РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.10.2018Справа № 910/4629/18

За позовом: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України"

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Юроуп Петролеум"

про: стягнення 731 955,30 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники сторін:

від позивача - Буток С.М., за дов., Бойко І.Ю., за дов.

від відповідача - Кружільний С.О. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" до товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Юроуп Петролеум" про стягнення 731 955,30 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2018р. відкрито провадження у справі №910/4629/18 за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем допущено істотне порушення умов Договору №313/12 від 11.07.2012р. купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності (спільному майні учасників) за Договором № 17-2000 від 19.05.2000 р. про спільну діяльність на Сахалінському родовищі щодо оплати переданої ним частки у розмірі 444 000,00 грн, в зв'язку з чим рішенням Господарського суду м. Києва від 05.11.2014 р. у справі №910/19414/14 договір купівлі-продажу №313/12 від 11.07.2012р. розірвано. Позивач вказує, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язання за договором купівлі-продажу йому завдано збитки в розмірі 444 000,00 грн, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що сума в розмірі 444 000,00 грн є не упущеною вигодою, а сумою реальних збитків, вказує про відсутність складу цивільного правопорушення та відсутність підстав для стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат.

Відповідачем подано клопотання про призначення судової економічної експертизи, на вирішення якої відповідач просить суд поставити питання щодо визначення розміру збитків та встановлення періодів нарахування інфляційних втрат та пені, яке відхилено судом, з огляду на відсутність доказів направлення позивачу копії вказаного клопотання, а також, враховуючи визнання відповідачем розміру завданих збитків, суд не вбачає необхідності у призначенні судової економічної експертизи у даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2018р. зупинити провадження у даній справі до розгляду справи № 910/10306/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2018р. поновлено провадження у справі №910/4629/18.

У судовому засіданні 30.10.2018 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.07.2012 р. між публічним акціонерним товариством «Національною акціонерною компанією «Надра України» (продавець) та ТОВ «Голден Деррік» (покупець) укладено договір №313/12 від 11.07.2012р. купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності (спільному майні учасників) за Договором № 17-2000 від 19.05.2000 р. про спільну діяльність на Сахалінському родовищі, укладеного між Національною акціонерною компанією «Надра України», Дочірнім підприємством Національної акціонерної компанії «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» та ТОВ «Сіріус-1».

30 жовтня 2017 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань була проведена державна реєстрація зміни найменування товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДЕН ДЕРРІК» на товариство з обмеженою відповідальністю «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» (відповідач).

Відповідно до п.2 Договору купівлі-продажу №313/12 від 11.07.2012 р. продавець передає, а покупець з дати укладання цього договору набуває право власності на частку продавця у розмірі 30% у праві спільної часткової власності (спільному майні учасників) за Договором №17-2000 від 19.05.2000 р.

Як вбачається з п.4 Договору купівлі-продажу № 313/12 від 11.07.2012 р., договірна ціна продажу за цим договором без урахування ПДВ становить 370 000,00 грн., сума ПДВ - 74 000,00 грн., разом 444 000,00 грн., і сплачується покупцем продавцю протягом 30 банківських днів з дати підписання цього договору.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у відповідності до умов Договору купівлі-продажу взяв на себе зобов'язання здійснити оплату частки продавця у розмірі 30% у праві спільної часткової власності (спільному майні учасників) за Договором №17-2000 від 19.05.2000 р. в розмірі 444 000,00 грн., однак свої зобов'язання не виконав, що свідчить про порушення відповідачем зобов'язань за договором.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 05.11.2014 р. по справі №910/19414/14 за позовом ПАТ «Національною акціонерною компанією «Надра України» до ТОВ «Голден Деррік» (ТОВ «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ») розірвано договір купівлі-продажу № 313/12 від 11.07.2012 р. частки у праві спільної часткової власності (спільному майні учасників) за Договором №17-2000 від 19.05.2000 р. про спільну діяльність на Сахалінському родовищі у розмірі 30%, укладеного між Національною акціонерною компанією «Надра України», ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» та ТОВ «Сіріус-1».

Рішення Господарського суду м.Києва від 05.11.2014р. залишено в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2014р. та постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2015 р. у справі №910/19414/14.

Як вбачається зі змісту рішення Господарського суду м.Києва від 05.11.2014р. по справі №910/19414/14 вищевказаний договір купівлі - продажу частки у спільній частковій власності було розірвано господарським судом м. Києва у зв'язку з істотним порушенням умов договору ТОВ «Голден Деррік» (ТОВ «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ»).

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 651 ЦК України істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням господарського суду м. Києва від 05.11.2014 р. по справі №910/19414/14, підтверджено факт істотного порушення зі сторони відповідача своїх договірних зобов'язань перед позивачем по договору купівлі-продажу №313/12 від 11.07.2012р. у зв'язку з несплатою суми коштів в розмірі 444 000,00 гри., які відповідач повинен був сплатити позивачу протягом 30 банківських днів з дати підписання цього договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно ч.5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом ст. ст. 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина боржника, яка може бути виражена у формі умислу або необережності.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

З огляду на те, що рішенням Господарського суду м. Києва від 05.11.2014 р. у справі №910/19414/14 встановлено факт істотного порушення відповідачем умов Договору купівлі-продажу №313/12 від 11.07.2012р., вказаний факт підтверджує наявність протиправної поведінки й вини відповідача у завданні збитків позивачу та наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача по несплаті вартості купленого майна у позивача та понесеними останнім збитками у розмірі 444 000, 00 грн, які позивач міг би одержати в разі додержання відповідачем умов договору купівлі продажу № 313/12 від 1 1.07.2012 р.

Відповідач у судовому засіданні 30.10.2018р. розмір завданих позивачу збитків у сумі 444 000,00 грн підтвердив, в зв'язку з чим, враховуючи доведеність позивачем завдання йому збитків відповідачем, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збитків в розмірі 444 000,00 грн.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 40 032,99 грн та інфляційних втрат в розмірі 247922,30 грн суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов'язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із факту завдання шкоди особі.

Зі змісту ч. 2 ст. 625 ЦК України вбачається, що обов'язок боржника зі сплати процентів та інфляційних втрат виникає з факту прострочення виконання зобов'язання, яке вже існує і строк виконання якого настав. При цьому зобов'язання має бути конкретно визначене, тобто має бути встановлений його розмір.

Зобов'язання з відшкодування збитків за своєю правовою природою є деліктним зобов'язання та випливає з факту порушення особою власних цивільно-правових зобов'язань (як договірних, так і недоговірних) та цивільних прав іншої особи.

В силу положень ч. 1 ст. 623 ЦК України зобов'язання з відшкодування збитків у боржника виникає з факту порушення ним свого зобов'язання перед кредитором. При цьому наведена норма закріплюючи лише факт виникнення зобов'язання з відшкодування збитків, не встановлюючи порядку встановлення їх розміру.

Частиною 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Таким чином, встановлення конкретного розміру збитків пов'язане з його доведеністю кредитором. Предметом спору у даній справі є розмір збитків, що підлягають відшкодуванню відповідачем, відтак саме судовим рішенням буде встановлено доведеність розміру збитків та має бути встановлено їх розмір.

Матеріали справи не містять доказів, що заявлений позивачем розмір збитків був доведений ним в інший спосіб, аніж шляхом звернення до суду з даним позовом, а відтак належним підтвердженням зобов'язання відповідача з відшкодування збитків у конкретному розмірі є рішення, ухвалене за результатами розгляду даного спору. Відтак, до моменту прийняття рішення та набрання ним законної сили розмір заявлених позивачем до стягнення збитків не може вважатися доведеним, що у свою чергу унеможливлює прострочення виконання відповідачем зобов'язання з відшкодування збитків та відповідно застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин.

З огляду на наведене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання з відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Юроуп Петролеум" (04123, м.Київ, вул.Западинська, будинок 13, ЛІТЕРА А, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" (03151, м.Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 54, ) 444 000 (чотириста сорок чотири тисячі) грн. 00 коп - суму збитків та 6 660 (шість тисяч шістсот шістдесят) грн. 41 коп - витрати зі сплати судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення судового рішення: 02.11.2018р.