ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" листопада 2018 р., м. Київ            Справа № 911/2414/18

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза Андрія Федоровича, розглянувши заяву б/н від 28.09.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді-Транс" про забезпечення позову, що подана разом із позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді-Транс" (04053, м. Київ, вул. Січових стрільців, буд. 21, ) до Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" (08205, Київська обл., місто Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г, ) про стягнення боргу та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 28.09.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді-Транс" до Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" про стягнення 731364,91 грн боргу та 3426,00 грн 3% річних.

Разом із позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Ді-Транс" подано заяву б/н від 28.09.2018 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на будь-яких виявлених банківських рахунках Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" в межах суми позову - 734790,91 грн.

Відповідно до ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заявник обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову наступним.

01.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ді-Транс" (постачальник) та Дочірнім підприємством "Рітейл Центр" (покупець) укладено договір № РЦ035572, за умовами якого постачальник зобов’язується поставити товар, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, визначених в договорі.

Заявник зазначає, що ним на виконання умов договору поставлено покупцю товар, який відповідачем не оплачено, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 731364,91 грн. Крім того,заявником нараховано додатково 3% річних у сумі 3426,00 грн.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначає, що заявлена до стягнення сума є значною, позиція Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" щодо погашення боргу є такою, що ставить під загрозу отримання коштів позивачем, існує ризик ухилення від сплати заборгованості відповідачем, у випадку прийняття судом рішення на користь позивача. Крім того, заявник зазначає, що з сайту Державної фіскальної служби йому стало відомо, що у Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" наявна податкова заборгованість. Крім того, з Державного реєстру прав на нерухоме майно заявнику стало відомо про розірвання договорів іпотеки Дочірнім підприємством "Рітейл Центр". Вказані обставини, на думку заявника, можуть свідчити про скрутний фінансовий стан Дочірнього підприємства "Рітейл Центр", що ставить під загрозу виконання зобов’язань перед заявником.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд, розглянувши подану заяву, зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв’язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 23.03.2010).

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов’язковості судових рішень, Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016).

Заявником не надано суду жодних доказів того, що Дочірнє підприємство "Рітейл Центр" має намір ухилитися від виконання рішення суду, як то доказів які б підтверджували факт розпродавання заявником майна, або ж виведення коштів із рахунків, ухилення від контактів із заявником тощо. Крім того, факт наявності у Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" податкової заборгованості та розірвання ним договорів іпотеки (заявником не вказано яких саме) не може свідчити про намір ухилення від виконання зобов’язань перед заявником або про скрутний фінансовий стан підприємства.

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У рішенні ЄСПЛ «Волошин проти України» зазначено - ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін (див. рішення у справі «Стіл та Морріс проти Сполученого Королівства» (Steel and Morris v. the United Kingdom), заява № 68416/01, п. 59, ECHR 2005). Принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу між сторонами», і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом (див. рішення від 26 травня 2009 року у справі «Бацаніна проти Росіїосії» (Batsanina v. Russia), заява № 3932/02, § 22).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявником не доведено факту того, що Дочірнє підприємство "Рітейл Центр " має намір ухилитися від виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, не доведено вчинення останнім дій направлених на відчуження його майна або виведення коштів з рахунку тощо. Отже, заявником не обґрунтовано яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

З огляду на викладене, суд вважає подану заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Відмовити в задоволенні заяви б/н від 28.09.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді-Транс" про забезпечення позову.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 02.11.2018.

Суддя                                 А.Ф. Черногуз