ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року Справа № 925/489/18

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача - Семенчук В.Ю. - представник за довіреністю,

від відповідача - Школьна І.П., Юрченко Т.Л. - представники за довіреністю,

від третіх осіб:

від фізичної особи - підприємця Мельник Зінаїди Володимирівни - представник не з'явився,

від фізичної особи - підприємця Буєвич Людмили Василівни - представник не з'явився,

від фізичної особи - підприємця Лободи Марини Олександрівни - представник не з'явився,

від фізичної особи - підприємця Карбушева Євгенія Миколайовича - представник не з'явився,

від фізичної особи - підприємця Василишиної Оксани Анатоліївни - представник не з'явився,

від фізичної особи - підприємця Колодочки Тетяни Миколаївни - представник не з'явився

від фізичної особи - підприємця Сабанської Тетяни Володимирівни -представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсфера",

м. Черкаси

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. фізичної особи - підприємця Мельник Зінаїди Володимирівни,

м. Черкаси;

2. фізичної особи - підприємця Буєвич Людмили Василівни,

м. Черкаси;

3. фізичної особи - підприємця Лободи Марини Олександрівни,

м. Черкаси;

4. фізичної особи - підприємця Карбушева Євгенія Миколайовича,

м. Черкаси;

5. фізичної особи - підприємця Василишиної Оксани Анатоліївни,

м. Черкаси;

6. фізичної особи - підприємця Колодочки Тетяни Миколаївни,

м. Черкаси;

7. фізичної особи - підприємця Сабанської Тетяни Володимирівни,

м. Черкаси

про стягнення 511 706 грн. 00 коп.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернулося з позовом публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" про стягнення з відповідача 511 706 грн. 00 коп. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 29 травня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03 липня 2018 року.

Залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: фізичну особу - підприємця Мельник Зінаїду Володимирівну, фізичну особу - підприємця Буєвич Людмилу Василівну, фізичну особу - підприємця Лободу Марину Олександрівну, фізичну особу - підприємця Карбушева Євгенія Миколайовича, фізичну особу - підприємця Василишину Оксану Анатоліївну, фізичну особу - підприємця Колодочку Тетяну Миколаївну, фізичну особу - підприємця Сабанську Тетяну Володимирівну.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 03 липня 2018 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 07 серпня 2018 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 07 серпня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 12 вересня 2018 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12 вересня 2018 року розгляд справи було відкладено на 02 жовтня 2018 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02 жовтня 2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 12 год. 30 хв. 17 жовтня 2018 року.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Про місце, час та дату судового засідання треті особи повідомлені належним чином, що підтверджується реєстром поштових відправлень господарського суду Черкаської області.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

В обґрунтування поданого позову позивач вказував, що після реєстрації за позивачем права власності на нерухоме майно, відповідач безпідставно продовжував користуватися майном та здавати третім особам в суборенду приміщення, що знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1 та отримувати від суборендарів грошові кошти.

Позивач посилався на положення ч. 1 ст. 1212 та на п.1 ч. 1 ст. 1214 ЦК України та вказував, що з відповідача підлягають стягненню кошти в розмірі 511 706 грн. 00 коп., - доходи, які міг отримати відповідач за час безпідставного володіння та користування майном, починаючи з моменту укладення договорів суборенди по квітень 2018 року.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 22 червня 2018 року та вказували, що:

позивач володів інформацією про факт укладання договору оренди нерухомого майна №3-10/08Г від 03 жовтня 2008 року з 2008 року (справа № 925/577/15);

позивач набув у власність торгівельний центр за адресою м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1 разом із поліпшенням та переробленням, проведеними відповідачем в 2009 році (справа № 925/1874/13);

позивач звертався до суду з позовом про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном за адресою м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1 та відмовився від позову в квітні 2014 року (справа № 925/1322/13);

відповідач на законних підставах здійснював користування торгівельним центром за адресою м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1 (справа № 925/577/15);

позивач не звертався до відповідача з заявою про заміну сторони в договорі оренди нерухомого майна № 3-10/08Г від 03 жовтня 2008 року (справа № 925/340/17);

подаючи позов в порядку ст. 782 ЦК України про односторонню відмову від договору оренди №3-10/08Г від 03 жовтня 2008 року (справа № 925/340/17), позивач визнавав дійсність договору та захищав свої інтереси як сторона по договору;

відповідач в добровільному порядку виконав наказ господарського суду Черкаської області зі справи №925/340/17 від 06 жовтня 2017 року про виселення товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" з нежитлових будівель та споруд з обладнанням та устаткування, розташованих за адресою м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1 (акт державного виконавця від 06 лютого 2018 року).

