ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. ОдесаСправа № 916/4692/15
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.

суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання: Молодов В.С.,

за участю представників учасників справи:

Від позивача - ОСОБА_1, довіреність № б/н, дата видачі : 07.08.18; Публічного акціонерного товариства СБЕРБАНК;

Від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № б/н, дата видачі : 07.05.18; Публічного акціонерного товариства ЧОРНОМОРСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ;

Від третьої особи - ОСОБА_2, довіреність № б/н, дата видачі : 20.08.18; ОСОБА_3 акціонерного товариства Футбольний клуб ЧОРНОМОРЕЦЬ;

Від третьої особи - ОСОБА_4, довіреність № б/н, дата видачі : 20.08.18; ОСОБА_3 акціонерного товариства Футбольний клуб ЧОРНОМОРЕЦЬ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ЧОРНОМОРСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ

на рішення Господарського суду Одеської області від 29.11.2017 року

у справі №916/4692/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК»

до Публічного акціонерного товариства «ЧОРНОМОРСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 акціонерного товариства «Футбольний клуб «ЧОРНОМОРЕЦЬ»

про стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство "Дочірній банк Сбербанку Росії" (далі Банк) звернулось до Публічного акціонерного товариства "Чорноморська транспортна компанія" (далі Відповідач, Поручитель) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства „Футбольний клуб „ЧОРНОМОРЕЦЬ (далі Позичальник) із позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Чорноморська транспортна компанія" заборгованості у розмірі 43 371 675,85 дол. США та 46 608 814,15 грн., що разом еквівалентно сумі ,41 грн. посилаючись на невиконання Відповідачем як Поручителем своїх договірних зобовязань за Договору поруки від 26.04.2013 р. (далі Договір поруки) та Позичальником своїх договірних зобовязань за Договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 р. (далі- Кредитний договір).

Позивач зазначає, що позичальник Приватне акціонерне товариство «Футбольний клуб «ЧОРНОМОРЕЦЬ» не виконує своєчасно взятих на себе зобовязань з повернення грошових коштів за Кредитним договором, внаслідок чого Банк надіслав боржнику вимогу про дострокове повернення повної суми кредиту від 23.06.2015р. Зазначена вимога не виконана боржником, внаслідок чого за позичальником утворилась заборгованість у розмірі 43 371 675,85 дол. США та 46 608 814,15 грн.

Звертаючись до суду з позовом, Банк просить стягнути з відповідача як поручителя за договором поруки від 26.04.2013 р. зазначені кошти, оскільки він солідарно з боржником відповідає за зобовязаннями боржника, на підставі ст. ст. 11, 16, 509, 525, 526, 527, 530, 536, 549 - 551, 553-555, 610 - 612, 624 - 625, 837, 1046 - 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України.

Відповідно до останньої заяви про зменшення позовних вимог від 26.10.2016 року (т.5 а.с.123-127), позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 р. та на підставі Договору поруки від 26.04.2013 року у розмірі 42 352 220,60 дол. США, та 45 773 758 (сорок пять мільйонів сімсот сімдесят три тисячі сімсот пятдесят вісім) грн. 97 коп., з яких:

- загальної заборгованості за Кредитною лінією - 36 773 937, 32 дол. США, з них простроченої заборгованості - 36 773 937, 32 дол. США

- процентів за користування Кредитною лінією 5 578 283, 28 дол. США, що нараховані за період з 15.07.2014р. по 02.11.2015р.;

- пені за прострочення сплати процентів за користування Кредитною лінією 15 802 012, 75 грн.

- пені за прострочення сплати загальної заборгованості за Кредитною лінією 29 971 746, 22 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.11.2017 року по справі №916/4692/15 (колегія суддів у складі головуючого судді Никифорчука М.І., суддів Цісельського О.В., Дяченко Т.Г.) стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Чорноморська транспортна компанія" (65007, Одеська область, м. Одеса, Новощепний ряд, буд. 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46, рахунок № 3739604 в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», МФО 320627, ) заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 р. та на підставі Договору поруки від 26.04.2013 року у розмірі 42 352 220,60 дол. США, що в гривневому еквіваленті на день прийняття рішення становить 1 138 081 502 (один мільярд сто тридцять вісім мільйонів вісімдесят одна тисяча пятсот дві) грн. 67 коп. та 45 773 758 (сорок пять мільйонів сімсот сімдесят три тисячі сімсот пятдесят вісім) грн. 97 коп., з яких:

- загальної заборгованості за Кредитною лінією - 36 773 937, 32 дол. США, з них простроченої заборгованості - 36 773 937, 32 дол. США

- процентів за користування Кредитною лінією 5 578 283, 28 дол. США, що нараховані за період з 15.07.2014р. по 02.11.2015р.;

- пені за прострочення сплати процентів за користування Кредитною лінією 15 802 012, 75 грн.

- пені за прострочення сплати загальної заборгованості за Кредитною лінією 29 971 746, 22 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Чорноморська транспортна компанія" (65007, Одеська область, м. Одеса, Новощепний ряд, буд. 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46, рахунок № 3739604 в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», МФО 320627, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 182 700,00 (сто вісімдесят дві тисячі сімсот) гривень.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Так, суд встановив, що Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме видав в межах ліміту кредитної лінії кредитні кошти Позичальнику, що підтверджується, зокрема в т.ч. первинними бухгалтерськими документи щодо рахунків ОСОБА_5 «Футбольний клуб «Чорноморець» (в т.ч. заявками на видачу кредитних коштів, Додатковими угодами №1-31 на видачі траншів по Кредитному договору, меморіальними ордерами на видачу кредиту, Виписки по особовим рахункам Боржника, на яких обліковується заборгованість, однак, Позичальник належним чином не виконує покладені на нього зобовязання за Кредитним договором, а саме в обумовлені строки не здійснює повернення ОСОБА_6 кредиту, процентів у розмірах та термінах, що передбачено п.п. 1.2., 6.1.-6.3., 8.1. Кредитного договору.

Судом встановлено, що загальна заборгованість ОСОБА_5 «Футбольний клуб «Чорноморець» за Кредитною лінією № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 р. станом на 03 листопада 2015 року становить 43 371 675,85 доларів США (сорок три мільйони триста сімдесят одна тисяча шістсот сімдесят п'ять доларів США 85 центів ) та 46 608 814,15 грн. (сорок шість мільйонів шістсот вісім тисяч вісімсот чотирнадцять гривень 15 коп.), з яких:

- загальної заборгованості за Кредитною лінією - 36 773 937,32 дол. США;

- процентів за користування Кредитною лінією - 6 597 738,53 дол. США, що нараховані за період з 15.07.2014 по 02.11.2015 р.;

- пені за прострочення сплати процентів за користування Кредитною лінією, що нарахована за період 31.12.2014-30.06.2015 -16 637 067,93 гривень;

- пені за прострочення сплати загальної заборгованості за Кредитною лінією, що нарахована за період 31.12.2014-30.06.2015 - 29 971 746,22 гривень.

Для розрахунку суми заборгованості в гривневому еквіваленті суми - 43 371 675.85 дол. США та 46 608 814,15 грн., що по курсу НБУ станом на 05.11.2015 р. (1 дол. США = 23,081425 грн.) заборгованість за Кредитним договором разом складає 1 047 688 897,41 грн.

Наданий позивачем розрахунок сум стягнення суд першої інстанції прийняв до уваги та вважає правильним.

Не погодившись з означеним рішенням суду, 03.04.2018 року до Одеського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства ЧОРНОМОРСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ, в якій просить скасувати Рішення Господарського суду Одеської області від 29.11.2017р. у справі №916/4692/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до Публічного акціонерного товариства «Чорноморська транспортна компанія», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 акціонерного товариства «Футбольний клуб «ЧОРНОМОРЕЦЬ» про стягнення, та прийняти нове рішення у справі №916/4692/15, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до Публічного акціонерного товариства «Чорноморська транспортна компанія», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 акціонерного товариства «Футбольний клуб «ЧОРНОМОРЕЦЬ» про стягнення відмовити.

Підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, на думку апелянта, є порушення та неправильне застосування норм матеріального права, яке полягає в наступному.

Так, скаржник зазначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату повного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

На момент прийняття Господарським судом Одеської області рішення у справі №916/4692/15, ще не було доведено та встановлено розмір заборгованості АТ «ФК «Чорноморець» перед ПАТ «Сбербанк» за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 р., зі змінами та доповненнями, та обов'язок АТ «ФК «Чорноморець» сплатити таку заборгованість банку.

Так, Господарським судом Одеської області розглядалася судова справа №916/4693/15 за позовом ПАТ «СБЕРБАНК» до АТ «ФК «ЧОРНОМОРЕЦЬ» про стягнення 1 047 688 897,41 грн. за кредитним договором та за зустрічним позовом АТ «ФК «ЧОРНОМОРЕЦЬ» до ПАТ «СБЕРБАНК» про внесення змін до кредитного договору.

На момент подання апеляційної скарги справа № 916/4693/15 не є вирішеною, 09 лютого 2016 року Господарським судом Одеської області прийнято рішення у справі №916/4693/15, яким позовні вимоги ПАТ «СБЕРБАНК» задоволено частково, а у задоволенні зустрічних позовних вимог АТ «ФК «Чорноморець» відмовлено повністю.

А саме, стягнуто із АТ «ФК «Чорноморець» на користь ПАТ «СБЕРБАНК»:

- 36 773 937,32 доларів США заборгованості за тілом кредиту, що у гривневому еквіваленті на день прийняття рішення становить 951 613 775 гривень;

- 5 578 283,28 доларів США процентів за користування кредитом з 15.07.2014 р. по 02.11.2015 р., що станом на день прийняття рішення становить 144 350 908,88 гривень;

- 20 000 000 (двадцять мільйонів) гривень пені за прострочення сплати процентів та кредиту;

- 182 700 (сто вісімдесят дві тисячі сімсот) гривень - судового збору.

В решті первісного позову рішенням Господарського суду Одеської області від 09.02.2015 р. відмовлено.

Зазначене рішення від 09 лютого 2016 року переглядається Одеським апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою АТ «ФК «Чорноморець».

По-друге, незважаючи на те, що рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/4693/15 ще не набуло законної сили, суми стягнення за таким рішенням із АТ «ФК «Чорноморець» за рішенням у справі № 916/4692/15 із ПАТ «ЧТК», який є поручителем АТ «ФК «Чорноморець» відрізняються всупереч положенням ст.554 Цивільного кодексу України, зокрема, відрізняється розмір пені, стягнутий за рішенням у справі №916/4692/15.

Крім того, апелянт зазначає, що 12.04.2016 р. ухвалою Одеського апеляційного господарського суду у справі №916/4693/15 було призначено судову економічну експертизу фінансово-кредитних операцій, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1) який розмір загальної заборгованості АТ «ФК «Чорноморець» за кредитною лінією за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 року, з додатковими угодами та договорами про внесення змін до нього станом на 03.11.2015 р.; 2) який розмір заборгованості АТ «ФК «Чорноморець» по сплаті процентів за користування кредитною лінією за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 р., з додатковими угодами та договорами про внесення змін до нього станом на 03.11.2015 р.; 3) який розмір пені за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 р., з додатковими угодами та договорами про внесення змін до нього.

Проведення експертизи було доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз (м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21).

За наслідками проведення експертизи Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз складено Висновок експерта № 3267/3268 від 07.09.2016 р.

На момент подання апеляційної скарги висновок експерта № 3267/3268 від 07.09.2016 р. Одеським апеляційним господарським судом суду у судовому засіданні не розглянуто, розгляд справи №916/4693/15 триває.

А таким чином розмір заборгованості АТ «ФК «Чорноморець» перед ПАТ «СБЕРБАНК» за Кредитним договором, а й як наслідок розмір зобов'язань його фінансових та майнових поручителів перед ПАТ» СБЕРБАНК» не є встановленим.

Також апелянт заперечує проти розрахунку позивача процентів, а саме процентної ставки, застосованої ОСОБА_6 у розрахунку процентів за користування коштами, а також розрахунку пені зазначає, що до зобовязань, виражених у іноземній валюті, застосування пені неможливе, та суперечить чинному законодавству України.

Позивач згідно поданого відзиву на апеляційну скаргу просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а скаргу відповідача - без задоволення.

04.06.2018 року від третьої особи АТ «ФК «Чорноморець» надійшли письмові пояснення та розрахунок заборгованості, згідно яких третя особа зазначає, що у даній справі стягнуто з поручителя більше , ніж з боржника у справі №916/4693/15, що є порушенням ст.544 ЦК України, також вважає що судовим рішенням у справі №916/4693/15 стягнуто проценти за період з моменту припинення кредитного договору до моменту звернення із позовом до боржника.

Крім того, боржник повідомляє суду, що 19.01.2018 року за АТ «Сбербанк» було зареєстровано право власності на предмети іпотеки, якою забезпечувалось виконання зобовязань боржника, тому розмір заборгованості АТ «ФК «Чорноморець» підлягає зменшенню на вартість стягненого майна, а саме на 19 691 373 дол. США., а також визнано грошові вимоги ОСОБА_6 до ТОВ «УКРБУДСПЕЦТЕХ», як вимоги, забезпечені заставою (іпотекою) майна боржника із внесенням до реєстру вимог кредиторів окремо.

Також третя особа наголошує на неможливості нарахування пені на зобовязання в іноземній валюті.

06.06.2018 року до суду надійшли заперечення АТ «Сбербанк» на письмові пояснення ОСОБА_5 «ФК «Чорноморець», в яких Банк повідомляє, що з урахуванням погашеної частини зобовязання за рахунок звернення стягнення на предмети іпотеки сума заборгованості боржника, та відповідно і поручителя, станом на 06.02.2018 року заборгованість ОСОБА_5 «ФК «Чорноморець» перед ОСОБА_6 складає 42 427 987,20 дол. США та 200 963 159,17 грн., з яких:

- 26 505 248,57 дол. США загальної заборгованості.

- 15 922 738,63 дол. США процентів за користування кредитною лінією за період з 15.07.2014 року по 06.02.2018 року (з урахуванням погашення 5 578 283,28 дол.США)

- пені за прострочення сплати процентів за користування Кредитною лінією 69 746 353,62 грн.,

- пені за прострочення сплати загальної заборгованості за Кредитною лінією 131 216 805,55 грн. (т.8 а.с.177)

В судовому засіданні 11.07.2018 новий представник третьої особи ОСОБА_5 «ФК «Чорноморець» заявив відвід головуючому судді Головею В.М..

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 11.07.2018 року зупинено провадження у справі № 916/4692/15 до вирішення питання про відвід головуючого судді Головея В.М.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.07.2018 (суддя Богатир К.В.) у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 акціонерного товариства «Футбольний клуб «Чорноморець» про відвід судді Головея В.М. відмовлено.

21.08.2018 року через відділ діловодства Одеського апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Сбербанк» надійшла заява про відвід головуючого судді Колоколова С.І. у справі № 916/4692/15

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.08.2018 року зупинено провадження у справі № 916/4692/15 до вирішення питання про відвід головуючого судді Колоколова С.І.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.08.2018 року у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Сбербанк» про відвід головуючого судді Колоколова С.І. у справі № 916/4692/15 відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.08.2018 року заяву головуючого судді Колоколова С.І. про самовідвід у справі №916/4692/15 задоволено, справу № 916/4692/15 переданодля здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.18 року справу №916/4692/15 прийнято до провадження по справі №916/4692/15 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ЧОРНОМОРСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ на рішення Господарського суду Одеської області від 29.11.2017 року по справі №916/4692/15 колегією суддів у новому складі - головуючого судді: Принцевської Н.М., суддів: Діброви Г.І., Разюк Г.П.

