ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" жовтня 2018 р. Справа № 5004/1671/12

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Флавія", м. Харків

до публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш", м. Ковель

про банкрутство

Суддя Кравчук А.М.

Секретар судового засідання Касьянова К.М.

Представники:

від кредиторів: ТОВ "Флавія" - Губар Н.В., довіреність від 19.07.2018 року, УВД ФСС України у Волинській області - Малнацький М.В., довіреність від 26.02.2018 року №07-2/499, ПАТ "Промінвестбанк" - Олексюк Т.І., довіреність від 22.02.2018 року №09/12/128, ТОВ "Дінеро-Капітал" - Бігдан О.А., довіреність від 17.10.2016, ПАТ "ПУМБ" - Билень І.М., довіреність від 16.01.2018 року, ТОВ "Сан Енерджі Сістем" - Петров Г.М., ордер №73772 від 08.10.2018 року

ліквідатор: Сисун О.І.

у судовому засідання взяв участь прокурор відділу прокуратури Волинської області - Бородчук О.В., посвідчення від 12.11.2015 року №036269

встановив: ухвалою господарського суду Волинської області від 2 січня 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш".

Ухвалою суду від 22.01.2013 року визнано майнові вимоги ініціюючого кредитора товариства з обмеженою відповідальністю "Флавія" в сумі 354 449 грн. 56 коп., зобов'язано заявника в десятиденний строк подати до офіційних друкованих органів оголошення про порушення справи про банкрутство публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш".

Ухвалами суду від 21.05.2013 року, 15.10.2013 року, 22.09.2014 року затверджено реєстр вимог кредиторів; введено процедуру санації боржника - публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш", керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоровича; здійснено заміну кредитора у справі про банкрутство ПАТ "Ковельсільмаш" - публічне акціонерне товариство "Кредобанк" на товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ідеа Капітал".

Постановою господарського суду від 21.07.2015 року процедуру санації публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш" та повноваження керуючого санацією Сисуна Олександра Ігоровича припинено, публічне акціонерне товариство "Ковельсільмаш" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоровича.

На адресу суду надійшла скарга ТОВ "ФК "Ідеа Капітал" №2017/03/15-1 від 15.03.2017 року на дії ліквідатора Сисуна О.І. (том 17, а.с. 3-53).

Скарга обгрунтована тим, що ліквідатором здійснюється продаж майна боржника, яке перебуває в заставі товариства, без належної згоди заставодержателя на такий продаж. Надана товариством у листі від 06.10.2016 року згода на продаж майна надавалась виключно за умови одночасного додержання відповідних умов, визначених ТОВ "ФК "Ідеа Капітал". Призначення другого повторного аукціону без відповідного рішення суду за наслідками розгляду заяви ліквідатора про надання згоди на продаж майна боржника також є грубим порушенням вимог законодавства.

Ухвалою суду від 17.01.2018 року розгляд справи призначено на 07.02.2018 року.

У зв'язку з надісланням матеріалів справи до ВГС України для розгляду касаційних скарг на постанови Рівненського апеляційного господарського суду, судове засідання не відбулося.

Оскільки матеріали справи повернуті господарському суду Волинської області, ухвалою суду від 24.09.2018 року розгляд справи призначено на 10.10.2018 року.

ТОВ "ФК "Ідеа Капітал" у поясненнях від 02.10.2018 року №2018/010/02-1 скаргу на дії ліквідатора підтримує з підстав, викладених у ній.

Суд на підставі ст.ст. 120, 195, 216, 234 ГПК України, протокольною ухвалою від 10.10.2018 року відклав розгляд справи на 31.10.2018 року о 10 год. 00 хв.

Ліквідатор у поясненнях від 02.02.2018 року №19, від 30.10.2018 року та у судовому засіданні скаргу заперечує, оскільки продаж заставного майна здійснювався виключно на підставі згоди, наданої заставодержателем. Початкова вартість продажу заставного майна узгоджувалась з ТОВ "ФК "Ідеа Капітал". Твердження кредитора щодо неправомірного проведення другого повторного аукціону у зв'язку з непогодженням такого проведення з заставним кредитором є безпідставним, оскільки аукціони з продажу майна боржника проводились відповідно до вимог, встановлених ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

У вирішенні питання розгляду скарги на дії ліквідатора учасники судового процесу поклались на розсуд суду.

Судом встановлено, що в межах провадження по справі до реєстру вимог кредиторів боржника внесені вимоги кредитора ПАТ «Кредобанк», як такі, що забезпечені майном боржника, а саме, приміщення адміністративно-побутового корпусу №1 літ.А-4, розташованого за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1.

Ухвалою суду від 22.09.2014 року здійснено заміну кредитора ПАТ «Кредобанк» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал».

20.07.2015 року судом винесено постанову про припинення процедури санації боржника, визнання ПАТ «Ковельсільмаш» банкрутом, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Сисуна О.І.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:

- приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження;

- виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

- проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута;

- аналізує фінансове становище банкрута;

- виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

- очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу;

- подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;

- вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

- продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом;

- здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно п. 1 ст. 42 Закону усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Статтею 49 Закону передбачено, що продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Організатор аукціону визначається замовником за конкурсом, що проводиться у визначеному замовником порядку.

Організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, що має ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону.

Згідно ч.1 ст. 44 Закону після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону та продажу майна безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Відповідно до п. 4 ст. 42 Закону майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Відповідно до наявних в матеріалах справи інвентаризаційних відомостей, складених ліквідатором за наслідками проведеної інвентаризації станом на дату визнання боржника банкрутом, встановлено, зокрема, наявність майна ПАТ «Ковельсільмаш», що є забезпеченням вимог ТОВ «ФК «Ідеа-Капітал».

Згідно розпорядження ліквідатора від 25.08.2016 року з ліквідаційної маси банкрута виділені, зокрема, приміщення адміністративно-побутового корпусу №1 літ.А-4 (корпус АПБ №1), що є забезпеченням вимог ТОВ «ФК «Ідеа Капітал».

Відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу конкурсу з визначення організатора торгів, ліквідатором визначено організатора аукціону із продажу майна ПАТ «Ковельсільмаш» Товарну біржу «Всеукраїнський торгівельний центр», з якою укладено договір про проведення відкритих торгів у формі аукціону із продажу майна боржника №КСМ-ВТЦ-07/10-16 від 07.10.2016 року (том 16, а.с. 26-30).

Згідно п.п. 3.1-3.4 договору №КСМ-ВТЦ-07/10-16 від 07.10.2016 року, укладеного між ліквідатором та організатором аукціону, у разі закінчення аукціону без визначення переможця, виконавець протягом двох місяців організовує та проводить повторний аукціон, відповідно до умов договору, приписів закону про банкрутство та відповідних положень, що регулюють проведення торгів. У разі закінчення повторного аукціону без визначення переможця, виконавець протягом двох місяців організовує та проводить другий повторний аукціон, відповідно до умов договору, приписів закону про банкрутство та відповідних положень, що регулюють проведення торгів. У випадку визнання аукціону таким, що не відбувся, закінчення аукціону без визначення переможця та проведення повторного аукціону, початковою вартістю повторного аукціону є початкова вартість попереднього аукціону, зменшена на 20% (двадцять відсотків), яка визначається у відповідному додатку до договору. Початкова вартість майна може бути зменшена в межах проведення повторного аукціону, але не нижче, ніж до граничної вартості, яка становить 50% (п'ятдесят відсотків) від початкової вартості майна. У випадку визнання повторного аукціону таким, що не відбувся, закінчення аукціону без визначення переможця та проведення другого повторного аукціону, початковою вартістю другого повторного аукціону є початкова вартість попереднього повторного аукціону, зменшена на 20% (двадцять відсотків), яка визначається у відповідному додатку до договору. Початкова вартість майна може бути зменшена в межах проведення другого повторного аукціону згідно до кроку аукціону.

Наведені умови укладеного ліквідатором договору відповідають приписам ст.ст. 44, 49-52 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що регулює продаж майна банкрута в межах ліквідаційної процедури.

Згідно ст. 57 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" початкова вартість майна визначається арбітражним керуючим. Початкова вартість підлягає зазначенню у договорі на проведення аукціону. У разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначеної арбітражним керуючим початкової вартості майна комітет кредиторів або окремий кредитор чи власник майна боржника можуть звернутися до господарського суду з клопотанням про проведення незалежної оцінки. Господарський суд своєю ухвалою може призначити незалежну оцінку майна боржника за рахунок зацікавлених кредиторів (кредитора), що здійснюється у порядку, визначеному Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

З метою продажу заставного майна боржника ліквідатором 01.09.2016 року направлено на адресу ТОВ "ФК "Ідеа Капітал" лист №80 з пропозицією погодження продажу заставного майна. Ліквідатором запропоновано наступний порядок продажу: перший аукціон з початковою вартістю - 20 000 000 грн. 00 коп. без можливості зниження початкової вартості; повторний аукціон з початковою вартістю 16 000 000 грн. 00 коп., що складає початкову вартість попереднього аукціону, зменшену на 20%, з можливістю зниження початкової вартості не нижче від граничної вартості, яка становить 50% початкової; другий повторний аукціон з початковою вартістю 12 800 000 грн. 00 коп., що складає початкову вартість аукціону, зменшену на 20%, з можливістю зниження початкової вартості (том 16, а.с. 7-8).

ТОВ "ФК "Ідеа Капітал" у листі №613 від 06.10.2016 року надало згоду на продаж майна боржника, що перебуває у заставі товариства виключно за умови одночасного додержання таких умов, зокрема, початкова вартість майна не менше 20 000 000 грн. 00 коп. без можливості її зниження; у разі проведення повторного та другого повторного аукціонів, початкова вартість продажу заставного майна є вартість, зменшена на 20% щодо початкової вартості, визначеної на попередньому аукціоні; повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче 50% початкової, вказаної в оголошенні; другий повторний проводиться з можливістю зниження початкової вартості не нижче 50% початкової, вказаної в оголошенні (том 16, а.с. 13-14).

