує та направляє на адресу ОСОБА_4 по одному примірнику таких ОСОБА_4 або в цей же строк надає мотивовану відмову від їх підписання. Належним підтвердженням отримання ОСОБА_5 наданих послуг (ОСОБА_5 виконаних робіт) є відмітка (штамп) на супровідному листі або поштове повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції (п.2.5. договору).

13.03.2017р. за участі представників позивача та відповідача відбулася робоча нарада щодо вирішення питання взаємовідносин між ХФ ДП «АМПУ» та ДП «ХМТП», які склалися під час укладання договорів на користування портовою інфраструктурою (окрім причалів).

Результати означеної наради оформлені протоколом б/н від 18.07.2017р. (а.с. 95).

За результатами означеної наради сторони, зокрема, вирішили виконати аналіз витрат з ремонтних робіт всіх обєктів інфраструктури за попередні періоди 2013-2016р.р., з урахуванням авансування та фактичного виконання обсягів ремонтних робіт за договорами в частині сплати та виконання з наступним відображенням в розрахунках на 2017р.-наступні роки.

18.07.2017р. за участі представників позивача та відповідача відбулася робоча нарада щодо вирішення питання взаємовідносин між ХФ ДП «АМПУ» та ДП «ХМТП», які склалися під час укладання договорів на користування портовою інфраструктурою (окрім причалів).

Результати означеної наради оформлені протоколом №18/07 від 18.07.2017р. (а.с. 94).

За результатами наради сторони, серед іншого, вирішили узгодити питання за договорами в частині формування собівартості користування обєктами інфраструктури (доріг загального користування та підкранових колій №8 і №9).

20.07.2017р. між сторонами було складено та підписано протокол врегулювання розбіжностей до договору про допуск до обєктів портової інфраструктури від 29.06.2017р. (а.с. 25), яким зокрема, було викладено п.2.1. та п.2.3. договору у новій редакції, а саме:

- Загальна вартість договору орієнтовно становить 252224,46грн. без ПДВ, згідно калькуляції ОСОБА_4 від 19.07.2017р. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства (п.2.1. договору).

- Сума щомісячного платежу за користування обєктами портової інфраструктури розраховується виходячи з фактичної кількості надання послуг ОСОБА_4 у звітному місяці, що підтверджується ОСОБА_4 наданих послуг (ОСОБА_4 виконаних робіт) за формою КБ-2в (п.2.3. договору).

Додатковою угодою №1 до договору від 26.07.2017р. (а.с. 28), серед іншого було внесено зміни в Додаток №2 (калькуляція вартості використання проїзних доріг загального користування) до договору про допуск до обєктів портової інфраструктури від 26.07.2017р.

Додатковою угодою №2 від 21.08.2017р. до договору про допуск до обєктів портової інфраструктури від 29.06.2017р. (а.с. 30) сторонами було погоджено, що додаткова угода №1 до договору набирає чинності з моменту її підписання сторонами і діє до закінчення терміну дії договору. Відповідно до ч.3 ст. 631 ЦК України сторони дійшли згоди, що умови додаткової угоди застосовуються до відносин, що виникли між сторонами в рамках договору з 01.01.2017р.

29.12.2017р. між сторонами було підписано додаткову угоду №3 до договору про допуск до обєктів портової інфраструктури від 29.06.2017р. (а.с. 31) за якою сторони домовились продовжити строк дії договору до 28.02.2018р. та збільшити суму договору на 50444,89грн. без ПДВ, та у звязку з чим внести зміни до договору, зокрема:

- загальна вартість договору орієнтовно становить 302669,35грн. без ПДВ. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України (п.2.1. договору);

- договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками обох сторін і діє до 28.02.2018р. включно, а в частині взаєморозрахунків та гарантійних зобовязань до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

В означеній додатковій угоді сторони також погодили, що зобовязуються укласти додаткову угоду до договору після затвердження нових тарифів адміністрацією. Нові тарифи впроваджуються з 01.01.2018р.

04.01.2018р. позивач на адресу відповідача з супровідним листом (а.с. 32) направив рахунок від 31.12.2017р. №5703 та акт здачі прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2017р. №9671, а також рахунок від 31.12.2017р. №5704 та акт здачі прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2017р. №9672 для проведення оплати за договором від 29.06.2017р.

В супровідному листі також було зазначено прохання до відповідача після підписання актів здачі прийняття робіт (надання послуг) повернути позивачу по одному примірнику ОСОБА_4.

Відповідач листом від 05.01.2018р. (а.с. 42) повідомив позивача про повернення оригіналів актів-здачі прийняття робіт (надання послуг) №9672 від 31.12.2017р., на суму 384994,7грн. з ПДВ та рахунку на оплату №5704 від 31.1.22017р., у звязку з тим, що сума акту виконаних робіт перевищує суму договору.

В означеному листі відповідач також просив позивача оформити акт виконаних робіт за листопад 2017р. згідно калькуляції вартості використання доріг загального користування, врахувавши суму авансування 2013-2016рр. у сумі 309702,73грн. без урахування прибутку і ПДВ (п. 16 калькуляції).

09.02.2018р. позивач супровідним листом (а.с. 43) передав відповідачу для сплати рахунок №282 від 31.01.2018р. та акт виконаних робіт №427 на суму 22500грн. з урахуванням ПДВ; рахунок №340 від 31.01.2018р. та акт виконаних робіт №622 на суму 349431,79грн. з урахуванням ПДВ; рахунок №341 від 31.01.2018р. та акт виконаних робіт №623 на суму 5695,02грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідач листом від 15.02.2018р. (а.с. 54) повідомив позивача про те, що керуючись п.2.5 договору від 29.06.2017р. надає мотивовану відмову від підписання акту здачі прийняття робіт (надання послуг) №622 від 31.01.2018р.

Відмову від підписання означеного акту відповідач обґрунтував тим, що відсутня копія акту виконаних робіт за жовтень на суму 52514грн. без ПДВ, який зазначено в довідці вартості використання доріг загального користування; довідка вартості використання проїзних доріг загального використання за листопад 2017р. не відповідає переліку складових калькуляції вартості використання проїзних доріг загального користування (не враховано п.16 калькуляції авансування по договорам 2013-2016р.р.) що є додатком №2 до договору від 29.06.2017р. та підписано обома сторонами; сума акту виконаних робіт перевищує суму укладеного договору.

Позивач 06.03.2018р. направив на адресу відповідача претензію (а.с. 55-57) про сплату заборгованості у розмірі 349431,79грн.

12.03.2018р. позивач супровідним листом (а.с. 51) передав відповідачу для сплати рахунок №559 від 28.02.2018р. та акт виконаних робіт №1032 на суму 36283,44грн. з урахуванням ПДВ; рахунок №558 від 28.02.2018р. та акт виконаних робіт №1031 на суму 5695,02грн. з урахуванням ПДВ; рахунок №556 від 28.02.2018р. та акт виконаних робіт №1030 на суму 1283грн. з урахуванням ПДВ;

Листом від 12.03.2018р. (а.с. 58) ДП «ХМТП» у відповіді на претензію позивача повідомило про те, що акт здачі прийняття робіт (надання послуг) за №622 від 31.01.2018р. та рахунок на оплату №340 від 31.01.2018р., направлені листом від 09.02.2018р., повернуті позивачу листом від 15.02.2018р. Відповідач також повторно повідомив відповідача про відмову від підписання означеного акта.

Відповідач зазначив, що як вказувалось у листі від 15.02.2018р., ДП «ХМТП» у 2016р. в повному обсязі виконало свої зобовязання за договором від 19.05.2016р. та неодноразово зверталось до ХФ ДП «АМПУ» щодо невиконання ХФ ДП «АМПУ» обов'язку по утриманню обєктів інфраструктури в належному стані на підставі чого була досягнута домовленість включення п.16 до калькуляції, яка є невідємною частиною договору від 29.06.2017р. щодо невикористаного авансування, яке відбувалося у 2013-2016р.р. в сумі 309702,73грн. без ПДВ.

Відповідач в означеній відповіді на претензію стверджує, що сторонами, під час укладання договору від 29.06.2017р. було попередньо визначено вартісний показник на суму, яка включена до розрахунку послуг та відповідає обсягу робіт за які було сплачено у 2013-2016р.р., але фактично, ремонтні роботи не проведено ХФ ДП «АМПУ».

ДП «ХМТП» також зазначило, що для остаточної узгодженості підтвердження обсягів виконання робіт по утриманню обєктів інфраструктури, а саме ремонтних робіт, які підлягали відшкодуванню, ДП «ХМТП» повторно наполягає на комісійному визначенні їх обсягів, для чого пропонує впродовж трьох робочих днів, з моменту отримання листа, повідомити про час, дату проведення обстеження з визначенням фахівців, які будуть включені до її складу з боку ХФ ДП «АМПУ», або надати мотивовану відмову щодо комісійного визначення обсягів робіт.

ДП «ХМТП» звернулась до позивача з листом від 13.03.2018р. (а.с. 59) в якому зазначило, що станом на 13.03.2018р. в ДП «ХМТП» відсутні акти виконаних робіт, а саме;

- За користування обєктами портової інфраструктури: проїзні дороги загального користування за листопад 2017р. та лютий 2018р. згідно договору від 29.06.2017р.;

- За користування обєктами портової інфраструктури: підкранові колії №7, №8 за січень та лютий 2018р., згідно договору від 03.07.2017р.;

- За користування обєктами портової інфраструктури: мережі звязку загального користування за січень та лютий 2018р., згідно договору від 29.06.2017р.

Відповідач у вказаному листі зазначив, що п. 4.2. договору від 29.06.2017р. та п. 2.5. договору від 29.06.2017р. та від 03.07.2017р. обовязок по складанню актів наданих послуг (актів виконаних робіт) покладається на ОСОБА_4 у звязку з чим просив позивача терміново надати відсутні акти виконаних робіт за користування обєктами портової інфраструктури.

У відповіді на означений лист відповідача, позивач у листі від 16.03.2018р. (а.с. 60) зазначив, що після повторного направлення на адресу відповідача ОСОБА_6 здачі прийняття робіт (надання послуг) за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017р., та повторного повернення означеного акта відповідачем, позивачем на адресу відповідача було направлено претензію від 06.03.2018р. з усіма підтверджуючими документами стосовно вартості наданих послуг, в тому числі актами приймання виконання будівельних робіт за вересень-жовтень 2017р., які були прийнятті та погодженні спеціалістом ДП «ХМТП», із повторним виставленням рахунків на оплату та ОСОБА_4 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за користування обєктами портової інфраструктури, а саме проїзними дорогами за листопад 2017р.

Позивач також зазначив, що вважає неможливим здійснення візуального огляду проведених ремонтних робіт у 2013-2016р.р., зважаючи на великий період пройденого часу з моменту їх проведення.

Додатково позивач зазначив, що всі ОСОБА_4 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за вищезазначений період, ДП «ХМТП» прийняті, погоджені та підписані, що є підтвердженням факту надання послуг.

ДП «ХМТП» у листі від 11.04.2018р. (а.с. 61) зазначило, що не відмовляється сплачувати послуги за використання проїзних доріг загального користування за листопад 2017р. згідно договору від 29.06.2017р. про допуск до обєктів портової інфраструктури, але наполягає на виконанні умов укладеного договору в частині врахування в акті здачі прийняття робіт (надання послуг) №622 від 31.01.2018р. п.16 калькуляції-авансування по договорам за 2013-2016р.р., що є додатком №2 до договору від 29.06.2017р.

Відповідач також вказав, що ДП «ХМТП» наполягає на узгодженні кількісного показнику обсягів робіт, які не проведено, але за які сплачено у попередні періоди з 2013р. по 2016р. ДП «ХМТП» зазначило, що не вбачає складності у візуальному огляді проведених ремонтних робіт у 2013-2016р.р., оскільки проведення робіт фіксується актами виконаних робіт за формою КБ-2в, про надання яких ДП «ХМТП» наполягало у листуванні 2016-2017р.р.

В свою чергу не здійснення відповідачем оплати за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017р., січень лютий 2018р. стало підставою для звернення позивача до суд за захистом своїх порушених прав.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтями 526 та 629 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Так, укладаючи договір про допуск до обєктів портової інфраструктури від 29.06.2017р. сторони узгодили, що загальна вартість цього договору орієнтовно становить 624661,62грн. без ПДВ та визначається Додатком №2 до цього Договору, який є його невідємною частиною. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України (п.2.1. договору).

