ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
С У Д О В И Й Н А К А З
05 листопада 2018 року
Справа № 926/1744/18
Суддя Господарського суду Чернівецької області Гончарук О.В., розглянувши
заяву стягувача: Приватного підприємства «Кристал»
до боржника: Дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України» в особі філії «Сокирянський райавтодор»
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2018 справу №926/1744/18 передано на розгляд судді Гончаруку О.В.
Подану заяву обгрунтовано тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Зелений Простір Поділля» як постачальником та Дочірнім підприємством «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України» в особі філії «Сокирянський райавтодор» як покупцем, укладено договір поставки нафтопродуктів №03/12-2016/ЗП від 03.12.2016, в якому зазначається, що постачальник зобов’язується передати, а покупець оплатити і прийняти нафтопродукти в кількості асортименті, за ціною та у строк відповідно до умов договору.
Надалі, як випливає із заяви про видачу судового наказу, між Товариством з обмеженою відповідальністю “Зелений Простір Поділля” (первісний кредитор) та стягувачем, приватним підприємством “Кристал” (новий кредитор), укладено договір від 07.09.2018 № 07/09/2018-43-ЗПП, за яким первісний кредитор оплатно передає (відступає) належне йому право вимоги згідно із договором поставки № 03/12-2016ЗП від 03.12.2016.
При вирішенні заяви про видачу судового наказу, господарський суд керується такими нормами матеріального права.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналогічно статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України унормовано, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Разом з тим, пунктом 3 частини першої статті 152 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.
За приписами статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Отже, заява стягувача про видачу судового наказу подана без порушення вимог, встановлених статтею 150 Господарського процесуального кодексу України, а вимоги заяви відповідають приписам статті 148 ГПК України.
Відтак, оскільки передбачені статтею 150 ГПК України підстави для відмови у видачі судового наказу відсутні, суд вирішив видати судовий наказ.
Разом з тим, суд роз’яснює боржнику, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає по суті обґрунтованість заявлених стягувачем вимог, а боржник має право протягом п’ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.
Тому, якщо у боржника є заперечення по суті заяви про видачу судового наказу, він наділений правом звернутися до Господарського суду Чернівецької області у встановленому законом порядку із заявою про скасування судового наказу.
Керуючись ст.ст. 12, 129, 147, 148, 150, 151, 154, 155, 156, 159 Господарського процесуального кодексу України, суд –
2. Копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику.
3. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
4. Дата видачі судового наказу (співпадає з датою набрання законної сили наказом).
Відповідно до частин першої та другої статті 157 Господарського процесуального кодексу України боржник має право протягом п’ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Згідно із частиною першою статті 159 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п’яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Дата набрання судовим наказом законної сили “ ___ ” __________ 2018 року
Строк пред’явлення судового наказу до виконання “ ___ ” __________ 2018 року
Дата видачі судового наказу стягувачу “ ___ ” ___________ 2018 року
Суддя                                          О.В. Гончарук