ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"24" жовтня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1740/18
Господарський суд Одеської області у складі:
судді Цісельського О.В.
при секретарі судового засідання Мукієнко Д.С.

за участю представників сторін:
від прокурора: Закернична І.П. - посвідчення
від позивача: ОСОБА_1 - довіреність
від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
про стягнення 2 294 509,00 грн. збитків
ВСТАНОВИВ:
Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом про стягнення 2 294 509, 00 грн. збитків з товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФОРТЕХ 15".
Позовні вимоги обґрунтовано наступним:
Одеською місцевою прокуратурою №1 встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФОРТЕХ 15" протягом 2017 року здійснило будівництво нежитлової будівлі, загальною площею 1072,0 кв.м.
У той же час, відповідачем не здійснювалось будівництво будівель передбачених п.4 ч.4 ст.40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, а проведено будівництво нежитлової будівлі, яка належить до I- III категорії складності, загальною площею 1072,0 кв. м., розташованої за адресою: м. Одеса, проспект Академіка Глушко, 29/1.
ТОВ "Фінансова компанія "ФОРТЕХ 15" своїм листом від 24.01.2018 за №24/01 повідомило управління капітального будівництва Одеської міської ради, що найближчим часом товариством будуть направлені необхідні документи для вирішення питання прийняття пайової участі в створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси та гарантувало здійснити оплату розміру пайової участі після визначення такого розміру на засіданні комісії з визначення пайової участі замовника в розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста ОСОБА_1.
Як зазначає прокурор, за наявною інформацією, в порушення норм чинного законодавства, ТОВ "Фінансова компанія "ФОРТЕХ 15" зі зверненням про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту до органів місцевого самоврядування так і не зверталося, відповідні кошти замовником будівництва сплачено не було.
Відповідно до пунктів 2.2.37, 2.2.38, 2.2.39 Положення про управління капітального будівництва Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 №384-УІ, Управління надає на розгляд комісії з визначення розміру залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси матеріали розрахунку щодо визначення розміру пайової участі; оформлює, реєструє, видає та зберігає договори пайової участі; здійснює контроль за виконанням замовниками будівництва обовязків відповідно до договорів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси щодо сплати пайової участі.
У звязку з тим, що ТОВ "Фінансова компанія "ФОРТЕХ 15" необхідні документи в управління капітального будівництва Одеської міської ради не були надані, питання пайової участі в створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, було винесено в односторонньому порядку на розгляд Комісії 30.03.2018р.
Рішенням Комісії було встановлено пайову участь ТОВ "Фінансова компанія "ФОРТЕХ 15" на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси при будівництві нежитлового приміщення за адресою: м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 29/1 у розмірі 2 294 509,00 грн.

16.05.2018р. Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради було направлено лист №02-05/768-07 на адресу ТОВ "Фінансова компанія "ФОРТЕХ 15" стосовно необхідності надання до управління графіку сплати пайової участі.

Даний лист був отриманий ТОВ "Фінансова компанія "ФОРТЕХ 15" 30.05.2018р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Станом на момент подання даного позову до суду, ТОВ "Фінансова компанія "ФОРТЕХ 15" з будь-якими заявами до управління капітального будівництва Одеської міської ради не зверталось, та відповідний договір пайової участі не укладало.

Ухилення замовника від укладення договору пайової участі до прийняття обєкту нерухомого майна до експлуатації, є порушенням зобовязання, яке прямо передбачене чинним законодавством, та зумовлюють ненадходження до місцевого (міського) бюджету коштів на загальну суму 2 294 509,00 гривень.

Також прокурор зазначає, що відповідач всупереч вимог ст.40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності не звернувся до Одеської міської ради із заявою щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси, не надав відповідних документів та проігнорував відповідні звернення позивача, не уклав зазначеного договору та не сплатив коштів пайової участі, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення, укладення договору та сплати коштів.

Таким чином, неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Одеська міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту, відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди.

У той же час, в умовах тривалого ухилення відповідача від сплати пайової участі (з 09.06.2017р. - дати введення в експлуатацію), Одеською міською радою заходів до захисту інтересів держави та територіальної громади в суді не здійснено, що має наслідком ненадходження до місцевого бюджету значних коштів.

З врахуванням наведеного, заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №1 звернувся до Господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом прав та охоронюваних законом інтересів держави в особі Одеської міської ради.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2018р., позовну заяву керівника Одеської місцевої прокуратури №1 (вх.№1880/18) було передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Цісельського О.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.18.2018р. прийнято позовну заяву керівника Одеської місцевої прокуратури №1 до розгляду, відкрито провадження у справі №916/1740/18, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

13.09.2018р. відповідач звернувся до суду із клопотанням (вх.№18720/18) про відкладення розгляду справи, яке судом було задоволено.

Представник прокурора заявлені позовні вимоги підтримує та просить суду задовольнити їх в повному обсязі.

Представник позивача заявлені прокурором позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі, з підстав викладених у відповіді на відзив (вх.№20587/18).

Представник відповідача заявлені прокурором позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов (вх.№19606/18).