Додаток № 2 до договору це калькуляція вартості використаних проїзних доріг загального користування, яку виходячи з п.2.1. договору сторони погодили використовувати при визначені вартості договору.

У розділі 11 договору сторони зокрема узгодили, що Додаток №2 Калькуляція вартості використаних проїзних доріг загального користування є невідємною частиною договору.

Як зазначалося вище, 13.03.2017р. за участі представників позивача та відповідача відбулася робоча нарада щодо вирішення питання взаємовідносин між ХФ ДП «АМПУ» та ДП «ХМТП», які склалися під час укладання договорів на користування портовою інфраструктурою (окрім причалів). Результати означеної наради оформлені протоколом б/н від 18.07.2017р. (а.с. 95). За результатами означеної наради сторони, зокрема, вирішили виконати аналіз витрат з ремонтних робіт всіх обєктів інфраструктури за попередні періоди 2013-2016р.р., з урахуванням авансування та фактичного виконання обсягів ремонтних робіт за договорами в частині сплати та виконання з наступним відображенням в розрахунках на 2017р.-наступні роки.

18.07.2017р. за участі представників позивача та відповідача відбулася робоча нарада щодо вирішення питання взаємовідносин між ХФ ДП «АМПУ» та ДП «ХМТП», які склалися під час укладання договорів на користування портовою інфраструктурою (окрім причалів). Результати означеної наради оформлені протоколом №18/07 від 18.07.2017р. (а.с. 94). За результатами наради сторони, серед іншого, вирішили узгодити питання за договорами в частині формування собівартості користування обєктами інфраструктури (доріг загального користування та підкранових колій №8 і №9).

Після робочих нарад сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору від 26.07.2017р. (а.с. 28), якою серед іншого було внесено зміни в Додаток №2 (калькуляція вартості використання проїзних доріг загального користування) до договору про допуск до обєктів портової інфраструктури від 26.07.2017р.

Так, пунктом 16 калькуляції було зазначено авансування 2013-2016р. яке складає 309702,73грн.

Не підписуючи та повертаючи позивачу акт виконаних робіт за листопад 2017р. відповідач у листуванні, серед іншого, зазначав, що вартість використання проїзних доріг загального користування за листопад 2017р. не відповідає переліку складових калькуляції вартості використання проїзних доріг загального користування, оскільки не враховано пункт 16 калькуляції - авансування по договорам 2013-2016р.р.

Згідно з п 2.3. договору про допуск до обєктів портової інфраструктури від 29.06.2017р., в редакції протоколу врегулювання розбіжностей від 20.07.2017р. сума щомісячного платежу за користування обєктами портової інфраструктури розраховується виходячи з фактичної кількості надання послуг ОСОБА_4 у звітному місяці, що підтверджується актами наданих послуг (актами виконаних робіт) за формою КБ-2в.

Відповідно до п.2.5. договору в редакції вище вказаного протоколу врегулювання розбіжностей, обовязок по складанню актів наданих послуг (ОСОБА_4 виконаних робіт) покладається на адміністрацію.

Відповідно до п.2.4. договору розрахунки за користування обєктами портової інфраструктури користувач здійснює протягом пяти банківських днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг (акту виконаних робіт) на підставі рахунку (рахунку фактури) адміністрації.

Таким чином сторони досягли згоди щодо настання у відповідача обов'язку по оплаті послуг лише після підписання акту наданих послуг, який за умовами п.2.3. має бути за формою КБ-2в.

Позивачем на підтвердження заборгованості відповідача з оплати за листопад 2017р. надано акти приймання виконання будівельних робіт примірної форми КБ-2в за жовтень та вересень 2017р.

Поряд з цим за листопад 2017р., місяць, за який позивачем заявлена до стягнення заборгованість, акт надання послуг (ОСОБА_4 виконання робіт) за формою КБ -2в позивачем не надано.

Сторони у п.2.3. договору в редакції протоколу врегулювання розбіжностей від 20.07.2017р. передбачили, що фактична кількість наданих послуг у звітному місяці входить до суми платежу за означений місяць, тобто підписанні у жовтні вересні 2017р. акти надання послуг (ОСОБА_4 виконання робіт) за формою КБ -2в не можуть бути підставою для сплати за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017р.

