РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2018Справа №910/11910/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Блажівської О.Є, розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №910/11910/18

за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

(04050, м.Київ, вул.Глибочицька, 44, )

до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант»

(01133, м.Київ, вул.Лесі Українки, 26, )

про стягнення 19 002,32 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Приватне акціонерне товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», 7 вересня 2018 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення 19 002,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані твердженнями позивача про те, що Товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» на виконання умов Договору страхування Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» №06/02/40К-0086795 від 07.10.2016 здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 110 295,04 грн, при цьому, як зазначає позивач, Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», розраховуючи розмір страхового відшкодування безпідставно не бере до уваги Рахунок № на суму 16 117,56 грн, що відображає вартість кришки багажника - 5 802,32 грн, а також Товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» безпідставно зменшено розмір виплати на суму 13 200, застосовуючи франшизу, передбачену договором, у зв'язку з чим, Приватне акціонерне товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просить стягнути суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 19 002,32 грн, з яких 13 200,00 грн - сума франшизи, 5 802,32 грн - сума заміненої кришки багажника з урахуванням зносу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 відкрито провадження у справі №910/11910/18, розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, поштова адреса: 02002, Київ-2, а/с 272) наступну інформацію по полісу №АК/2414417: якою страховою компанією виданий даний поліс; строк його дії; розміри лімітів відповідальності, розмір франшизи; який автомобіль застраховано; по відношенню до якої особи його укладено, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив.

24.09.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторно (транспортного) страхового бюро України надійшла відповідь на виконання Ухвали суду про відкриття провадження у справі, а саме надана інформація щодо полісу № АК/2414417.

28.09.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на які посилається позивач на підтвердження позовних вимог, а відповідач на підтвердження заперечень на позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки №866870 про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Октябрського райсуду м.Полтави у справі №554/7665/17 від 27.10.2017 вбачається, що 22.09.2017 ОСОБА_2 в м.Полтава по вул.Європейська в напрямку вул.Марата, керуючи автомобілем «РУТА» державний реєстраційний номер НОМЕР_5, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Лексус» державний реєстраційний номер НОМЕР_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху України.

Даною постановою суду ОСОБА_2 визнано винною особою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки «Лексус державний реєстраційний номер НОМЕР_4.

Пошкоджений автомобіль, належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтахім», застрахований у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі Договору страхування №К86795.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля відновлюваного ремонту транспортного засобу «Лексус» державний реєстраційний номер НОМЕР_4, згідно рахунку № від 25.09.2017, внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 107 377,48 грн.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 03.10.2017 сума страхового відшкодування становить 94 177,48 грн (107 377,48 грн (сума страхового відшкодування за рахунком № від 25.09.2017) - 13 200,00 грн (розмір франшизи, передбачений Договором страхування №К86795).

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 19.10.2017 сума страхового відшкодування становить 16 117,56 грн.

Враховуючи викладене загальна сума страхового відшкодування становить 110 295,04 грн.

Позивач на підставі Договору страхування №К86795, рахунку № від 25.09.2017, вказаних вище розрахунків суми страхового відшкодування здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 110 295,04 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №3Р059806 від 05.10.2017 та №3Р063497 від 20.10.2017.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Виходячи з приписів ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 Цивільного кодексу України).

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно інформації, наданої Моторним (транспортним) страховим бюро України, станом на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність винної особи - ОСОБА_3, який керував транспортним засобом «РУТА» державний реєстраційний номер НОМЕР_5, застрахована Товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», що підтверджується Полісом серії АЕ/2414417.

Виходячи з Договору обов'язкового страхування, забезпеченим транспортним засобом є - «РУТА» державний реєстраційний номер НОМЕР_5, тобто той самий автомобіль, яким керувала винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди особа, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 100.000,00 грн, а франшиза - 0,00 грн.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як встановлено судом, в матеріалах позовної заяви наявна заява (претензія) №84 від 17.11.2017 про виплату страхового відшкодування, в якій позивач просить відповідача перерахувати на його рахунок відшкодування в сумі 110 234,98 грн (в тому числі за мінусом безумовної франшизи в розмірі 13 200,00 грн) за рахунком № від 25.09.2017 та № від 16.10.2017.

Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» на адресу позивача направило відповідь на заяву (претензію) №84 від 17.11.2017 про виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що сума, яка має бути справедливо сплачена Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в порядку регресу становить 55 083,70 грн.

При цьому, як встановлено судом, Товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» не було враховано розрахунку суми страхового відшкодування від 19.10.2018 у розмірі 16 117,56 грн.

Як зазначає позивач, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» отримало сплачені відповідачем кошти, однак сплачена сума не відповідає реальному розміру матеріального зносу по спірній справі, оскільки:

- сплата страхового відшкодування по даній дорожньо-транспортній пригоді здійснювалась по двох рахунках № від 25.09.2017 та № від 16.10.2017, відповідач, розраховуючи розмір страхового відшкодування безпідставно не бере до уваги рахунок № від 16.10.2017 на суму 16 117,56 грн (що відображає вартість кришки багажника). Із врахуванням розрахованого відповідачем коефіцієнту фізичного зносу 64% вартість кришки багажника становитиме 5 802,32 грн.

- із відомостей, вказаних в листі вбачається, що Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» при розрахунку розміру страхового відшкодування безпідставно зменшило розмір виплати на суму 13 200,00 грн, застосовуючи франшизу, передбачену договором страхування №К086795.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що останнім було сплачено страхове відшкодування у розмірі 55 083,70 грн на користь позивача, при цьому останнім зазначено, що враховуючи вартість відновлювального ремонту відповідно до рахунку № від 16.10.2017, загальний розмір матеріального збитку та відповідно виплата страхування відшкодування повинні бути збільшені на 5 802,32 грн, у зв'язку з чим Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» просить позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 5 802,32 грн.

Також відповідачем у відзиві зазначено, що Позивач пред'являючи вимоги, щодо відшкодування понесених витрат та проводячи їх розрахунок повинен враховувати положення щодо стягнення франшизи.

Як встановлено судом, позивачем в розрахунку суми страхового відшкодування від 03.10.2017 визначив знос транспортного засобу в розмірі 107 377,48 грн, при цьому позивачем, в силу приписів договору страхування розмір вказаної суми було зменшено у зв'язку із відрахуванням розміру безумовної франшизи у розмірі 13 200,00 грн, саме тому сума страхового відшкодування за вказаним розрахунком склала 94 177,48 грн (107 377,48 грн - 13 200,00 грн = 94 177,48 грн).

Відповідно до ч.2 ст.1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно п/п «б» п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів підставою для нарахування зносу є те, що легковий транспортний засіб знаходиться в експлуатації більше семи років.

Оскільки роком випуску транспортного засобу «Лексус» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 є 2008 рік, при визначені розрахунку суми страхового відшкодування необхідно враховувати коефіцієнт фізичного зносу складових КТЗ, який складає 64,0%, враховуючи викладене, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Лексус» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 по рахунку №000010054 від 25.09.2017 становить 68 283,70 грн.

Відповідно до рахунку № від 16.10.2017, яким визначено розмір страхового відшкодування на суму 16 117,56 грн, останній згідно із коефіцієнтом фізичного зносу 64% повинен становити 5 802,32 грн.

Оскільки факт несплати страхового відшкодування за рахунком № від 16.10.2017 не заперечується сторонами, а матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем суми у розмірі 5 802,32 грн за рахунком № від 16.10.2017, позовні вимоги в частині сплати відповідачем страхового відшкодування у розмірі 5 802,32 грн підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з Товаристваз додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» суми безумовної франшизи у розмірі 13 200,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно ст.12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із розрахунку суми страхового відшкодування від 03.10.2017 позивачем визначено вартість відновлювального ремонту у розмірі 107 377,48 грн, при цьому вказану суму було зменшено із відрахуванням розміру безумовної франшизи в розмірі 13 200,00 грн у зв'язку з чим сума за розрахунком суми страхового відшкодування від 03.10.2017 становить 94 177,48 грн.

Оскільки судом встановлено, що вказана сума повинна була бути вирахувана із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, та становити 68 283,70, замість 107 377,48 грн, саме від вказаної суми (68 283,70 грн) необхідно відняти розмір франшизи (13 200,00 грн), а отже, відповідачем правомірно було сплачено розмір страхового відшкодування в розмірі 55 083,70 грн, а тому вимоги позивача щодо стягнення франшизи у розмірі 13 200,00 грн є необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору в разі часткового задоволення позову покладаються пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м.Київ, вул.Лесі Українки, 26, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м.Київ, вул.Глибочицька, 44, ) суму страхового відшкодування в розмірі 5 802 (п'ять тисяч вісімсот дві) грн 32 коп.

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м.Київ, вул.Лесі Українки, 26, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м.Київ, вул.Глибочицька, 44, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 538 (п'ятсот тридцять вісім) грн 02 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.Є. Блажівська