Крім того відповідач вказував, що позивачем було подано позов про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна від 03 жовтня 2008 року №3-10/08Г. Рішенням господарського суду Черкаської області від 27 травня 2015 року у справі №925/577/15 (залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій) у задоволенні позову відмовлено повністю. В зв'язку з чим відповідач вважає, що вказаний договір є чинним до 01 жовтня 2018 року.

Водночас, відповідач стверджував, що оскільки товариство з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" було виселено з орендованих приміщень за рішенням суду (наказ господарського суду Черкаської області від 06 жовтня 2017 року зі справи №925/340/17), то передача майна здійснювалася Придніпровським ВДВС м. Черкаси. Виконавче провадження було закрито 19 лютого 2018 року у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду на підставі п.8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження". Отже, відповідач вважає, що договір оренди №3-10/08Г від 03 жовтня 2008 року в силу положень ч. 2 ст.795 ЦК України є припиненим з 19 лютого 2018 року.

Також відповідач зазначав, що договір оренди у разі зміни власника орендованого майна зберігає свою дійсність як для нового власника, так і для орендаря.

До прав нового власника можна віднести такі права, які закріплені у главі 58 ЦК України.

Усі передбачені договором оренди обов'язки, у тому числі щодо внесення орендної плати, орендар повинен виконувати на користь нового власника орендованого приміщення. У той же час, оскільки фактично мова йде про заміну кредитора в зобов'язанні в результаті правонаступництва, як передбачено абзацом 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, орендар, який виступає в якості боржника в частині внесення орендної плати, повинен бути письмово повідомлений про зміну власника приміщення і, відповідно, сторони орендодавця. Товариство з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" не отримувало від публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" повідомлення про зміну власника майна, жодних змін до договору оренди нерухомого майна від 03 жовтня 2008 року № 3-10/08Г про заміну орендодавця також не було внесено.

У разі неотримання письмового повідомлення про зміну власника, орендар може виконувати свої обов'язки, у тому числі щодо внесення орендної плати, на користь попереднього власника орендованих приміщень.

Враховуючи вищенаведене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач вказував, що оскільки при передачі іпотечного майна в оренду за договором оренди не було отримано згоди іпотекодержателя (банку) спірного майна на передачу його в оренду, договір оренди від 03 жовтня 2008 року №3-10/08Г, в силу приписів Закону України "Про іпотеку" є нікчемним, тобто таким, недійсність якого прямо встановлена законом і визнання недійсним якого в судовому порядку не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

А тому посилання відповідача на правомірність користування ним майновим комплексом за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1 не ґрунтуються на вимогах закону, адже єдиною підставою для наявності у нього права користуватись спірним майном являвся договір оренди, який є недійсним (нікчемним), в той час як відповідно до приписів чинного законодавства (ч. 1 ст. 216 ЦК України) недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, тобто фактично підстави для здачі в суборенду вищевказаного об'єкту та отримання орендних платежів відповідачем відсутні.

Крім того позивач вказував, що факт укладення договору оренди без згоди іпотекодержателя встановлено і судовим рішенням у справі № 925/577/15.

Враховуючи наведене, на думку позивача, помилковим є висновок відповідача про припинення договору оренди з 19 лютого 2018 року.

Стосовно посилання відповідача на те, що дійсність договору оренди встановлена рішенням господарського суду Черкаської області від 19 листопада 2009 у справі № 05/2837 позивач зазначав наступне.

У зазначеній справі судом визнано договір оренди дійсним, який у відповідності до вимог закону мав бути нотаріально посвідченим, але не був посвідчений станом на дату укладення такого договору.

Питання дійсності правочину з урахуванням норм ст. ст. 9, 12 Закону України "Про іпотеку" судом у вказаній справі не досліджувалось.

11 квітня 2013 року право власності позивача на торгівельний комплекс зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 625132.