Аукціон з продажу заставного майна ТОВ "ФК "Ідеа Капітал", призначений на 02.12.2016 року за початковою вартістю лоту в сумі 25 000 000 грн. 00 коп. без можливості її зниження визнаний таким, що не відбувся у зв'язку з відсутністю заявок на участь (том 17, а.с. 24-25).

Перший повторний аукціон, призначений на 30.01.2017 року з початковою вартістю лоту в сумі 20 000 000 грн. 00 коп. з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче 50% від початкової визнаний таким, що не відбувся у зв'язку з відсутністю заявок на участь (том 17, а.с. 26-27).

Другий повторний аукціон, призначений на 30.03.2017 року з початковою вартістю лоту в сумі 16 000 000 грн. 00 коп. з можливістю зниження початкової вартості визнаний таким, що не відбувся у зв'язку з відсутністю заявок на участь (том 17, а.с. 29).

Положення ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачають можливості заставному кредитору визначати умови продажу заставного майна, а тому ліквідатор в цій частині має керуватися положеннями ст.ст. 42-44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". У випадку, якщо заставний кредитор не згоден з умовами, порядком та ціною, він може оскаржити дії ліквідатора відповідно до Закону про банкрутство.

Згідно положень ст. 44 Закону функції з оцінки та продажу майна, в тому числі яке перебуває у заставі, здійснює виключно ліквідатор, і відповідно погодження умов оцінки та продажу такого майна з заставним кредитором нормами Закону про банкрутство не передбачено.

Згідно вимог Закону про банкрутство надання згоди кредитором, вимоги якого забезпечені майном боржника, на реалізацію такого майна повинно здійснюватись одноразово перед початком процедури продажу та не передбачає права кредитора обмежувати можливість зниження початкової вартості, якщо це передбачено Законом, а також не передбачає обов'язку ліквідатора погоджувати порядок реалізації заставного майна на повторному і другому повторному аукціоні, оскільки цей порядок та умови визначені законом, а саме розділом 4 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно п. 33 Інформаційного листа ВГС України від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013 Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" положеннями статей 65, 66 Закону врегульовано питання стосовно можливості зниження початкової вартості майна, що продається на аукціоні. Вперше аукціон проводиться без можливості зниження початкової вартості, якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону. У разі закінчення аукціону без визначення переможця проводиться повторний аукціон зі зниженням початкової вартості на 20 відсотків та з можливістю подальшого зниження початкової вартості на самому аукціоні, але не нижче, ніж до граничної вартості, - 50 відсотків початкової вартості (наприклад, майно має початкову вартість 100 грн.; відповідно на першому повторному аукціоні вартість майна становить 80 грн., але може бути знижена до 40 грн.). При цьому про наведене зазначається у відповідному оголошенні. Другий повторний аукціон проводиться зі зниженням початкової вартості на 20 відсотків від вартості першого повторного аукціону та за відсутності бажаючих укласти договір початкова вартість знижується на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір (відповідно на другому повторному аукціоні вартість майна становить 60 грн., але може бути знижена до 1 грн.). Можливості проведення третього повторного аукціону Законом не передбачено.

При здійсненні своїх повноважень ліквідатор керується ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким чітко визначено порядок продажу майна боржника. Ціна продажу майна на аукціоні визначається в результаті конкурентної боротьби учасників торгів та не залежить від ліквідатора.

Надання кредитором згоди на продаж заставного майна боржника не пов'язане з наданням заставному кредитору права обирати порядок та умови реалізації заставного майна, оскільки такий порядок та умови визначені законом.

Встановлення в свою чергу забезпеченим кредитором умов та обмежень до процедури реалізації майна банкрута суперечать положенням статті 42 Закону про банкрутство.

Така ж правова позиція викладена у постановах ВГСУ №9/36 від 10.11.2015 року, №9/36 від 10.11.2014 року, Рівненського апеляційного господарського суду № 5019/1100/12 від 17.03.2015 року, Верховного Суду від 19.07.2018 року № 910/7266/14, від 12.06.2018 року №905/1084/16.

Таким чином, посилання скаржника на відсутність його згоди на продаж заставного майна боржника на другому повторному аукціоні не приймається судом до уваги.

Крім того, скаржником не вказано, які саме порушення допущені ліквідатором на другому повторному аукціоні.

Твердження ТОВ "ФК "Ідеа Капітал" щодо неправомірного продажу заставного майна без отримання відповідної згоди господарським судом також не приймається судом, оскільки така згода надавалась безпосередньо самим кредитором у листі №613 від 06.10.2016 року.

Таким чином, під час ліквідаційної процедури ПАТ «Ковельсільмаш» ліквідатором Сисуном О.І. вчинялися правомірні дії з продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення вимог ТОВ «ФК «Ідеа Капітал».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення скарги ТОВ "ФК "Ідеа Капітал" на дії ліквідатора Сисуна О.І.

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 37-49, 65, 66 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 86, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ухвалив:

У задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ідеа Капітал" на дії ліквідатора публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш" Сисуна Олександра Ігоровича відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України

Ухвала суду підписана 05.11.2018 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук