ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.10.2018р. Справа №905/1728/18

за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м.Краматорськ в

особі Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства

«Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа», м.Волноваха

до відповідача Фізичної особи - підприємця Салабай Максима Віталійовича, м.Волноваха

про стягнення заборгованості в сумі 4065,52 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», м.Краматорськ в особі Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа», м.Волноваха, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи - підприємця Салабай Максима Віталійовича, м.Волноваха, про стягнення заборгованості в сумі 4065,52 грн., у тому числі основний борг в сумі 2772,76 грн., три проценти річних в сумі 179,58 грн., інфляція в сумі 720,80 грн. та пеня в сумі 392,38 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір на поставку теплової енергії №138 від 02.01.2013р., додатки до договору, додаткову угоду від 15.01.2014р. до договору на поставку теплової енергії №138 від 02.01.2013р., акти на включення (підключення) об'єкту до системи централізованого опалення від 15.10.2016р., 16.10.2017р., акти на відключення житлового будинку від системи централізованого опалення від 14.04.2017р., 08.04.2018р., акти прийому-передачі теплової енергії за січень 2017р., за лютий 2017р., за березень 2017р., за квітень 2017р., за жовтень 2017р., листопад 2017р., грудень 2017р., січень 2018р., лютий 2018р., березень 2018р., квітень 2018р., рахунки №117_138 за січень 2017р., №217_138 від 27.02.2017р., №317_138 за березень 2017р., №417_138 за квітень 2017р., №1017_138 за жовтень 2017р., №1117_138 за листопад 2017р., №1217_138 за грудень 2017р., №118_138 за січень 2018р., №218_138 за лютий 2018р., №318_138 за березень 2018р., №418_138 за квітень 2018р., розрахунок суми заборгованості.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно позовної заяви та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа - підприємець Салабай Максим Віталійович зареєстрований за адресою: 85700, АДРЕСА_3, за якою і здійснювалось направлення поштової кореспонденції судом.

Відповідно до ст.120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

02.01.2013р. між сторонами був підписаний договір на поставку теплової енергії №138, за умовами якого позивач бере на себе зобов'язання поставити відповідачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов'язаний оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Згідно з п.2.1 договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору на такі потреби: опалення - в період опалювального сезону.

Відповідно до п.5.1 договору облік споживання теплової енергії проводиться:

- споживачам, що мають прилади обліку - за приладами обліку;

- споживачам, що не мають прилади обліку згідно норми споживання теплової енергії на централізоване опалення 1 м2 площі, встановленої Розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 15.11.2012р. №833».

Як зазначає позивач, що відповідачем не спростовано, споживач не має приладів обліку теплової енергії.

Згідно п.6.1 договору в редакції додаткової угоди від 15.01.2014р. розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до тарифів, встановлених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 31.12.2013р. №490 та складають для потреб не бюджетних установ 799,14 грн. за 1Гкал (без ПДВ). У залежності від цін на енергоносії, встановлених Кабінетом Міністром України іншими органами влади, постачальниками енергоносіїв тариф може змінюватися без узгодження із споживачем, але у відповідності до діючого законодавства. Загальна сума договору складається з сум вартості місячних поставок теплової енергії за весь строк дії договору.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2126 від 02.12.2016р. «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» внесено зміни до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 30.04.2015р. №1390 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) ОКП «Донецьктеплокомуненерго», а саме: у пункті 1: в абзацах другому, третьому та четвертому підпункті 1.1 та 1.3 цифри « 1223,77», « 1166,51», « 50,66» замінено відповідно цифрами « 1467,16», « 1409,82», « 50,74».

Пунктом 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг№2126 від 02.12.2016р. «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» встановлено, що ця постанова набирає чинності з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому видані - газеті «Урядовий кур'єр».

Вказана постанова офіційно опублікована у друкованому видані - газеті «Урядовий кур'єр» від 29.12.2016р. №247.

Таким чином, тарифи на теплову енергію для споживачів ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в сумі 1467,16 грн./Гкал (без ПДВ) вступили в дію з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому видані - газеті «Урядовий кур'єр», тобто - 30.12.2016р.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №151 від 01.02.2017р. «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» внесено зміни до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 30.04.2015р. №1390 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в абзац другий та третій пункту 1.3 пункту 1 викладено в такій редакції: «тарифи на теплову енергію» - 1588,41 грн/Гкал (без ПДВ).

Пунктом 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №151 від 01.02.2017р. «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» встановлено, що ця постанова набирає чинності з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому видані - газеті «Урядовий кур'єр».

Вказана постанова офіційно опублікована у друкованому видані - газеті «Урядовий кур'єр» від 23.02.2017р. №35.

Таким чином, тарифи на теплову енергію для споживачів ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в сумі 1588,41 грн./Гкал (без ПДВ) вступили в дію з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому видані - газеті «Урядовий кур'єр», тобто - 24.02.2017р.