Згідно з ч.1 ст. 316 та ч. 1 ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

31 липня 2018 року до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь.

Ухвалою суду від 03 липня 2018 року строк для надання відповідачем заперечень на відповідь на відзив було встановлено до 27 липня 2018 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 17 жовтня 2018 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/489/18.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного:

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

У підготовчому засіданні суд з урахуванням положень п.3 ч.2 ст.182 ГПК України заслуховує уточнення позовних вимог та заперечення проти них та розглядає відповідні заяви.

Частиною 3 ст.46 ГПК України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

З урахуванням положень ст.161 ГПК України відповідь на відзив є письмовою заявою по суті справи.

При розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом (ч.1 ст.161 ГПК України).

Господарським процесуальним кодексом України не заборонено викладати одночасно в одній письмовій заяві по суті справи як свої заперечення з приводу поданих пояснень іншої сторони так і власні письмові пояснення та уточнення своїх вимог.

Отже, в підготовчому засіданні, шляхом подання суду письмової заяви по суті спору позивач уточнив свої вимоги та підстави поданого позову.

Таким чином, судом розглядається позов банку до товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" про стягнення 511 706 грн. 00 коп., на підставі ст.1214 ЦК України, тобто відшкодування доходів, які відповідач міг отримати від безпідставно набутого майна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом під час розгляду даного спору, 18 квітня 2006 року між публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (іпотекодержатель) та приватним підприємством "Бізнес-Гранд" (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір №ІП 1-895/08-033 з додатковими угодами до нього, за яким іпотекодавець передав в іпотеку наступне нерухоме майно: торгівельний комплекс площею 9 145, 2 кв. м. (літера інвентарної справи А-2, А'-2), дахова котельня (літера інвентарної справи В), огорожа (№ 1-3), замощення (І, II), що належить іпотекодавцю на праві власності, та трансформаторна підстанція (літера інвентарної справи Г), що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності і знаходиться за адресою вул. Гагаріна 55/1, м. Черкаси (т.1 а.с.41).

Також, 14 листопада 2007 року між публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (іпотекодержатель) та приватним підприємством "Бізнес-Гранд" (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір №ІД895/09.2-085, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А. за реєстровим номером №7630, за умовами якого банку у якості забезпечення виконання зобов'язань за Генеральним договором №895/09.2-085 (зі змінами та доповненнями), укладеним між публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та приватним підприємством "Бізнес-Гранд", передано нерухоме майно - торговий комплекс, трансформаторна, дахова котельня, що знаходяться за адресою - м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1.

Відповідно до п. 2.1.4 іпотекодавець зобов'язаний без письмової згоди іпотекодержателя, що оформляється додатковою угодою до цього договору, не відчужувати предмет іпотеки, а також не передавати його в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

03 жовтня 2008 року між приватним підприємством "Бізнес-Гранд" (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) було укладено договір оренди №3-10/08Г, предметом якого є цілісний майновий комплекс, що складається з нежитлових будівель та споруд з обладнанням та устаткуванням за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 19 листопада 2009 року зі справи №05/2837 визнано дійсним договір оренди №3-10/08Г від 03 жовтня 2008 року цілісного майнового комплексу, що складається з нежитлових будівель та споруд з обладнанням та устаткуванням, розташованого по вул. Гагаріна, 55/1 у м. Черкаси.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 16 серпня 2011 року у справі №02/5026/1266/2011 за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до приватного підприємства "Бізнес-Гранд" про визнання права власності на предмет іпотеки, зокрема, на торгівельний комплекс площею 9145, 2 кв. м. (літера інвентарної справи А-2, А'-2), дахова котельня (літера інвентарної справи В), огорожа (№ 1-3), замощення (І, II), та трансформаторна підстанція (літера інвентарної справи Г), що знаходиться за адресою вул. Гагаріна 55/1, м. Черкаси. у задоволені позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10 листопада 2011 року у справі № 02/5026/1266/2011 рішення господарського суду Черкаської області від 16 серпня 2011 року скасовано повністю. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги банку до приватного підприємства "Бізнес-Гранд" про визнання права власності на предмет іпотеки задоволено повністю. Зокрема, визнано за публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" право власності на майно за іпотечним договором №ІП 1-895/08-033 від 18 квітня 2006 року, предметом якого є: торгівельний комплекс площею 9145, 2 кв. м. (літера інвентарної справи А-2, А'-2), дахова котельня (літера інвентарної справи В), огорожа (№ 1-3), замощення (І, II), та трансформаторна підстанція (літера інвентарної справи Г), що знаходиться за адресою вул. Гагаріна 55/1, м. Черкаси.