Позивачем не надано обґрунтування та пояснень, яким чином розраховувалась плата за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017р., враховуючи, що Додаток №2 до договору є невідємною частиною договору, а вартість договору визначається відповідно до Додатку №2.

Позивачем також не надано пояснень, що являє собою п.16 Додатку №2 (в редакції додаткової угоди №1 від 26.07.2107р.), а саме авансування по договорам 2013-2016рр., і яким чином означена позиція калькуляції враховується позивачем при визначені розміру місячної плати за користування обєктами портової інфраструктури.

Позивачем також не надано пояснень стосовно того, що підписана з боку позивача довідка вартості використаних проїзних доріг загального користування за вересень 2017р. містить графу авансування по договорам 2013-2016р.р.

Враховуючи, що відповідачем заперечується вартість користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017р., а позивачем не надано акт надання послуг (ОСОБА_4 виконання робіт) за формою КБ -2в за листопад 2017р., розрахувати дійсну вартість користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017р. не можливо. Окрім того, як зазначалося вище, сума щомісячного платежу за користування обєктами портової інфраструктури розраховується з фактичної кількості наданих послуг у цьому місяці, надання яких в свою чергу підтверджується саме актами наданих послуг (актами виконаних робіт) за формою КБ -2в.

Також, відповідно до п.1.1. та п.1.2. договору предметом договору є надання ОСОБА_5 послуг з користування обєктами портової інфраструктури, які закріплені за ОСОБА_4 та знаходяться на її балансі, а саме: проїзні дороги загального користування, а ОСОБА_5 зобовязується користуватися обєктами портової інфраструктури відповідно до їх цільового призначення та здійснювати оплату за таке користування в порядку та на умовах, визначених договором. Проїзні дороги загального користування, що знаходяться на балансі ОСОБА_4, зазначені у Додатку №1 до договору, який є невідємною його частиною.

Відповідно до Додатку №1 (а.с.18) відповідач експлуатує 80% від загальної площі доріг, що становить 8112кв.м.

Поряд з цим, з наданого позивачем акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) за листопад 2017р. не можливо встановити, з якої площі доріг загального користування обраховувалась вартість плати за користування заявлена до стягнення з відповідача, чи було позивачем враховано, що відповідач використовує лише 80% від загальної площі доріг, що становить 8112кв.м.

Твердження позивача про те, що відповідачем не надано первинної бухгалтерської документації на підтвердження проведення авансування за 2013-2106р.р., не спростовують того, що авансування сторонами за взаємною згодою включено до калькуляції вартості використання проїзних доріг загального користування, яка є невідємною частиною договору і на підставі якої розраховується вартість договору.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами вартість за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017р., не доведено та необґрунтовано складові плати (349431,79грн. з ПДВ) за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017р.

Враховуючи означене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017р. у розмірі 349431,79грн. в т.ч. ПДВ, задоволенню не підлягають.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача за прострочення з оплати за листопад 2017р.- 31731,79грн. пені, 6669,95грн. інфляційних втрат та 2815,06грн. в якості 3% річних, також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було доведено наявність основної заборгованості у відповідача за листопад 2017р., тому відсутні правові підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за невнесення відповідачем плати за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017р.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за січень лютий 2018р. за користування обєктами портової інфраструктури, суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, додатковою угодою від 29.12.2017р. №3 до договору про допуск до обєктів портової інфраструктури від 29.06.2017р. (а.с. 31) сторони домовились, зокрема, п.2.1. договору, викласти в новій редакції, а саме: загальна вартість договору орієнтовно становить 302669,35грн. без ПДВ. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України.

Таким чином, означеними змінами сторони фактично узгодили, що при визначенні загальної вартості договору не враховується додаток №2 калькуляція вартості використання проїзних доріг загального користування.

Матеріали справи містять докази, що позивачем було підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) за січень 2018р. №623 від 31.01.2018р. та акт здачі прийняття робіт (надання послуг) за лютий 2018р. №1031 від 28.02.2018р.

Сума робіт за кожним з означених актів складає 5695,02грн. в т.ч. ПДВ.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував підписання актів за січень-лютий 2018р. та прийняття робіт за означеними актами.

Матеріали справи також містять докази надіслання позивачем відповідачу рахунку на оплату №341 від 31.01.2018р. за січень 2018р. на суму 5695,02грн., та рахунку на оплату №558 від 28.02.2018р. за лютий 2018р. на суму 5695,02грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони у п.2.4 договору узгодили, що розрахунки за користування обєктами портової інфраструктури користувач здійснює протягом пяти банківських днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг (акту виконаних робіт) на підставі рахунку (рахунку-фактури) адміністрації.

Матеріали справи не містять доказів розрахунку відповідача з позивачем за користування обєктами портової інфраструктури у січні-лютому 2018р., відповідачем також не доведено здійснення оплати за користування в означені місяці обєктами портової інфраструктури.

Враховуючи означене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за користування обєктами портової інфраструктури за січень 2018р. у розмірі 5695,02грн. та лютий 2018р. у розмірі 5695,02нгрн. є обґрунтованими та підставними і підлягають задоволенню.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612, Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач вимагає застосування до відповідача відповідальності згідно ст. 625 ЦК України за несвоєчасне внесення плати за користування обєктами портової інфраструктури.

До заяви про усунення недоліків (а.с.74 -80) позивачем надано розрахунок 3% річних, пені та втрат від інфляції здійснений за період з 21.02.2018р. по 29.05.2018р. на заборгованість з оплати за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017р. та січень 2018р.; за період з 21.03.2018р. по 29.05.2018р. позивачем розраховано 3% річних, втрати від інфляції та пеню за заборгованістю за лютий 2018р.

Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача плати за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017р., судом було здійснено власний розрахунок 3% річних, втрат від інфляції та пені за періоди визначені позивачем у позовній заяві.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму ВГСУ Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 3.2 вищевказаної Постанови індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 2 Інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012 року згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Положення ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно повязують із індексом інфляції, орієнтує на їх компенсаційний, а не штрафний характер. Тому 3% річних не є неустойкою у розумінні статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України. За змістом аналізованої норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобовязання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Щодо вимог про стягнення пені, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч.6 ст. 231 та ч. 2 ст.343 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором; платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п. 4.2. договору сторони узгодили, що у разі порушення термінів оплати за надані послуги ОСОБА_4 має право стягнути з ОСОБА_5 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Судом здійснено перерахунок розміру суми втрат від інфляції, 3 % річних та пені. Таким чином, 3 % річних за прострочку платежів за січень 2018р. за період з 21.02.2018р. по 29.05.2018р. становлять 45,87грн., а сума на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів становить 108,71грн., пеня складає 517,08грн.

Розмір 3% річних нарахованих за не сплату за користування обєктами портової інфраструктури у лютому 2018р. за період з 21.03.2018р. по 29.05.2018р. складає 32,77грн., сума втрат від інфляції складає 45,56грн., а пеня - 371,35грн.

Детальний розрахунок 3 % річних, втрат від інфляції та пені здійснено судом за допомоги програми «Ліга:Закон» та залучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 187,47грн. витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 123, 129, ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Держаного підприємства ОСОБА_4 морських портів України в особі Херсонської філії Державного підприємства «ОСОБА_4 морських портів України» задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» (73000, м.Херсон, пр.-т.Ушакова,4 код ЄДР 01125695) на користь Держаного підприємства ОСОБА_4 морських портів України в особі Херсонської філії Державного підприємства «ОСОБА_4 морських портів України» (73000, м.Херсон, пр.-т.Ушакова,4, код ЄДР 38728533) заборгованість за користування обєктами портової інфраструктури за січень та лютий 2018р. у розмірі 11390,04грн., 78,64грн. в якості 3% річних, 154,27грн. втрат від інфляції, 888,43грн. пені, та судовий збір у розмірі 187,47грн.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог Держаного підприємства ОСОБА_4 морських портів України в особі Херсонської філії Державного підприємства «ОСОБА_4 морських портів України» в частині стягнення з Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» 349431,79грн. заборгованості за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017р., 31731,79грн. пені, 2815,06грн. в якості 3% річних, 6669,95грн. втрат від інфляції.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч.1, 2 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 30.10.2018р. (у зв'язку з перебуванням ОСОБА_7 з 22.10.2018р. по 29.10.2018р. на лікарняному).

Суддя Н.А. Павленко