Указом Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті Голос України опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

На виконання положень абз. 2 ч. 6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, матеріали справи №916/4692/15 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 16.10.2018 року, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Ярош А.І., суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

18.10.2018 року до прийняття справи до провадження, суддею Колоколовим С.І. заявлено самовідвід по справі №916/4692/15, мотивований метою недопущення виникнення у учасників судового процесу будь-яких сумнівів щодо об'єктивності та неупередженості судді Колоколова С.І., для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, недопущення порушень вимог Закону України Про судоустрій і статус суддів, присяги судді, на підставі частини 1 статті 35 ГПК України, дотримання прав учасників процесу щодо вирішення справи у розумні строки.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2018 року заяву судді Колоколова С.І. про самовідвід у справі №916/4692/15 задоволено, справу №916/4692/15 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2018 року визначено склад колегії суддів у складі головуючого судді Ярош А.І., суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 року прийнято справу №916/4692/15 до провадження та розпочато апеляційний розгляд справи колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Ярош А.І., суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.

01.08.2018 року до Одеського апеляційного господарського суду надійшло клопотання апелянта (яке зареєстроване Південно-західним апеляційним господарським судом 06.11.2018 року) про зупинення провадження по справі на підставі п.5 ч.1 ст.277 ГПК України, до вирішення набрання законної сили рішення по справі №916/1553/18 за позовом Публічного акціонерного товариства ЧОРНОМОРСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ до Публічного акціонерного товариства «Сбербанк», ОСОБА_3 акціонерного товариства «Футбольний клуб «Чорноморець» про визнання припиненими зобовязання з поруки.

В судовому засіданні 06.11.2018 року представники відповідача та третьої особи підтримали заявлене клопотання, представник позивача заперечував проти його задоволення.

Заявлене відповідачем в ході апеляційного розгляду клопотання про зупинення провадження у справі № 916/4692/15 до розгляду іншої справи № 916/1553/18 судовою колегією розглянуто та відхилено з наступних підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі є об'єктивна неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Під об'єктивною неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Провадження у справі № 916/4692/15 здійснюється за позовною заявою АТ «Сбербанк», у якій останній просить стягнути з відповідача, як поручителя ОСОБА_5 «Футбольний клуб «Чорноморець» заборгованість за кредитним договором від 15.07.2011 та нарахованими на неї штрафними санкціями, при цьому, обґрунтовує свої позовні вимоги доказами, які додані до позовної заяви.

Отже, об'єктом судового дослідження для суду за означеним позовом є правомірність виникнення та наявність підстав у позивача для висування відповідних грошових вимог, стан взаємного виконання зобов'язань сторін за договором, а також - наявність або відсутність підстав для припинення спірних грошових зобов'язань відповідача будь-яким іншим, окрім виконання, способом, передбаченим діючим законодавством.

В той же час, предметом судового розгляду у справі № 916/1553/18 є встановлення обставин чинності договору поруки від 26.04.2013, а не встановлення та виявлення обставин, підстав та фактів щодо існування заборгованості за кредитним договором. І щодо таких обставин суд не є обмеженими у можливості їх встановлення в даному судовому провадженні.

За вказаних обставин, враховуючи недоведення заявником мотивів доцільності зупинення провадження у даній справі, як щодо обєктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи № 916/1553/18, так і стосовно того, що зібрані по справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, заявлене відповідачем клопотання про зупинення провадження залишено судовою колегією без задоволення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у разі прийняття судового рішення у справі № 916/1553/18 на користь Публічного акціонерного товариства ЧОРНОМОРСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ про визнання припиненими зобовязання з поруки, зазначені обставини можуть бути підставою для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

15 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» (Банк) та ОСОБА_3 акціонерним товариством «Футбольний клуб «ЧОРНОМОРЕЦЬ» (Позичальник) був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО із змінами та доповненнями (далі - Кредитний договір), за умовами якого Позичальнику було надано у сумі 41 586 388,00 (сорок один мільйон пятсот вісімдесят шість тисяч триста вісімдесят вісім) доларів США 00 центів, з процентною ставкою за користування Кредитом в розмірі - «LIBOR USD 6М» + 11 5% с -них в доларах США, але не менше 12% річних, з останнім днем дії Кредитної лінії 30 червня 2018р.

26 квітня 2013 року укладено Договір про внесення змін № 6 до Кредитного договору яким введено в новій редакції Кредитний договір, так зокрема, за змістом Кредитного договору закріплено наступні умови:

Згідно п. 1.1 договору банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію в доларах США, що надалі іменується «кредитна лінія», та на підставі додаткових угод до цього Договору окремими частинами (траншами) надає Позичальнику кредитні кошти (надалі - Кредит) у порядку і на умовах, визначених цим Договором. Позичальник, у свою чергу, зобов'язується використати Кредит на цілі, зазначені у пункті 1.5. цього Договору, своєчасно та у повному обсязі сплачувати ОСОБА_6 проценти за користування Кредитом, а також повернути ОСОБА_6 Кредит у терміни, встановлені цим Договором та/або додатковими угодами до цього Договору, та виконати інші умови цього Договору.

Згідно з договором про внесення змін №11 від 31.03.2014р. (т.1 а.с.63), сторони змінили вказаний пункт, визначивши умови щодо не відновлюваності кредитної лінії.

Пунктом 1.2 договору сторонами було визначено ліміт кредитної лінії (графік погашення кредиту).

Згідно п. 1.3. Кредитного договору тип процентної ставки, яка застосовується в цьому Договорі змінювана процентна ставка.

П. 1.3.1. Розмір змінюваної процентної ставки за користування Кредитом визначається як сума Сторонами індексу (надалі - «Базова процентна ставка») і маржі ОСОБА_6 та розраховується за наступною формулою:

По кредиту наданому в доларах США: R = «LIBOR USD 6М» + М,

Наведені в цьому пункті Договору визначення розуміються Сторонами в такому значенні:

«R» - розмір змінюваної процентної ставки за користування Кредитом у відсотках річних.

«Базова процентна ставка» - це погоджений Сторонами індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки та дорівнює розміру індикативної процентної ставки.

«LIBOR USD 6М» (надалі - «Індикативна ставка»), період перегляду якої складає 6 (шість) місяців (надалі - «Період перегляду Індикативної ставки»).

Індикативна ставка - це «Лондонська міжбанківська ставка пропозиції» (англ. London InterBank Offered Rate) - середньозважена процентна ставка по міжбанківським кредитам, що надаються банками, які виступають на Лондонському міжбанківському ринку з пропозиціями коштів у доларах США на період, який дорівнює Періоду перегляду Індикативної ставки, зазначеному в цьому пункті Договору. Ставка розраховується на підставі даних, що надаються обраними банками, кожного робочого дня в 11.00 за Лондонським часом Британською Банківською Асоціацією (англ. ВВА) разом з інформаційною системою Thomson REUTERS та публікується на web-сайті - http://www.bloomberg.com та/або на web-сайті http://www.bankrate.com. При цьому, вказана ставка LIBOR в доларах США округлюється до двох знаків після коми. Сторони домовилися, що достатнім підтвердженням розміру процентної ставки - LIBOR, яка застосовується для визначення розміру Базової процентної ставки, буде ставка, що встановилась на кінець дня в день встановлення Базової процентної ставки на підставі даних інформаційних систем Thomson REUTERS та/або BLOOMBERG. Сторони погодили, що для цілей цього Договору зазначені вище в цьому абзаці web-сайти та web-сторінка Thomson REUTERS є загальнодоступними регулярними джерелами інформації. Сторони погодили, що зазначений в цьому абзаці Договору механізм визначення та встановлення / зміни Базової процентної ставки (індексу) ґрунтується на обєктивних індикаторах фінансової сфери (повністю прийнятних для кожної Сторони Договору) і дозволяє визначити ринкову вартість кредитних ресурсів.

М ОСОБА_6.

ОСОБА_6 - це частина процентної ставки, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки за цим Договором та забезпечує необхідну, встановлену ОСОБА_6 дохідність за цим Договором.

ОСОБА_6 встановлюється на рівні 11,5% (одинадцять цілих пять десятих процентів) річних.

Згідно п.1.3.2. Кредитного договору на дату укладання цього Договору розмір змінюваної процентної ставки складає 12,0145% (дванадцять цілих сто сорок пять десятитисячних процентів) річних.

Згідно п.1.3.3. Кредитного договору максимальний розмір збільшення змінюваної процентної ставки від розміру змінюваної процентної ставки, визначеного на дату укладення цього Договору та зазначеного в пп. 1.3.2. цього Договору, складає 17,9855% (сімнадцять цілих девять тисяч вісімсот п'ятдесят пять десятитисячних ) процентних пункти.

Згідно п.1.3.4. Кредитного договору максимальний розмір змінюваної процентної ставки за цим Договором дорівнює розміру змінюваної процентної ставки, встановленому відповідно до п.1.3.2. цього Договору, збільшеному на максимальний розмір збільшення змінюваної процентної ставки, зазначений в п.1.3.3. цього Договору.

Згідно п.1.3.5. Кредитного договору у разі, якщо розмір змінюваної процентної ставки за користування Кредитом на дату укладання цього Договору є вище максимального розміру змінюваної процентної ставки (п.1.3.4. Договору), та/або, якщо протягом дії цього Договору розмір змінюваної процентної ставки у випадку її зміни на умовах та в порядку, передбаченому цим Договором, стане вище максимального розміру змінюваної процентної ставки, то з дня (дати), в якому відбулось зазначене перевищення й до наступного перегляду Базової процентної ставки (з метою недопущення перевищення розміру змінюваної процентної ставки над максимальним розміром змінюваної процентної ставки), застосовується максимальний розмір змінюваної процентної ставки (п. 1.3.4. Договору).

Згідно п.1.3.6. Кредитного договору мінімальний розмір змінюваної процентної ставки встановлюється в розмірі 12% (дванадцять процентів) річних.

Згідно п.1.3.8. Кредитного договору подальший перегляд Базової процентної ставки (застосування нового розміру Базової процентної ставки і, як наслідок, нового розміру змінюваної процентної ставки) відбувається кожного Періоду перегляду Індикативної ставки протягом дії цього Договору в перший робочий день кожного календарного півріччя , при цьому за Базову процентну ставку приймається значення (розмір) Індикативної ставки, встановлене станом на 12 число календарного місяця, який передує місяцю, в якому відбувається перегляд Базової процентної ставки. Якщо таке 12 число є вихідним та/або святковим, та/або неробочим днем, то застосовується значення Індикативної ставки, встановлене станом на останній, що передує такому 12 числу, робочий день місяця.

Під «поточним півріччям» для цілей цього Договору Сторони розуміють кожний з періодів під час дії якого відбувається перегляд Базової процентної ставки та який дорівнює шести місяцям (окрім першого періоду, який може бути менше шести місяців). Перше з поточних півріч (період) починається з того числа місяця, в якому починає діяти змінювана процентна ставка, згідно п.1.3. Договору і закінчуються в останній календарний день останнього (шостого) місяця такого періоду. Кожне наступне поточне півріччя (період) починається з першого числа місяця наступного за тим, в якому припинився попередній період.

Згідно з п.1.4 договору останній день дії кредитної лінії 30.06.2018р.

Згідно п. 1.5 договору, кредит надається для фінансування витрат, пов'язаних з проведенням реконструкції центрального стадіону «Чорноморець», за адресою м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20 та поповнення обігових коштів.

Розділом 2 кредитного договору сторони обумовили забезпечення виконання зобовязань позичальника.

Пунктами 6.1-6.4 договору сторони встановили, що Позичальник зобовязується сплачувати ОСОБА_6 за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому договором/відповідною додатковою угодою. Проценти нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитною лінією в валюті заборгованості.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно протягом дії цього договору із розрахунку 360 днів у році - для кредиту, наданого Позичальнику в іноземній валюті, та фактичної кількості днів у році для кредиту, наданого Позичальнику в національній валюті. Нарахування процентів починається з дня надання кредиту (включно).

Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів.

Проценти, нараховані відповідно до пунктів 6.1. - 6.2. цього договору, Позичальник зобовязаний сплачувати щомісяця не пізніше трьох робочих днів, наступних за днем закінчення періоду.

При цьому під «періодом» сторони в цій ст.6 договору розуміють кожний з періодів, який починається з того числа місяця, в якому був укладений цей договір (реквізит договору дата, вказаний в верхньому правому киї на першій сторінці договору), і закінчуються в день, що передує такому числу наступного (відповідного) місяця (т.ч. проценти за кредитом за такий день нараховуються.

Проценти, нараховані за період, в якому відповідно до пункту 1.4. цього договору Позичальник зобовязаний повністю повернути кредит банку, повинні бути сплачені не пізніше дня, передбаченого для повернення кредиту.

Згідно п.6.6. Кредитного договору у випадку:

-збільшення облікової ставки Національного банку України, розмір процентної ставки за користування Кредитом, що діє на дату настання такого випадку, починаючи з 20-го (двадцятого) календарного дня від дня настання такого випадку збільшується прямо пропорційно збільшенню облікової ставки НБУ;

-порушення Позичальником будь-якого із своїх зобовязань, передбачених пунктом 2.5. цього Договору та підпунктами 2.4, 2.5, 2.6, 2.7 Додатку №1 до цього Договору за кожен випадок такого порушення розмір ОСОБА_6 (і як наслідок, розмір змінюваної процентної ставки), що діє на дату настання

випадку такого порушення, починаючи з 20-го (двадцятого) календарного дня від дня настання такого випадку встановлюється в новому розмірі, а саме в розмірі збільшеному на 2 (два) процентних пункти.

Згідно з приписами п. 8.1 в редакції договору про внесення змін №11 від 31.03.2014р., Позичальник зобовязується здійснювати часткове повернення кредиту, наданого в межах встановленого ліміту кредитної лінії, таким чином, щоб загальна заборгованість за кредитною лінією не перевищувала відповідного розміру ліміту кредитної лінії, визначеного в п. 1.2 цього договору, станом на відповідну дату, з якої ліміт кредитної лінії зменшується.

Відповідно до п. 1.8 договору про внесення змін № 12 від 30.04.2014р. сторони погодили в п. 8.1 кредитного договору виключити слова „ у термін, визначений у відповідній додатковій угоді до цього договору та після слів „зазначеного в п. 1.4 цього договору доповнити словами та цифрами „відповідно до графіку, зазначеному у п. 1.2 цього договору.

Пунктом 8.3 сторони погодили, що Банк має право в односторонньому порядку вимагати від Позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором у разі а) невиконання чи неналежного виконання Договору/ів (хоча б одного) Позичальником абр фізичною/ими (хоча б однією) чи юридичною/ими особами, яка/і надали поручительство, гарантію та/або заставу в забезпечення зобовязань позичальника за цим договором; д) у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-якого із своїх зобовязань, передбачених цим договором, а також по іншим договорам, (в т.ч., але не виключно по кредитним договорам, договорам про відкриття кредитних ліній) і/або договорам поруки і/або договорам про надання банківських гарантій/ контр гарантій /акредитивів тощо) які укладені або будуть укладені протягом дії цього договору між позичальником та банком, а також по платіжним зобов'язанням перед банком та/або третіми особами по оплаті векселів, погашенню облігацій, виплаті купонного доходу, інших фінансових зобов'язань, тощо, у сумі, що перевищу 5% (п'ять процентів) від балансової вартості активів Позичальника у відповідності з бухгалтерською звітністю на останню звітну дату), які виникли (можуть виникнути) протягом строку дії цього Договору), тощо.