Вказана постанова апеляційного суду залишена в силі постановою Вищого господарського суду України від 10 травня 2012 року.

У зв'язку з відмовою товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" сплачувати орендні платежі на користь нового власника нерухомого майна, до якого в силу вимог ст. 770 Цивільного кодексу України переходять права та обов'язки наймодавця, позивач звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності і стягнення коштів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 жовтня 2017 року зі справи №925/340/17, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 04 грудня 2017 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задоволено частково: виселено товариство з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" з нежитлових будівель та споруд з обладнанням та устаткуванням, розташованих за адресою м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1.

Після реєстрації за позивачем права власності на нерухоме майно, відповідач надавав в суборенду приміщення за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1.

Так з матеріалів справи вбачається, що 01 вересня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) та фізичною особою - підприємцем Карбушевим Євгенієм Миколайовичем (суборендар) було укладено договір суборенди за №31.

Згідно п. 1.1. вищевказаного договору орендар зобов'язався передати суборендареві за плату у тимчасове користування (суборенду) приміщення в торгівельному центрі "Гранд на Митниці" за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, а саме частину приміщення на першому поверсі торговельного центру загальною площею 66,8 кв. м.

Розмір орендної плати складатиме 3 340 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, із розрахунку 50 грн. 00 коп. за 1 кв.м. площі об'єкту суборенди в місяць (п.3.2. договору суборенди).

Строк дії договору до 31 грудня 2016 року.

01 січня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) та фізичною особою - підприємцем Мельник Зінаїдою Володимирівною (суборендар) було укладено договір суборенди за №14.

Згідно п. 1.1. вищевказаного договору орендар зобов'язався передати суборендареві за плату у тимчасове користування (суборенду) приміщення в торгівельному центрі "Гранд на Митниці" за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, а саме частину приміщення на 1 поверсі торговельного центру загальною площею 26,10 кв. м.

Розмір орендної плати складатиме 1 566 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, із розрахунку 60 грн. 00 коп. за 1 кв.м. площі об'єкту суборенди в місяць (п.3.2. договору суборенди).

Строк дії договору до 31 грудня 2017 року.

01 квітня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) та фізичною особою - підприємцем Сабанською Тетяною Володимирівною (суборендар) було укладено договір суборенди за №73.

Згідно п. 1.1. вищевказаного договору орендар зобов'язався передати суборендареві за плату у тимчасове користування (суборенду) приміщення в торгівельному центрі "Гранд на Митниці" за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, а саме частину приміщення на першому поверсі торговельного центру загальною площею 46,7 кв. м.

Розмір орендної плати складатиме 5 300 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, із розрахунку 113 грн. 49 коп. за 1 кв.м. площі об'єкту суборенди в місяць (п.3.2. договору суборенди).

Строк дії договору до 31 грудня 2016 року.

01 серпня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) та фізичною особою - підприємцем Лободою Мариною Олександрівною (суборендар) було укладено договір суборенди за №24.

Згідно п. 1.1. вищевказаного договору орендар зобов'язався передати суборендареві за плату у тимчасове користування (суборенду) приміщення в торгівельному центрі "Гранд на Митниці" за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, а саме частину приміщення на 2 поверсі торговельного центру загальною площею 92 кв. м.

Розмір орендної плати складатиме 3 680 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, із розрахунку 40 грн. 00 коп. за 1 кв.м. площі об'єкту суборенди в місяць (п.3.2. договору суборенди).

Строк дії договору до 31 серпня 2017 року.

10 квітня 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) та фізичною особою - підприємцем Буєвич Людмилою Василівною (суборендар) було укладено договір суборенди за №57.

Згідно п. 1.1. вищевказаного договору орендар зобов'язався передати суборендареві за плату у тимчасове користування (суборенду) приміщення в торгівельному центрі "Гранд на Митниці" за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, а саме частину приміщення на першому поверсі торговельного центру загальною площею 225,7 кв. м.

