ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/31/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. головуючого, Пількова К. М., Чумака Ю. Я.,

здійснивши розгляд у письмовому провадженні касаційної скарги Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 16.07.2018 (судді: Зубченко І.В., Склярук О.І., Стойка О.В.) у справі № 905/31/17

за позовом Державної Азовської морської екологічної інспекції

до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Хозхімсервіс,

про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок засмічення земельної ділянки, у сумі 252 387,00 грн,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У січні 2017 року Державна Азовська морська екологічна інспекція звернулася до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (далі ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь") про стягнення на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету шкоди, заподіяної державі внаслідок засмічення земельної ділянки будівельним сміттям у районі колишнього цеху сортового скла, що перебуває у користуванні відповідача, у сумі 252 387, 00 грн.

1.2. Позивач послався, зокрема, на положення статей 96, 211 Земельного кодексу України, статей 1166, 1172 Цивільного кодексу України, статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", положення Закону України "Про відходи" та встановлення під час планової перевірки факту засмічення земельної ділянки будівельними відходами, у зв'язку з чим на підставі Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27.10.1997 № 171 (зі змінами) (далі Методика), відповідачеві нараховано шкоду у сумі 252 387 грн, яку ним не сплачено, що стало підставою для звернення до суду.

1.3. ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти її задоволення, зазначило, зокрема, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що зафіксоване згідно з актом перевірки засмічення земельної ділянки призвело або могло призвести до забруднення навколишнього природного середовища, а також доказів заподіяння відповідачем шкоди, що свідчить про відсутність складу цивільного правопорушення та підстав для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності.

Крім того, відповідач наголошував, що в акті перевірки № 37 зазначено про засмічення земельної ділянки на території підприємства відповідача загальною площею 90 м2 і об'ємом відходів 18 м3, однак вимірювання товщини шару відходів всупереч вимогам пункту 3.5.1 Методики не проведено, а в акті немає інформації про спосіб визначення площі засміченої ділянки, в який було здійснено розрахунок шкоди.

ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" у відзиві на позовну заяву також акцентувало, що позивачем розрахунок шкоди на підставі акта перевірки № 37 зроблено з порушенням вимог пункту 5.1 Методики, а саме через 2 роки і 8 місяців після з'ясування відповідного факту, оскільки датою виявлення порушення можна було би вважати останній день проведення перевірки 29.04.2014, натомість позов подано 29.12.2016, а Методикою передбачено можливість обчислення шкоди протягом шести місяців із дня виявлення порушення.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Донецької області від 01.03.2017, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.06.2017, позов задоволено, стягнуто з ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету шкоду у сумі 252 387,00 грн, заподіяну державі внаслідок засмічення ділянки будівельним сміттям у районі колишнього цеху сортового скла, що перебуває у користуванні ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь".

Постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2017 судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

2.2. Під час нового розгляду справи, рішенням Господарського суду Донецької області від 20.03.2018 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Суд аргументував рішення про відмову у задоволенні позову недоведенням позивачем того, що зафіксовані в актах перевірки дії відповідача щодо засмічення земельних ділянок побутовими відходами призвели або могли призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Крім того, під час перевірки не встановлено, що будівельне сміття має ознаки забруднюючих елементів, які стали або могли стати причиною можливого забруднення навколишнього природного середовища.

2.3. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.07.2018 рішення Господарського суду Донецької області від 20.03.2018 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, стягнуто з ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету шкоду, заподіяну державі внаслідок засмічення ділянки будівельним сміттям у районі колишнього цеху сортового скла, що перебуває у користуванні ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", у сумі 252 387, 00 грн.

Суд апеляційної інстанції послався на положення статей 96, 211 Земельного кодексу України, статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", положення Закону України "Про відходи" і Методику, а також на правову позицію, вкладену у постанові Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 905/2992/16, і дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог.

3. Короткий зміст касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись із постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.07.2018, ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" у касаційній скарзі просить її скасувати, а рішення Господарського суду Донецької області від 20.03.2018 залишити без змін, наголошуючи на неправильному застосуванні судом апеляційної інстанції статті 211 Земельного кодексу України, статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та Методики.

Скаржник наголошує на помилковості висновків суду апеляційної інстанції та зазначає, що зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що підставою для стягнення шкоди достатньо лише факту перебування на земельній ділянці предметів і матеріалів.

Проте, на переконання заявника касаційної скарги, встановленню також підлягає і той факт, що засмічення призвело або могло призвести до забруднення навколишнього природного середовища.

ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" акцентує, що у справі № 905/1353/16 Вищий господарський суд України залишив без змін судові рішення про відмову у задоволенні позову Державної Азовської морської екологічної інспекції про стягнення з ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" шкоди, завданої внаслідок засмічення земельної ділянки у сумі 252 387,00 грн за цим же актом перевірки № 37, який є доказом також і у справі № 905/31/17, яка розглядається.

При цьому скаржник вважає помилковим посилання суду апеляційної інстанції на постанову Верховного Суду у справі № 905/2992/16, оскільки предмет спору у цих справах є різним. Так, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що у справі № 905/31/17 акт перевірки підписано представником ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" із запереченнями, а матеріалами справи не підтверджено наявності повного складу цивільного правопорушення, а отже і наявності підстав для стягнення з відповідача шкоди.

3.2. Державна Азовська морська екологічна інспекція у відзиві на касаційну скаргу, заперечуючи проти її задоволення, зазначила, зокрема, що тимчасове розміщення будівельних відходів на земельній ділянці біля бетонного паркану між земляним схилом і металевою огорожею в районі колишнього цеху сортового скла ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" відбувалося у порушення вимог законодавства про відходи, а встановлення Державною Азовською морською екологічною інспекцією факту засмічення відповідачем земельної ділянки достатньо для відшкодування шкоди незалежно від того, призвело це чи може призвести до забруднення земельної ділянки.

4. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

4.1. Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржену у справі постанову суду апеляційної інстанції, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та заперечення на неї, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

4.2. Суди попередніх інстанцій установили, що на підставі наказу Державної Азовської морської екологічної інспекції від 25.03.2014 № 122 проведено планову перевірку дотримання ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами за період з 08.04.2017 по 29.04.2014.

За результатами перевірки складено акт № 37, в якому зафіксовано, що на території підприємства виявлено два факти засмічення земельних ділянок, а саме факт засмічення земельної ділянки будівельним сміттям (площа - 90 м2 обєм відходів - 18 м3), яка згідно зі схемою № 1 розташована у районі колишнього цеху сортового скла ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", і факт засмічення земельної ділянки металобрухтом (площа - 45 м2, обєм відходів - 157,5 м3), яка згідно зі схемою № 2 розташована у районі АПК копрового відділення конверторного цеху ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь".

Суди установили, що акт перевірки № 37 підписано начальником управління захисту навколишнього середовища ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" із запереченнями.

Із метою усунення порушень, виявлених під час перевірки, державним інспектором видано припис від 08.04.2014 - 29.04.2014, згідно з пунктом 3.7 якого ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" зобов'язано до 08.06.2014 прибрати будівельне сміття із земельних ділянок та утримувати їх у належному екологічно-санітарному стані.

Крім того, Державною Азовською морською екологічною інспекцією згідно з Методикою розраховано розмір шкоди, спричиненої засміченням земельних ресурсів через порушення вимог природоохоронного законодавства, у сумі 252 387, 00грн, розрахунок якої здійснено за даними акта перевірки від 08.04.2014- 29.04.2014 № 37.

За змістом претензії від 28.07.2014 № 17 Державною Азовською морською екологічною інспекцією запропоновано ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" відшкодувати шкоду у сумі 252 387,00 грн, у відповідь на яку товариство повідомило про невизнання претензійних вимог позивача, у звязку з відсутністю правових підстав, про що зазначено у запереченнях до акта перевірки № 37.

4.3. Предметом спору у цій справі є вимога Державної Азовської морської екологічної інспекції про стягнення з ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" шкоди, заподіяної державі внаслідок засмічення земельної ділянки будівельним сміттям у районі колишнього цеху сортового скла, що перебуває у користуванні відповідача, у сумі 252 387,00 грн на підставі статей 96, 211 Земельного кодексу України, статей 1166, 1172 Цивільного кодексу України, статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Закону України "Про відходи".

4.4. Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні статті 1193 Цивільного кодексу України.

При цьому встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Як у випадках порушення зобов'язання за договором, так і за зобов'язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (статті 614 та 1166 Цивільного кодексу України) передбачає презумпцію вини правопорушника.

4.5. Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються, зокрема, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", Законом України "Про відходи", Законом України "Про охорону земель", Земельним кодексом України, а також іншим спеціальним законодавством.

Згідно зі статтею 35 Закону України Про охорону земель власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані зокрема: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку та забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бурянами, чагарниками і дрібноліссям.

За змістом статті 56 цього Закону юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

За змістом частини 1 статті 69 цього Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

4.6. Відповідно до статті 1 Закону України "Про відходи" відходами є це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; утилізація відходів - використання відходів як вторинних матеріальних чи енергетичних ресурсів.

Пунктами 3.2, 3.3 Методики передбачено, що землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища; факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

При виявленні засмічення визначаються на місці обсяги засмічення відходами та інші показники, які необхідні для визначення розмірів шкоди. Об'єм відходів (м3), що спричинили засмічення, встановлюють за об'ємними характеристиками цього засмічення через добуток площі засмічення земельної ділянки та товщини шару цих відходів. Товщину шару відходів ділянки визначають вимірюванням (пункт 3.5 Методики).

4.7. Відповідно до положень природоохоронного законодавства умовою кваліфікації такого правопорушення як засмічення земель, що є підставою для настання відповідальності та відшкодування шкоди, спричиненої таким засміченням, є доведення факту виявлення на відкритому ґрунті сторонніх предметів і матеріалів, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров'я людини.

Отже, забруднення навколишнього природного середовища, прямий чи опосередкований шкідливий вплив на здоров'я людини є кваліфікуючими ознаками правопорушення, за яке передбачено відповідальність.

4.8. Суд першої інстанції установив, що Державною Азовською морською екологічною інспекцією не доведено, що зафіксовані в актах дії ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" (засмічення земельних ділянок) призвели або могли призвести до забруднення навколишнього природного середовища, як і не встановлено під час проведення перевірки, що будівельне сміття має ознаки забруднюючих елементів, які стали або могли стати причиною можливого забруднення навколишнього природного середовища.

4.9. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що вказаний спір щодо стягнення з ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" шкоди заподіяної державі внаслідок засмічення земельної ділянки був предметом розгляду. Так, постановою Вищого господарського суду України від 20.06.2017 у справі № 905/1353/16 залишено без змін рішення Господарського суду Донецької області від 15.11.2016 і постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.02.2017, якими відмовлено у задоволенні позову Державної Азовської морської екологічної інспекції про стягнення з ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" шкоди у сумі 252 387,00 грн, заподіяної державі внаслідок засмічення земельної ділянки металобрухтом, що установлено під час проведення перевірки за період з 08.04.2014 по 29.04.2014, за результатами якої складено акт перевірки № 37.

У справі № 905/1353/16 підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Державної Азовської морської екологічної інспекції стало, зокрема, і недоведення позивачем наявності всіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди (збитків), а також ненадання належних і допустимих доказів на підтвердження того, що зафіксовані в акті перевірки № 37 дії ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" (засмічення земельної ділянки) призвели або могли призвести до забруднення навколишнього природного середовища, заподіяння товариством шкоди навколишньому середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки, невідображення в акті відомостей про те, в якій спосіб було визначено обсяги засмічення земельної ділянки.

4.10. Крім того, як убачається з матеріалів справи, у поясненнях у справі ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" зазначало, що будівельне сміття на земельній ділянці перебувало упродовж незначного часу і наступного дня після перевірки було вивезено Товаристовм з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс", яке здійснювало роботи з демонтажу основних засобів ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", що, на думку відповідача, додатково свідчить про те, що тимчасове перебування будівельного сміття не заподіяло і не могло заподіяти будь-якої шкоди навколишньому природному середовищу (том 1, а.с. 175-184).

4.11. Ураховуючи встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не спростовано судом апеляційної інстанції, зокрема недоведення позивачем того, що засмічення призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, зважаючи на положення чинного законодавства, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" шкоди, заподіяної державі внаслідок засмічення земельної ділянки будівельним сміттям.

4.12. При цьому посилання суду апеляційної інстанції на постанову Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 905/2992/16 не може бути взято до уваги, оскільки судами під час розгляду справи № 905/2992/16 установлено факт засмічення земельної ділянки, що відображено в акті перевірки, яке відбулося внаслідок дій відповідача і підтверджено підписанням ним акта перевірки без заперечень та добровільною сплатою штрафу, на той час як у справі № 905/31/17 судами установлено факт підписання відповідачем акта перевірки із запереченнями, а судом першої інстанції, як зазначено вище, установлено недоведеність позивачем наявності правових підстав для стягнення шкоди, що, у свою чергу, не було спростовано судом апеляційної інстанції.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. За змістом пункту 4 частини 1 статті 308 цього Кодексу суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Статтею 312 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

5.3. Ураховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що оскаржене у справі рішення Господарського суду Донецької області від 20.03.2018 відповідає чинному законодавству, натомість постанову Донецького апеляційного господарського суду від 16.07.2018 ухвалено із порушенням норм матеріального і процесуального права, отже постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення місцевого суду залишенню в силі.

6. Розподіл судових витрат

6.1. За змістом підпункту "в" пункту 4 частини 1 статті 315 Господарського процесуального кодексу України у резолютивній частині постанови зазначається розподіл судових витрат, понесених у звязку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 4 частини 1 статті 308, статтями 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь задовольнити.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 16.07.2018 у справі № 905/31/17 скасувати, а рішення Господарського суду Донецької області від 20.03.2018 залишити в силі.

3. Стягнути з Державної Азовської морської екологічної інспекції на користь Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, у сумі 7 571,62 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Дроботова

Судді К.М. Пільков

Ю.Я. Чумак