За приписами ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції та судовою колегією, свої зобов'язання за Кредитним договором Банк виконав в повному обсязі, а саме видав в межах ліміту кредитної лінії кредитні кошти Позичальнику у розмірі 45 968 758,67 доларів США, що підтверджується, зокрема в т.ч. первинними бухгалтерськими документи щодо рахунків ОСОБА_5 «Футбольний клуб «Чорноморець» (в т.ч. заявками на видачу кредитних коштів, Додатковими угодами №1-31 на видачі траншів по Кредитному договору, меморіальними ордерами на видачу кредиту (т.1 а.с.103-126), Виписки по особовим рахункам Боржника, на яких обліковується заборгованість, зокрема:

Рах№ 4294 АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ";

Рах.№ 4294 АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ";

Рах.№ 4294 АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ";

Рах.№ 4294 АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ";

Рах.№ 4294 АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ";

Рах.№ 4294 АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ";

Рах.№ 4294 АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ";

Рах.№ 4294 АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ";

Рах.№4294 АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ";

Рах.№4294 АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ";

Рах.№ 4294 АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ";

Рах.№ 4294 АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (т.1 а.с.127- 146).

Відомість нарахування відсотків за період з 15.07.2011 по 02.11.2015 по АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" по Кредитному договору.

Натомість відповідач повернув кредит лише частково на суму 9 194 821.35 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по особовим рахункам, а також копією експертного висновку судово-економічної експертизи №3267/3268 від 07.09.2016 року , здійсненого в рамках судової справи №916/4693/15 (т. 6 а.с.149-189)

Як вбачається з Єдиного реєстру судових рішень, предметом розгляду справи №916/4693/15 є стягнення заборгованості з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець" на користь Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., яка склала 43 371 675, 85 доларів США та 46 608 814,15 грн., з яких 36 773 937,32 доларів США загальної заборгованості за кредитною лінією; 6 597 738,53 доларів США процентів за користування кредитною лінією, що нараховані за період з 15.07.2014р. по 02.11.2015р.; 16 637 067,93 грн. пені за прострочення сплати процентів з користування кредитною лінією, що нарахована за період з 31.12.2014р. по 30.06.2015р., та 29 971 746,22 грн. пені за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією, що нарахована за період з 31.12.2014р. по 30.06.2015р.

Отже, у справі №916/4693/15 розглядаються вимоги ПАТ «Сбербанк» до боржника, які кореспондуються з вимогами до поручителя у даній справі.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що непогашена сума кредиту станом на день розгляду справи становить 36 773 937, 32 доларів США.

Як встановлено судом та не спростовано в ході судового розгляду, останнє погашення тіла кредиту було здійснено відповідачем 29.01.2015р. Доказів подальшої сплати коштів та зниження ліміту кредитної лінії відповідно до п.1.2 кредитного договору матеріали справи не містять, що свідчить про наявність відповідного порушення договору.

У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище та приймаючи до уваги наявність у ОСОБА_6 підстав вимагати від Позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за Кредитним договором (п. 8.3 Кредитного договору), АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» надіслав Позичальнику повідомлення - вимогу № 5828/5/28-2 від « 23» червня 2015 р. (т.1 а.с.147-148).

Позичальник зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків не виконав, внаслідок чого в Позичальника виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів та процентів, нарахованих за користування кредитом.

Відповідно до п.10.1 Кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань Позичальником за Кредитним Договором, ОСОБА_6 має право вимагати сплати Позичальником пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який стягується пеня, від простроченої суми за кожний день прострочення: а) за прострочення строку/ів повернення Кредиту; б) за прострочення строку/ів сплати процентів за користування Кредитом, які визначені ст.6. цього Договору. Для розрахунку пені приймається 360 днів у році.

За умовами п.10.3 Кредитного договору вказано, що сплата пені та/або штрафів, передбачених пунктами 10.1-10.2 Кредитного договору, не звільняє Позичальника від виконання зобовязань, за порушення яких вони передбачені, і так само не звільняє його від обовязку понад суму пені та/або штрафів відшкодувати ОСОБА_6 збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням своїх зобовязань по Кредитному договору.

Із змісту п.10.1 та 10.3 Кредитного договору вбачається, що сторонами погоджено встановлення більшого строку нарахування пені, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України шестимісячний термін, а саме визначено - від простроченої суми за кожний день прострочення. а моментом припинення нарахування пені визначено - виконання позичальником зобов'язання.

Так , звертаючись з позовом до суду, Банк зазначив, що загальна заборгованість ОСОБА_5 «Футбольний клуб «Чорноморець» за Кредитною лінією № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 р. станом на 03 листопада 2015 року становить 43 371 675,85 доларів США (сорок три мільйони триста сімдесят одна тисяча шістсот сімдесят п'ять доларів США 85 центів ) та 46 608 814,15 грн. (сорок шість мільйонів шістсот вісім тисяч вісімсот чотирнадцять гривень 15 коп.), з яких:

- загальної заборгованості за Кредитною лінією - 36 773 937,32 дол. США;

- процентів за користування Кредитною лінією - 6 597 738,53 дол. США, що нараховані за період з 15.07.2014 по 02.11.2015 р.;

- пені за прострочення сплати процентів за користування Кредитною лінією, що нарахована за період 31.12.2014-30.06.2015 -16 637 067,93 гривень;

- пені за прострочення сплати загальної заборгованості за Кредитною лінією, що нарахована за період 31.12.2014-30.06.2015 - 29 971 746,22 гривень.

Для розрахунку суми заборгованості в гривневому еквіваленті суми - 43 371 675.85 дол. США та 46 608 814,15 грн., що по курсу НБУ станом на 05.11.2015 р. дату подання позову до суду (1 дол. США = 23,081425 грн.) заборгованість за Кредитним договором разом складає 1 047 688 897,41 грн.

Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог (т.5 а.с.123- 127) Банк просив стягнути з відповідача, поручителя заборгованість у розмірі 42 352 220,60 дол. США та 45 773 758,97 грн., з яких:

- загальної заборгованості за Кредитною лінією - 36 773 937,32 дол. США;

- процентів за користування Кредитною лінією 5 578 283,28 дол. США, що нараховані за період з 15.07.2014 по 02.11.2015 р.;

- пені за прострочення сплати процентів за користування Кредитною лінією, що нарахована за період 31.12.2014-30.06.2015 15 802 012,75 гривень;

- пені за прострочення сплати загальної заборгованості за Кредитною лінією, що нарахована за період 31.12.2014-30.06.2015 - 29 971 746,22 гривень.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань Позичальника за Кредитним договором було укладено Договір поруки від « 26» квітня 2013 року (далі - Договір поруки), відповідно до якого ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЧОРНОМОРСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ» (ідентифікаційний код - 34221158) (далі - Поручитель / Відповідач) зобовязався в повному обсязі відповідати за виконання Позичальником усіх його зобовязань перед Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», що виникають з Кредитного договору № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 року.

Відповідальність Позичальника та Поручителя є солідарною.

Згідно із п 2.1. Договору поруки, Відповідач зобов'язується відповідати перед Позивачем за зобовязаннями, які були невиконані Позичальником, та які передбачені Кредитним договором (основне зобовязання), зокрема, але не обмежуючись:

- зобовязання повернути Кредитору кредит, наданий в доларах США в межах ліміту Кредитної лінії строком до 30 червня 2018 року за Основним договором з граничним лімітом кредитування в сумі 41 586 388 (сорок один мільйон пятсот вісімдесят шість тисяч триста вісімдесят вісім) доларів США, в строк/и, зазначені в Кредитному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або Кредитним договором (Основним договором) та цим договором - достроково.

Сторони погоджують, що зміна розміру змінюваної процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та в порядку, зазначеному в п.1.3 та п.6.6 Кредитного договору та Додатку №1 до Кредитного договору, відбувається автоматично і не потребує укладення між Сторонами будь-якої додаткової угоди/Договору про внесення змін до цього Договору та така зміна зобовязання є погодженою Поручителем.

- зобовязання відшкодувати збитки, завдані Кредитору невиконанням та/або неналежним виконанням зобовязань по Основному договору, та відсотків, що нараховуються на вказану частину кредиту.

За змістом п. 2.1.3 Договору поруки відповідальність Поручителя перед кредитором включає в себе зобовязання сплати Кредитору неустойку у випадку і у розмірі, зазначеному в п.4.4 цього Договору (Зобов'язання із сплати неустойки).

Пунктом 4.1 Договору поруки передбачено, що Позичальник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Поручитель та Боржник залишаються зобовязаними перед Кредитором до того моменту, поки всі зобовязання за Основним договором не будуть виконані повністю або дію поруки не буде припинено.

Згідно п.4.2. Договору поруки, передбачена ст. 2 Договору відповідальність Поручителя наступає у випадку, якщо Боржник допустить прострочення виконання зобовязань за Кредитним договором.

В такому випадку Кредитор звертається з письмовим повідомленням до Поручителя про невиконання Боржником зобовязань, що зазначені в ст. 2 цього Договору, та їх обсяг, та вимогою виконання цих зобовязань Поручителем як солідарним Боржником.

Пунктом 4.3. Договору поруки передбачено, що Поручитель протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту поштового відправлення йому Кредитором письмового повідомлення або в інший термін, зазначений в такому повідомленні, зобовязаний погасити заборгованість Боржника за реквізитами, зазначеними в повідомленні.

Пунктом 4.4. Договору поруки, за несплату забезпечених цим Договором зобовязань Боржника у строк, зазначений у п. 4.3 цього Договору, Поручитель сплачує на користь Кредитора пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного ОСОБА_4 України за кожний день прострочення від несплаченої суми.

Пунктом 5.1.1. Договору поруки у разі невиконання Боржником своїх зобовязань за Основним договором предявити свої вимоги безпосередньо до Поручителя. Ці вимоги є обовязковими для виконання Поручителем протягом строку, зазначеного в п.4.3 Договору поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Зобовязання Поручителя визначені та закріплені у вищезазначеному Договорі поруки та в ст. 554, ч.1 Цивільного кодексу України, якою передбачено, «що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя».

Враховуючи наведене вище та приймаючи до уваги наявність у ОСОБА_6 підстав вимагати від Відповідача повернення повної суми заборгованості за Кредитним договором, АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» надсилав Відповідачу (Поручителю) повідомлення - вимогу №6588/5/28-2 від 14.07.2015 р. Поручителю (Відповідачу) про повернення повної суми заборгованості за Кредитним договором (т.1 а.с.159-160).

Однак, матеріали справи не містять доказів погашення заборгованості ані боржником, ані поручителем ПАТ «ЧТК», що і стало підставою для звернення ОСОБА_6 до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості з поручителя.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи наведені приписи законодавства, судова колегія доходить висновку про наявність підстав для стягнення з поручителя , яким в даних правовідносинах виступає ПАТ «Чорноморська транспортна компанія», заборгованості АТ «ФК «Чорноморець» в повному обсязі, відповідно до умов укладеного між поручителем та ОСОБА_6 договору поруки та ст.ст.553, 554 ЦК України.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази розміру заборгованості боржника, судова колегія виходить з наступного.

Так, матеріалами справи підтверджується розмір наданих ОСОБА_6 кредитних коштів у розмірі 45 968 758,67 доларів США, та часткове погашення кредиту боржником у розмірі 9 194 821.35 доларів станом на дату винесення судового рішення у справі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність заборгованості боржника по тілу кредиту у розмірі 36 773 937,32 доларів США, що, відповідно , підлягає до стягнення з відповідача як поручителя.

Оцінюючи вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 15.07.2014р. по 02.11.2015р., суд вказує наступне.

ОСОБА_5 кредитодавця на отримання процентів за кредитом встановлено вимогами ст.ст.1048, ст.1054 ЦК України. Крім того, порядок нарахування та сплати процентів передбачений розділом 6 договору кредиту.

Згідно з п.1.3 кредитного договору в редакції договору про внесення змін №7 (т.1 а.с.57-59) тип процентної ставки, яка застосовується в цьому договорі:

-з дати укладення цього договору і до дати, коли розмір загальної заборгованості Позичальника за кредитним договором буде дорівнювати розміру ліміту, зазначеному в п. 1.2. кредитного договору, діє змінювана процентна ставка;

-з дати, наступної за датою коли розмір загальної заборгованості Позичальника за кредитним договором буде дорівнювати розміру ліміту, зазначеному в п. 1.2 кредитного договору, на протязі 12 місяців діє фіксована процентна ставка;

-з дати спливу терміну дії фіксованої процентної ставки і до закінчення кредитного договору діє змінювана процентна ставка.

Пунктом 1.3.6 кредитного договору в редакції договору №6 від 26.04.2013р. сторони визначили мінімальний розмір змінюваної процентної ставки в розмірі 12% річних.

Відповідно до п. 1.3.7 вказаного договору, у разі, якщо розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом на дату укладання цього договору є нижче мінімального розміру змінюваної процентної ставки (п.1.3.6. Договору), та/або, якщо протягом дії цього договору розмір змінюваної процентної ставки у випадку її зміни на умовах та в порядку, передбаченому цим договором, стане нижче мінімального розміру змінюваної процентної ставки, то з дня (дати), в якому відбулось зазначене зниження й до наступного перегляду базової процентної ставки застосовується мінімальний розмір змінюваної процентної ставки (п.1.3.6).

Сторони погоджують, що зміна розміру змінюваної процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та в порядку, зазначеному в цьому пункті 1.3 договору, відбувається автоматично і не потребує укладення між сторонами будь-якої додаткової угоди/договору про внесення змін до цього договору.

Про зміну змінюваної процентної ставки, Банк письмово повідомляє Позичальника із зазначенням дати, з якої змінюється змінювана процентна ставка за користування кредитом, але в будь-якому випадку не пізніше ніж за 15 календарних днів до застосування нового розміру змінюваної процентної ставки за користування кредитом (п.1.3.9 договору)

Як встановлено судом, фіксована процентна ставка 11% річних застосовувалася з 25.09.2013р. по 24.09.2014р.

З 25.09.2014 року була застосована змінювана процентна ставка, мінімальний розмір якої було погоджено сторонами на рівні 12% річних (п.1.3.6 договору в редакції договору про внесення змін №7).

За таких обставин, судова колегія вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані за ставкою 12%, у розмірі, згідно розрахунку позивача, 5 578 283,28 доларів США за період з 15.07.2011р. по 02.11.2015р.

Наведеного апелянтом не спростовано, не надано відповідного контррозрахунку розміру процентів за користування кредитом, отже судова колегія вважає правомірним застосування банком мінімальної процентної ставки у розмірі 12%.

Водночас, згідно письмових пояснень АТ «Сбербанк» від 06.06.2018 року, наданих до суду апеляційної інстанції, 19.01.2018 року , вбачаються наступні обставини.

Так, Банк зазначає, що в процедурі примусового виконання через Державну виконавчу службу виконавчого документу (наказу) про стягнення суми боргу з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТУРИСТИЧНО-ВИРОБНИЧА ФІРМА «ЧОРНЕ МОРЕ» (далі - АО «ТПФ «ЧОРНЕ МОРЕ»/ Боржник/ Іпотекодавець) як фінансового поручителя за зобов'язаннями ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ» (код 22449841), в результаті проведення публічних електронних торгів, на яких нерухоме майно Боржника (предмети іпотеки) не було реалізовано у зв'язку із відсутністю допущених учасників торгів, Банк як Стягувач/ Іпотекодержатель скористався згідно ст. 49 Закону України «Про іпотеку» та ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» своїм правом та придбав предмети іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Отже, право власності на майно було зареєстроване за ПАТ «СБЕРБАНК» в Державному реєстрі речових прав щ нерухоме майно, а саме об'єкти нерухомості:

- нежилі приміщення торговельного комплексу, які складаються з нежилих приміщень 7-го, 8-го, 9-го поверхів, загальною площею 6705,9 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська (вул. Чижикова), буд. 25;

- будівлі готельного комплексу, які складаються з: готелю літери «А» загальною площею 11 914,9 кв.м.; ресторану літ. «А», прохідної літ. «Б», 1-4 огорожі, 1- мостіння, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59.