Цей договір набирає чинності з 01 січня 2013 року та діє до 01 січня 2015 року (п.10.1 договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не буде письмово заявлене однією зі сторін (п.10.4 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, ані позивачем, ані відповідачем доказів припинення дії Договору не надано.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні заяви сторін про припинення дії договору, суд приходить до висновку, що строк дії договору неодноразово було продовжено на наступний термін та у заявлений до стягнення період договір був чинним.

Відповідно до додатку №4 до договору сторонами було узгоджено адресу споживача та опалювальну площу приміщення АДРЕСА_2 з опалювальною площею 44,9 м2.

Як встановлено судом, факт постачання позивачем теплової енергії відповідачу підтверджується наданими до матеріалів справи актами на включення (підключення) об'єкту до системи централізованого опалення від 15.10.2016р., 16.10.2017р., актами на відключення житлового будинку від системи централізованого опалення від 14.04.2017р., 08.04.2018р.

Відповідно до наданих рахунків №117_138 за січень 2017р. на суму 2338,01 грн., №217_138 від 27.02.2017р. на суму 2524,43 грн., №317_138 за березень 2017р.на суму 2260,26 грн., №417_138 за квітень 2017р. на суму 503,63 грн., №1017_138 за жовтень 2017р. на суму 620,23 грн., №1117_138 за листопад 2017р. на суму 1968,42 грн., №1217_138 за грудень 2017р. на суму 2407,88 грн., №118_138 за січень 2018р. на суму 2846,23 грн., №218_138 за лютий 2018р. на суму 2544,95грн., №318_138 за березень 2018р. на суму 2135,75 грн., №418_138 за квітень 2018р. на суму 292,85 грн., позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 20442,64 грн.

Факт постачання позивачем обсягів теплової енергії на вказану суму з боку відповідача не спростовано.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п.6.2 договору).

Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує теплопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця (п.6.3 договору).

Згідно з п.6.5 договору кінцеві розрахунки за фактично спожиту теплову енергію споживач зобов'язаний сплачувати не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим.

Таким чином, за висновками суду, відповідач мав сплатити вартість наданих послуг, отриманих за січень 2017р. в строк до 10.02.2018р., за лютий 2017р. до 10.03.2018р., за березень 2017р. до 10.04.2018р., за квітень 2017р. до 10.05.2018р., за жовтень 2017р. до 10.11.2017р., за листопад 2017р. до 10.12.2017р., за грудень 2017р. до 10.01.2018р., за січень 2018р. до 10.02.2018р., за лютий 2018р. до 10.03.2018р., за березень 2018р. до 10.04.2018р., за квітень 2018р. до 10.05.2018р.

Відповідач частково сплатив кошти за поставлену теплову енергію у сумі 22657,95грн.

Виходячи зі змісту наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором на поставку теплової енергії №138 від 02.01.2013р. (ст.11), наявні відомості про заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 2772,76 грн. за період з 01.2017р. по 04.2018р. При цьому, згідно розрахунку крім спірного періоду січень 2017р. - квітень 2018р. позивачем також враховано сальдо на 01.01.2017р.

Таким чином, за висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 2772,76 грн. всупереч ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Крім суми основного боргу, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України заявлені вимоги про стягнення з відповідача інфляції в сумі 720,80 грн. за період з березня 2017р. по червень 2018р. та трьох процентів річних в сумі 179,58 грн. за період з 10.01.2017р. по 20.08.2018р.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок трьох процентів річних, суд визнає його невірним, оскільки позивачем невірно визначено строк настання платежу за отриману енергію за заявленими рахунками-фактури та, відповідно, невірно включено останній день платежу в прострочення.

Як наслідок, за результатами проведеного судом перерахунку трьох процентів річних стягненню з відповідача на користь позивача підлягають три проценти річних в сумі 177,87 грн., а решта вимог щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 01,71 грн. є неправомірною.

Щодо вимог про стягнення інфляції судом враховано наступне:

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до вищенаведеного, розрахунок інфляційних витрат розраховується починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому платіж мав бути здійснений.