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків:

Частиною 1 ст.1 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абзац 1 частини 3 статті 22 Кодексу).

Відшкодування збитків передбачено також і ст.224 ГК України, якою встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме:

- протиправної поведінки,

- збитків,

- причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками,

- вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У відповідності до ст.225 ГК України, До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За змістом ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому, саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками.

У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Суб'єктом права вимоги (потерпілим) у зазначеному зобов'язанні може бути будь-яка особа, якій заподіяно шкоду.

Носієм обов'язку відшкодувати шкоду, в свою чергу, можуть виступати: безпосередній заподіювач шкоди та інші особи (незавдавачі шкоди), на яких законом покладено обов'язок із відшкодування шкоди.

Разом із тим відповідно до частини 1 статті 142 Господарського кодексу України прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.

Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

При цьому пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків.

При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу.

Слід зазначити важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи.

Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що питання визначення розміру пайової участі в створенні і розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури міста, було винесено в односторонньому порядку на розгляд Комісії з визначення пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста ОСОБА_1 30.03.2018р.

Рішенням Комісії було встановлено пайову участь ТОВ "Фінансова компанія "ФОРТЕХ 15" на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси при будівництві нежитлового приміщення за адресою: м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 29/1 у розмірі 2 294 509,00 грн.

16.05.2018р. Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради було направлено лист №02-05/768-07 на адресу ТОВ "Фінансова компанія "ФОРТЕХ 15" стосовно необхідності надання до управління графіку сплати пайової участі.

Частина 1 ст.40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності встановлює, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2014р. №339 затверджено ОСОБА_3 визначення пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси у новій редакції.

Згідно п.1.4 ОСОБА_3, пайова участь сплачується замовниками згідно з договором про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста ОСОБА_1 (далі - Договір), укладеним між замовником та виконавчим комітетом Одеської міської ради, окрім випадків, передбачених п.1.17 цієї ОСОБА_3.

Відповідно до п.2.6. ОСОБА_3 першого платежу та графік сплати Пайової участі визначається Комісією з урахуванням пропозиції Замовника платіж сплачується протягом 30 робочих днів з моменту реєстрації Договору в УКБ.

Таким чином, належною підставою для виникнення у відповідача зобов'язання по сплаті коштів у якості пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси є укладений та зареєстрованій в УКБ Договір у якому погоджені усі суттєві умови, включаючи розмір оплати.

Проте, як встановлено судом, доказів укладання такого договору із ТОВ "Фінансова компанія "ФОРТЕХ 15" матеріали справи не містять.

Згідно п.п.1.7-1.8. Методики, розмір пайової участі встановлюється комісією з визначення пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста ОСОБА_1.

Протокол Комісії оформлюється секретарем Комісії протягом 3-х робочих днів з дня проведення засідання Комісії та протягом 7-ми робочих днів погоджується (підписується) членами Комісії па затверджується головою Комісії.

Після оформлення протоколу Комісії УКБ надсилає замовнику проект Договору із пропозицією щодо його підписання протягом 10-ти календарних днів з моменту його відправлення.

Також, суд зазначає, що згідно п.1.6 ОСОБА_3, функції з підготовки проектів договорів про пайову участь замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси, розрахунку розміру пайового внеску та реєстрації договорів покладаються на управління капітального будівництва Одеської міської ради (далі - УКБ), а підписання договорів - на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надсилання пропозицій відповідачу щодо укладення договору про пайову участь від УКБ Одеської міської ради чи Виконавчого комітету Одеської міської ради

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поряд з цим, суд зазначає, що згідно ч.3 ст.40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Як вбачається, з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, обєкт прийнято в експлуатацію відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК Одеської міської ради 09.06.2017р. за №ОД341.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що лише направлення 16.05.2018р. засобами поштового звязку на адресу відповідача інформації про прийняття рішення про визначення розміру пайової участі підприємства у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста ОСОБА_1 та пропозиції надати графік сплати коштів, не є підставою для відповідача здійснити оплату грошових коштів в сумі 2 294 509,00 грн. без укладання відповідного договору.

Отже, виходячи з вищенаведених норм законодавства, несплата коштів після отримання вказаної інформації УКБ Одеської міської ради, не свідчить про протиправне ухилення відповідачем від сплати коштів у якості пайової участі підприємства у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста ОСОБА_1 та відповідно нанесення збитків Одеській міській раді.

Згідно з ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст.79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010).

Відповідно до ч.1 ст.86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем, позовні вимоги позивача у встановленому законом порядку спростовано.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що заявлені заступником керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 2 294 509,00 грн. задоволенню судом не підлягають.

Відповідно до вимог ст.129 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 34 417,63 грн. слід покласти на Одеську місцеву прокуратуру №1.

Керуючись ст.ст.13, 73, 79, 86, 129, 233, 237, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову - відмовити повністю.

2. Судові витрати по справі покласти на Одеську місцеву прокуратуру №1.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Повний текст рішення складено 05 листопада 2018 р.

Суддя О.В. Цісельський