Внаслідок чого, майно було оприбутковано на баланс ОСОБА_6 за вартістю:

- 175 225 200,00 грн. (в т.ч. ПДВ 29 204 200,00 грн.) - нежилі приміщення торговельного комплексу, які складаються з нежилих приміщень 7-го, 8-го, 9-го поверхів, загальною площею 6705,9 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська (вул. Чижикова), буд. 25;

- 280 810 800,00 грн. (в т.ч. ПДВ 46 801 800,00 грн.) - будівлі готельного комплексу, які складаються з: готелю літери «А» загальною площею 11 914,9 кв.м.; ресторану літ.«А», прохідної літ. «Б», 1-4 огорожі, 1- мостіння, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59.

Отже, 19.01.2018 р. була частково погашена заборгованість АТ «ФК «ЧОРНОМОРЕЦЬ» перед ПАТ «СБЕРБАНК» за Договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/Ю0 від 15.07.2011 р. в загальній сумі, що еквівалентно 456 036 000,00 грн., а саме в загальному розмірі 15 846 972,03 дол. США, в тому числі:

- 5 578 283,28 дол. США - проценти

- 10 268 688,75 дол. США - основна сума боргу (тіло кредиту).

Про що, ПАТ «СБЕРБАНК» повідомив Боржника ОСОБА_5 «ФК «Чорноморець» листом від 25.01.2018 №1240/5/28-3 про придбання у власність предметів іпотеки за початковою вартістю шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок вартості предмета забезпечення.

Таким чином, Банк повідомляє, що загальна заборгованість ОСОБА_5 «ФК «Чорноморець» станом на 06.02.2018 р. за Договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 р. укладеним з ОСОБА_5 «ФК «Чорноморець» та Договором поруки, укладеним з ПАТ «Чорноморська Транспортна Компанія», склала:

42 427 987,20 дол. США (сорок два мільйони чотириста двадцять сім тисяч дев'ятсот вісімдесят сім доларів США 20 центів) та 200 963 159,17 грн. (двісті мільйонів дев'ятсот шістдесят три тисячі сто п'ятдесят дев'ять гривень 17 копійок), з яких:

- загальної заборгованості за Кредитною лінією - 26 505 248,57 дол. США;

- процентів за користування Кредитною лінією - 15 922 738,63 дол. США, що

нараховані за період з 15.07.2014 по 06.02.2018 р. (з врахуванням погашення

5 578 283,28 доларів США);

- пені за прострочення сплати процентів за користування Кредитною лінією - 69 746

353,62 гривень;

- пені за прострочення сплати загальної заборгованості за Кредитною лінією - 131

216 805,55 гривень.

Разом з тим, судова колегія наголошує, що відповідно до ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Щодо обставин часткового погашення заявленої до стягнення суми, колегія суддів зазначає, що такі обставини, з огляду на приписи ст.ст. 269, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України не можуть бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення в цій частині.

Здійснюючи апеляційний перегляд рішення місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За загальним правилом, докази, які не були предметом судового дослідження не можуть бути прийняті в суді апеляційної інстанції, крім випадків, коли учасник доведе неможливість їх подання суду першої інстанції.

Колегія суддів приймає до уваги, що підставою вимог за поданим позивачем в межах даної справи позовом визначено порушення позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором від 15.07.2011р., і наявністю правових підстав вимагати виконання таких зобовязань від ПАТ «Чорноморська транспортна компанія», як поручителя позичальника за договором поруки від 26.04.2013.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги в суді першої інстанції з урахуванням останньої заяви про зменшення позовних вимог, були заявлені проценти за користування кредитними коштами за період з 15.07.2014 року по 02.11.2015 року, пеня з 31.12.2014 року по 30.06.2015 року.

Спір у справі вирішено місцевим господарським судомв межах заявлених вимог та на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та завершено прийняттям рішення від 29.11.2017р..

Разом з тим, обставини щодо часткового погашення вимог за заявленим АТ «Сбербанк» позовом мали місце 19.01.2018 р..

Апеляційний господарський суд при перегляді рішення суду першої інстанції не може приймати до уваги обставини та докази, які не існували на момент прийняття рішення у справі.

Отже, наведені учасниками справи обставини не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції та слугувати підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на викладене, судова колегія зауважує, що збільшення періоду нарахування процентів за користування кредитом та пені до 06.02.2018 року в суді апеляційної інстанції є безпідставним та не ґрунтується на нормах чинного процесуального законодавства.

Наведене, однак, не позбавляє сторін можливості врегулювати питання щодо розміру заборгованості під час виконання судового рішення у даній справі.

Щодо вимог про стягнення пені, судова колегія доходить наступних висновків.

Позивачем заявлено до стягнення пеню за прострочення сплати процентів за користування Кредитною лінією, що нарахована за період 31.12.2014-30.06.2015 15 802 012,75 гривень; та пеню за прострочення сплати загальної заборгованості за Кредитною лінією, що нарахована за період 31.12.2014-30.06.2015 в розмірі 29 971 746, 22 гривень.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 10.1 договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором Позичальник зобовязаний сплачувати ОСОБА_6 у відповідності до вимог чинного законодавства України пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня від простроченої суми за кожен день прострочення:

а) за прострочення строку /ів сплати повернення кредиту/частини кредиту;

б) за прострочення строку /ів сплати процентів за користування кредитом, які визначені ст. 6 цього договору;

в) за прострочення строку /ів сплати процентів за користування кредиту, наданого Позичальникові в національній валюті.

Для розрахунку пені приймається 360 днів у році - для кредиту, наданого Позичальнику в іноземній валюті та, фактично, кількості днів у році для кредиту, наданого Позичальникові в національній валюті.

Пеня, зазначена в п. 10.1 цього договору, повинна сплачуватись банку в строк не пізніше наступного робочого дня з дня її накладення/нарахування (п.10.1 та договору).

Судова колегія при вирішенні питання щодо правомірності стягнення пені, виходить з умов, погоджених сторонами в договорі №14 від 30.12.2014р. (т.1 а.с.70), оскільки від дати втрати ним чинності безпосередньо залежить період нарахування пені за порушення грошового зобовязання.

Так, здійснюючи розрахунок пені з 31.12.2014р., позивач виходив з того, що договір №14 втратив чинність у звязку з порушенням відповідачем обовязку п.7.8 кредитного договору (п.3 договору №14) щодо забезпечення щомісячних надходжень. При цьому, як вважає позивач, втрата чинності мала місце з моменту його укладення 30.12.2014р., із вказаною позицією погодився суд першої інстанції.

Однак, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про вірність та обґрунтованість розрахунку пені, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судовою колегією, 30.12.2014р. між сторонами було укладено черговий договір про внесення змін № 14 до договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р. (т.1 а.с.70), згідно п. 2 якого сторони домовились доповнити п. 6.3 статті 6 „проценти за користування кредитом кредитного договору підпунктом 6.3.1 наступного змісту:

„ 6.3.1 Проценти нараховані за період з 15.07.2014р. по 14.03.2015р. підлягають сплаті в строк до 01.04.2015р..

Згідно з п.3 договору про внесення змін №14 від 30.12.2014р. сторони, зокрема, домовились доповнити ст.7 кредитного договору „Контроль за фінансовим станом і діяльністю Позичальника п. 7.8 наступного змісту:

„7.8 Починаючи з 01.01.2015 року Позичальник зобовязаний забезпечити щомісячні надходження орендних/ суборендних платежів за договорами, майнові права на отримання виручки за якими передані в заставу ОСОБА_6 згідно підпунктами „н „у п. 21 кредитного договору у сумі не меншій ніж 8 895 432,20 грн.

Пунктом 13 договору сторони погодили, що договір про зміни № 14 укладений із скасувальною обставиною відповідно до ст. 212 ЦК України, в звязку з чим умови, викладені в цьому договорі про зміни № 14, втрачають чинність в разі невиконання Позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених пп. 1,3,5,8,9 цього договору про зміни.

За таких обставин, судова колегія вважає, що обставина невиконання відповідачем обовязку забезпечити щомісячне, починаючи з 01.01.2015р., надходження орендних/ суборендних платежів за договорами, майнові права на отримання виручки за якими передані в заставу ОСОБА_6 згідно підпунктами «н» -«у» п. 21 кредитного договору у сумі не меншій ніж 8 895 432,20 грн. (скасувальна обставина) мала місце 31.01.2015р.

Разом з тим, враховуючи ч.5 ст.254 ЦК України, останнім днем строку виконання зобовязання було 02.02.2015р., а договір №14 втратив чинність, відповідно, 03.02.2015р.

З огляду на вищевикладене, судова вважає неправомірним нарахування пені за несплату процентів та недотримання графіку погашення кредиту, встановленого договором №12 до 03.02.2015р., отже, нарахування пені повинно відбуватись саме з вказаної дати.

Згідно із ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. При цьому, згідно з п. 10.2 договору нарахування пені, яка передбачена цим договором, починається з першого дня прострочення виконання зобовязання, зазначеного в п. 10.1 цього договору, і припиняється в момент виконання Позичальником зобовязання, за несвоєчасне виконання якого така пеня була застосована до Позичальника. При цьому, останнім днем нарахування пені є день фактичного погашення заборгованості в звязку з виникненням якої нараховувалась пеня.

За таких обставин, сторони у договорі, користуючись правом, наданим ч.6 ст.232 ГК України по іншому врегулювали період нарахування пені, не обмежуючи його 6 місяцями.

Крім того, надаючи оцінку вимогам про стягнення пені, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з приписами статті 111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У відповідності до висновку Верховного суду України, сформульованого у постанові від 01.04.2015р. у справі № 909/660/14, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні.

Отже, з врахуванням наведеного, суд доходить до висновку, що для цілей обрахунку пені у формі подвійної облікової ставки НБУ сума боргу, перерахована у національну валюту на певний момент, не може бути змінена протягом періоду прострочки.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до приписів ст.ст.76,77,78 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як вбачається з копії висновку судово-економічної експертизи №3267/3268 від 07.09.2016 року, здійсненої Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз МЮУ у справі №916/4693/15, який судова колегія приймає в якості належного та допустимого доказу по справі (т.6 а.с.149-189), судовим експертом здійснено перерахунок пені, що підлягає стягненню за прострочення заборгованості та за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

Отже, беручи до уваги розрахунок пені, здійснений судовим експертом, судова колегія вважає правомірним стягнення пені за період з 03.02.2015 року по 30.06.2015 року:

Розмір пені за прострочення сплати процентів за користування Кредитною лінією, становить 15 115 779,72 гривень; пеня за прострочення сплати загальної заборгованості за Кредитною лінією становить 24 779 767,93 грн.

При цьому, дослідивши усі обставини справи та оцінивши наведені відповідачем доводи, суд вважає за необхідне в порядку ст. 233 ГК України, ч.3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір належної до стягнення суми пені, враховуючи наступне.

Норми матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України, встановлюють, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Таким чином, і Цивільний і Господарський кодекси передбачають необхідність врахування не лише й майнових інтересів сторін чи обставини наявності збитків у кредиторів, але й інших обставин, що мають істотне значення.

У своєму рішенні від 10.11.2011р. № 15-рп/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) Конституційний суд України зауважив, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п.1ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку під кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Ці висновки узгоджуються із вимогами ЦК України щодо дотримання принципів справедливості, добросовісності пропорційності, розумності при формулюванні умов договору.

Судова колегія зауважує, що при застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

Отже, судова колегія вважає, що стягнення з відповідача пені у заявленій сумі, з врахуванням істотного збільшення подвійної облікової ставки НБУ (з 28% до 60%) та відповідного істотного збільшення розміру відповідальності боржника, явно перевищує звичайний рівень відповідальності субєктів підприємництва, що може мати наслідком на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Крім того, судова колегія враховує приписи ч.2 ст.554 ЦК України, відповідно до яких поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та програми «Діловодство спеціалізованого суду», рішенням господарського суду Одеської області від 09.02.2016 року , залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 року у справі №916/4693/15, стягнуто з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець" на користь Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" 36 773 937 доларів США 32 центи заборгованості за тілом кредиту, що у гривневому еквіваленті на день прийняття рішення становить 951 613 775 грн., 5 578 283 доларів США 28 центів процентів за користування кредитом з 15.07.2014р. по 02.11.2015р., що станом на день прийняття рішення становить 144 350 908 грн. 88 коп.; пеню за прострочення сплати процентів та кредиту у розмірі 20 000 000 грн. 00 коп. та 182 700 грн. 00 коп. судового збору. В решті первісного позову відмовлено.

Отже, для запобігання виникнення ситуації, в якій поручитель відповідає за зобовязаннями боржника в обсязі, більшому ніж сам боржник, що суперечить приписам ст.554 ЦК України, судова колегія вважає за необхідне, враховуючи надане законом право суду на зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених до стягнення відповідно до приписів ст.233 ГК України, зменшити розмір пені до 20 000 000 грн..

В цій частині доводи апелянта про те, що суми стягнення із АТ «ФК «Чорноморець» за рішенням у справі №916/4693/15 відрізняються від суми стягнення із ПАТ «ЧТК» , який є поручителем АТ «ФК «Чорноморець», за рішенням у даній справі № 916/4692/15 визнаються обґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що на момент прийняття судового рішення ще не було встановлено розмір заборгованості АТ «ФК «Чорноморець» перед ПАТ «Сбербанк» за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 р., зі змінами та доповненнями, та обов'язок АТ «ФК «Чорноморець» сплатити таку заборгованість банку, оскільки справа № 916/4693/15 не є вирішеною, судова колегія відхиляє, оскільки постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 року залишено без змін рішення господарського суду Одеської області від 09.02.2016 року у справі №916/4693/15, а отже зазначене рішення набрало законної сили 06.11.2018 року.

Підсумовуючи викладене, судове рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення пені, із зменшенням її розміру до 20 000 000 грн., в решті судова колегія вважає, що рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277 ч.4, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України

Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ЧОРНОМОРСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 29.11.2017 року у справі №916/4692/15 змінити, в частині стягнення пені, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЧОРНОМОРСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ» на користь Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 р. та на підставі Договору поруки від 26.04.2013 року:

- загальної заборгованості за Кредитною лінією - 36 773 937, 32 дол. США,

- процентів за користування Кредитною лінією 5 578 283, 28 дол. США, що нараховані за період з 15.07.2014р. по 02.11.2015р.; - загалом 42 352 220,60 дол. США, що в гривневому еквіваленті на день прийняття рішення становить = 1 138 081 502 (один мільярд сто тридцять вісім мільйонів вісімдесят одна тисяча пятсот дві) грн. 67 коп., а також:

- пеню за прострочення сплати процентів за користування Кредитною лінією та за прострочення сплати загальної заборгованості за Кредитною лінією у розмірі 20 000 000,00 (двадцять мільйонів грн.) грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЧОРНОМОРСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ» на користь Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» витрати по сплаті судового збору у сумі 182 700,00 (сто вісімдесят дві тисячі сімсот) гривень.»

Доручити господарському суду Одеської області видати наказ з реквізитами сторін.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.11.18 року .

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Н.М. Принцевська

Суддя Я.Ф. Савицький