Загальний розмір орендної плати складатиме 2 000 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, із розрахунку 8 грн. 87 коп. за 1 кв.м. площі об'єкту суборенди в місяць (п.3.2. договору суборенди №57).

Строк дії договору до 31 грудня 2018 року.

01 травня 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) та фізичною особою - підприємцем Колодочкою Тетяною Миколаївною (суборендар) було укладено договір суборенди за №39.

Згідно п. 1.1. вищевказаного договору орендар зобов'язався передати суборендареві за плату у тимчасове користування (суборенду) приміщення в торгівельному центрі "Гранд на Митниці" за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, а саме частину приміщення на 2 поверсі торговельного центру загальною площею 118,2 кв. м.

Загальний розмір орендної плати складатиме 7 092 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, із розрахунку 60 грн. 00 коп. за 1 кв.м. площі об'єкту суборенди в місяць (п.3.2. договору суборенди).

Строк дії договору до 31 грудня 2018 року.

01 грудня 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) та фізичною особою - підприємцем Василишиною Оксаною Анатоліївною (суборендар) було укладено договір суборенди за №47.

Згідно п. 1.1. вищевказаного договору орендар зобов'язався передати суборендареві за плату у тимчасове користування (суборенду) приміщення в торгівельному центрі "Гранд на Митниці" за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, а саме частину приміщення на першому поверсі торговельного центру загальною площею 138,8 кв. м.

Розмір орендної плати складатиме 9 000 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, із розрахунку 64 грн. 85 коп. за 1 кв.м. площі об'єкту суборенди в місяць (п.3.2. договору суборенди №47).

Строк дії договору до 30 вересня 2018 року.

В пунктах 1.3. вищевказаних договорів суборенди зазначено, що орендар повідомляє суборендаря, що на момент підписання цього договору, об'єкт суборенди нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом.

Всі вищенаведені договори суборенди в установленому законом порядку не визнавалися судом недійсними, і строк дії договорів від 01 вересня 2015 року, від 01 квітня 2016 року, від 01 серпня 2016 року та від 01 січня 2016 року пролонговувався на новий строк.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

В рішенні господарського суду Черкаської області від 27 травня 2015 року зі справи №925/577/15 за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до приватного підприємства "Бізнес - Гранд", товариства з обмеженою відповідальністю "СтройСфера" про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна від 03 жовтня 2008 року №3-10/08Г, суд дійшов висновку, що право позивача укладанням відповідачами спірного договору порушено, оскільки без згоди позивача відповідач 1 передав предмет іпотеки в оренду відповідачу 2.

Водночас, в позові було відмовлено, у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Вищевказане рішення залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В постанові Вищого господарського суду України від 29 вересня 2015 року зі справи №925/577/15 зазначено, що заперечення касатора про те, що даний договір є нікчемним, та не потребує визнання недійсним, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки даний правочин є оспорюваним, він укладений між відповідачами та породжує для них відповідні права та обов'язки щодо користування приміщенням, та про визнання його недійсним позивачем поданий відповідний позов.

Водночас, ч. 2 ст.215 ЦК України встановлено, що нікчемним правочином є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Також ч.3 ст.215 ЦК України дає визначення оспорюваного правочину, а саме - правочин недійсність якого прямо не встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом.

Тобто, "нікчемний правочин" не трансформується (не перетворюється) в "оспорюваний" лише від самого факту звернення сторони до суду з позовом про визнання нікчемного правочину недійсним.

За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним.

Спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З'ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову (п. 2.5.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В зв'язку з чим, місцевий господарський суд не враховує висновок, що наведений в постанові Вищого господарського суду України від 29 вересня 2015 року зі справи №925/577/15.

Натомість в пункті 7.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року зі справи №910/73/17 наведено правовий висновок стосовно того, що договори користування приміщеннями переданих в іпотеку без згоди іпотекодержателя зумовлює їх нікчемність та не створює інших юридичних наслідків, крім пов'язаних з їх нікчемністю.

Тобто відмова судом у задоволенні позову про визнання недійсним нікчемного правочину з підстав пропуску позовної давності, а не за відсутності підстав для такого визнання не спростовує самого факту нікчемності правочину.

Крім того, ч. 2 ст.215 ЦК України передбачено, що у випадках встановлених ЦК України нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Зокрема, ст.220 ЦК України передбачає такі випадки визнання судом дійсності нікчемного правочину, а саме у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Рішенням місцевого господарського суду від 19 листопада 2009 року зі справи №05/2837 саме на підставі ст. 220 ЦК України було визнано дійсним договір оренди №3-10/08Г від 03 жовтня 2008 року цілісного майнового комплексу, що складається з нежитлових будівель та споруд з обладнанням та устаткуванням, розташованого по вул. Гагаріна, 55/1 у м. Черкаси у зв'язку з тим, що одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Тобто, в даному випадку нікчемний правочин з підстав недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору було визнано судом дійсним, проте, дане рішення суду не спростовує факту нікчемності правочину з інших підстав, зокрема, з підстав передбачених ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку".

Частиною 4 ст. 216 ЦК України встановлено, що правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Отже, будь-які дії сторін, що були вчинені в ході виконання нікчемного правочину та його схвалення не мають значення для даного спору.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Оскільки при укладенні договору оренди від 03 жовтня 2008 року за №3-10/08Г згоди на передачу майна, що перебуває в іпотеці публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" надано не було, і даний факт встановлено судом під час розгляду справи №925/577/15, то вказаний правочин в силу Закону України "Про іпотеку" є нікчемним.

Правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших (п. 2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Згідно ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Правові наслідки недійсності правочину та наслідки визнання господарського зобов'язання недійсним визначено ст. 216 ЦК та ст. 208 ГК відповідно. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Отже, чинне законодавство не передбачає визнання недійсним правочину на майбутнє. У майбутньому можуть бути припинені виключно права та обов'язки сторін за тим недійсним правочином, за яким ці права та обов'язки передбачалися на майбутнє. Тобто визнання недійсним договору та визнання недійсним зобов'язання не є тотожними поняттями, оскільки в силу прямої вказівки закону договір, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, а визнання недійсним зобов'язання за цим договором стосується наслідків недійсності такого договору.

При цьому судом враховано відповідні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року зі справи №3-826гс16.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Так, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана його повернути.

При цьому, особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Враховуючи те, що договори суборенди укладені між відповідачем та третіми особами (фізичною особою - підприємцем Мельник Зінаїдою Володимирівною, фізичною особою - підприємцем Буєвич Людмилою Василівною, фізичною особою - підприємцем Лободою Мариною Олександрівною, фізичною особою - підприємцем Карбушевим Євгенієм Миколайовичем, фізичною особою - підприємцем Василишиною Оксаною Анатоліївною, фізичною особою - підприємцем Колодочкою Тетяною Миколаївною, фізичною особою - підприємцем Сабанською Тетяною Володимирівною), які в свою чергу укладені товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" на підставі нікчемного договору оренди №3-10/08Г від 03 жовтня 2008 року, то товариство з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" слід вважати особою, яка збагатилася за рахунок позивача (потерпілого) поза підставою, передбаченою законом. А тому, відповідач повинен відшкодувати позивачу всі кошти, які були отримані, або могли бути отримані в якості орендної плати за договорами суборенди.

Договір оренди №3-10/08Г від 03 жовтня 2008 року, як нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що 06 лютого 2018 року державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" не знаходиться в нежитловій будівлі за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, обладнання та устаткування, яке належить товариству відсутнє.

За вказаним фактом було складено акт державного виконавця від 06 лютого 2018 року.

Оскільки спірне приміщення перебувало у незаконному користуванні відповідача до 06 лютого 2018 року, то з урахуванням вимог ст. 1214 ЦК України загальний розмір коштів, які відповідач міг отримати за час строку дії договорів суборенди складає 425 788 грн. 52 коп. враховуючи наведений нижче розрахунок.

Так за період з 01 вересня 2015 року по 05 лютого 2018 року відповідач міг отримати 97 456 грн. 45 коп. = (3 340 грн. 00 коп. (розмір орендної плати за договором х 29 міс. + 596 грн. 45 коп. (орендна плата за 5 днів лютого 2018 року)) безпідставно набутих коштів за договором суборенди укладеним з фізичною особою - підприємцем Карбушевим Євгенієм Миколайовичем.

За період з 01 січня 2016 року по 05 лютого 2018 року відповідач міг отримати 39 429 грн. 65 коп. = (1 566 грн. 00 коп. (розмір орендної плати за договором х 25 міс. + 279 грн. 65 коп. (орендна плата за 5 днів лютого 2018 року)) безпідставно набутих коштів за договором суборенди укладеним з фізичною особою - підприємцем Мельник Зінаїдою Володимирівною.

За період 01 квітня 2016 року по 05 лютого 2018 року відповідач міг отримати 117 546 грн. 45 коп. = (5 300 грн. 00 коп. (розмір орендної плати за договором х 22 міс. + 946 грн. 45 коп. (орендна плата за 5 днів лютого 2018 року)) безпідставно набутих коштів за договором суборенди укладеним з фізичною особою - підприємцем Сабанською Тетяною Володимирівною.

За період з 01 серпня 2016 року по 05 лютого 2018 року відповідач міг отримати 66 897 грн. 15 коп. = (3 680 грн. 00 коп. (розмір орендної плати за договором х 18 міс. + 657 грн. 15 коп. (орендна плата за 5 днів лютого 2018 року)) безпідставно набутих коштів за договором суборенди укладеним з фізичною особою - підприємцем Лободою Мариною Олександрівною.

За період з 10 квітня 2017 року по 05 лютого 2018 року відповідач міг отримати 19 757 грн. 22 коп. = (2 000 грн. 00 коп. (розмір орендної плати за договором х 9 міс. + 1 400 грн. 07 коп. за 21 день квітня + 357 грн. 15 коп. (орендна плата за 5 днів лютого 2018 року)) безпідставно набутих коштів за договором суборенди укладеним з фізичною особою - підприємцем Буєвич Людмилою Василівною (суборендар).

За період з 01 травня 2017 року по 05 лютого 2018 року відповідач міг отримати 65 094 грн. 45 коп. = (7 092 грн. 00 коп. (розмір орендної плати за договором х 9 міс. + 1 266 грн. 45 коп. (орендна плата за 5 днів лютого 2018 року)) безпідставно набутих коштів за договором суборенди укладеним з фізичною особою - підприємцем Колодочкою Тетяною Миколаївною.

За період з 01 грудня 2017 року по 05 лютого 2018 року відповідач міг отримати 19 607 грн. 15 коп. = (9 000 грн. 00 коп. (розмір орендної плати за договором х 2 міс. + 1 607 грн. 15 коп. (орендна плата за 5 днів лютого 2018 року)) безпідставно набутих коштів за договором суборенди укладеним з фізичною особою - підприємцем Василишиною Оксаною Анатоліївною.

При цьому судом враховано, що за приписами ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона не лише одержала, а і ті що могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Тобто, наявні у справі докази, що підтверджують фактичну сплату третіми особами (ФОП Карбушевим Є.М.) відповідачу орендної плати в даному випадку не мають значення, оскільки розрахунок доходів здійснювався виходячи з розміру орендної плати встановленої в договорах суборенди та строку безпідставного володіння відповідачем майном позивача.

Тобто відповідач міг отримати наведені вище доходи виходячи із чинності договорів суборенди.

Крім того, сторони та треті особи не надали суду повної інформації про стан виконання договорів суборенди, вимог ухвали суду від 29 травня 2018 року треті особи належним чином не виконали.

Проте, зібрані у справі докази є достатніми, оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Також судом враховано, що відповідач станом на момент укладання договорів суборенди знав (повинен був знати), що володіє майном на підставі нікчемного договору оренди.

З урахуванням вищенаведеного розрахунку з відповідача підлягає стягненню 425 788 грн. 52 коп. безпідставно отриманих коштів, в решті стягнення 85 917 грн. 48 коп. слід відмовити.

Водночас відповідач має право вимагати відшкодування зроблених ним необхідних витрат на майно від часу, з якого особа зобов'язана повернути доходи.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсфера", вул. Б.Хмельницького, 55, кім. 9, м. Черкаси, ідентифікаційний код 35317694 на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", вул. Ковпака, 29, м. Київ, ідентифікаційний код 00039019 - 425 788 грн. 52 коп. безпідставно отриманих коштів та 6 386 грн. 86 коп. судового збору.

3. В решті вимог - в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 25 жовтня 2018 року.

Суддя А.В.Васянович