Таким чином, враховуючи, що за умовами підписаного між сторонами договору відповідач мав розрахуватися за отриману теплову енергію від позивача за січень 2017р. в строк до 10.02.2018р., за лютий 2017р. до 10.03.2018р., за березень 2017р. до 10.04.2018р., за квітень 2017р. до 10.05.2018р., за жовтень 2017р. до 10.11.2017р., за листопад 2017р. до 10.12.2017р., за грудень 2017р. до 10.01.2018р., за січень 2018р. до 10.02.2018р., за лютий 2018р. до 10.03.2018р., за березень 2018р. до 10.04.2018р., за квітень 2018р. до 10.05.2018р. нарахування позивачем інфляції за лютий 2017р. на суму 2338,01 грн. по рахунку №117_138 за січень 2017р., за березень 2017р. на суму 2524,43 грн. по рахунку №217_138 від 27.02.2017р., за квітень 2017р. на суму 2260,26 грн. по рахунку №317_138 за березень 2017р., за травень 2017р. на суму 503,63 грн. по рахунку №417_138 за квітень 2017р., за листопад 2017р. на суму 620,23грн. по рахунку №1017_138 за жовтень 2017р., за грудень 2017р. на суму 1968,42 по рахунку №1117_138 за листопад 2017р., за січень 2018р. на суму 2407,88 грн. по рахунку №1217_138 за грудень 2017р., за лютий 2018р. на суму 2772,76 грн. по рахунку №118_138 за січень 2018р., за березень 2018р. на суму 2135,75 грн. по рахунку №318_138 за березень 2018р., за травень 2018р. на суму 292,85 грн. по рахунку №418_138 за квітень 2018р. є невірним.

Крім того, 29.11.2017р. відповідачем було повністю погашено заборгованість по рахункам №217_138 від 27.02.2017р., №317_138 за березень 2017р., 29.01.2018р. по рахунку №1017_138 за жовтень 2017р. , 28.03.2018р. по рахунку №118_138 за січень 2018р., а тому нарахування інфляції за листопад по рахункам №217_138 від 27.02.2017р., №317_138 за березень 2017р. та за січень 2018р. по рахунку №1017_138 за жовтень 2017р., 28.03.2018р. по рахунку №118_138 за січень 2018р., за березень 2018р. по рахунку №118_138 за січень 2018р. є неправомірним.

В свою чергу, у зв'язку з частковим погашенням заборгованості 28.03.2018р. та 18.04.2018р. заборгованості по рахунку №218_138 за лютий 2018р., нарахування інфляції повинно бути проведено на зменшену суму з квітня 2018р.

Разом з тим, у зв'язку з частковим погашення сальдо на 01.01.2017р. 19.01.2017р. на суму 1000,00 грн., 17.02.2017р. на суму 1000,00грн., 17.03.2017р. на суму 1000,00 грн., 19.04.2017р. 1000,00 грн. нарахування інфляції повинне бути проведена на зменшену суму сальдо за березень 2017р. на суму 1988,07 грн., за квітень 2017р. на суму 988,07 грн., за травень 2017р. нарахування на сальдо в сумі 988,07 грн. є неправомірним, у зв'язку з його погашенням 17.05.2017р.

Як наслідок, за результатами проведеного судом перерахунку інфляції стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інфляція в сумі 376,62 грн., а решта вимог щодо стягнення інфляції в сумі 344,18 грн. є неправомірною.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.7.2.3 договору споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання рахунків за теплову енергію - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно вказаного пункту договору позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені за період з 10.03.2018р. по 20.08.2018р. в сумі 392,38 грн.

Перевіривши здійснений позивачем пені, суд визнає його невірним, у зв'язку з арифметичними помилками.

Як наслідок, за результатами проведеного судом перерахунку пені стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в сумі 391,76 грн., а решта вимог щодо стягнення пені в сумі 0,62 грн. є неправомірною.

Відповідач заперечень проти позовних вимог не надав.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення трьох процентів річних в сумі 01,71 грн., інфляції в сумі 376,62 грн., пені в сумі 0,62 грн. є неправомірним, позов підлягає частковому задоволенню в сумі 3719,01 грн., у тому числі основний борг в сумі 2772,76 грн., три проценти річних в сумі 177,87 грн., інфляція в сумі 376,62 грн. та пеня в сумі 391,76 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м.Краматорськ в особі Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" «Волновахаміжрайтепломережа», м.Волноваха до Фізичної особи - підприємця Салабай Максима Віталійовича, м.Волноваха про стягнення заборгованості в сумі 4065,52 грн., у тому числі основний борг в сумі 2772,76 грн., три проценти річних в сумі 179,58 грн., інфляція в сумі 720,80 грн. та пеня в сумі 392,38 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Салабай Максима Віталійовича (85700, АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_1) на користь на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго (84307, Донецька обл., м.Краматорськ, пров.Земляничний, 2, ) в особі Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" «Волновахаміжрайтепломережа» (85703, Донецька обл., м.Волноваха, вул.Менделєєва, 17а, , р/р 3351 у ТВБВ №10004/0312 філії ДОУ АТ «Ощадбанк», МФО 335106) основний борг в сумі 2772,76 грн., три проценти річних в сумі 177,87 грн., інфляцію в сумі 376,62 грн. та пеню в сумі 391,76 грн., всього заборгованість в сумі 3719,01 грн., судовий збір в сумі 1611,82 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 31.10.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 31.10.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина