ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"29" жовтня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1035/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Волкова Р.В.,

секретар судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши справу № 916/1035/18

за позовом: ОСОБА_1 (65058, АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_1)

до відповідачів: ОСОБА_2 (65014, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2); ОСОБА_3 (65014, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3); ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, 65088, РНОКПП НОМЕР_4); ОСОБА_5 (АДРЕСА_6, 65000, РНОКПП НОМЕР_5); Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-2" (65062, м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, );

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_7 (65112, АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_6),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Таранська Аліна Миколаївна (65044, АДРЕСА_7),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_9 (04210, АДРЕСА_5, ІПН НОМЕР_7)

про розірвання договору та скасування рішення загальних зборів, визнання права власності на частку в статутному капіталі

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - ОСОБА_11, довіреність №668 від 06.03.18 р.;

від відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_12, довіреність №278051 від 06.03.18 р.;

від відповідача ОСОБА_3 - не з'явився;

від відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_13, довіреність б/н від 07.07.96 р.;

від відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_13, довіреність №668 від 06.03.18 р.;

від відповідача ТОВ "Інвест-курорт-2" - Лях Р.М.;

від третьої особи приватного нотаріуса - не з'явився;

від третьої особи ОСОБА_7 - ОСОБА_15, довіреність №668 від 06.03.18 р.;

від третьої особи ОСОБА_9 - ОСОБА_13, довіреність №269226 від 20.08.18 р.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_16 звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2; ОСОБА_3; ОСОБА_4; ОСОБА_5; Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-2" про розірвання договору купівлі-продажу корпоративних прав, визнання права власності та скасування рішення загальних зборів учасників господарського товариства (вх.№ 1119/18 від 31.05.2018 р.).

05.06.2018 р. ухвалою господарського суду Одеської області було відкрито провадження у справі №916/1035/18, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.07.2018 р.

13.06.2018 р. до суду надійшла заява про забезпечення позову (вх. №2-2917/18).

Відповідно до вказаної заяви позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1. накладення арешту на частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2»:

- у розмірі 40%, що належить ОСОБА_2;

- у розмірі 20%, що належить ОСОБА_3;

2. накладення арешту на об'єкт нерухомості - нежитлова будівля клубу-їдальні за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3 399, 3 кв.м., що належить ТОВ «Інвест-курорт-2»;

3. заборони державним реєстраторам та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії та вносити записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно:

- частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2» у розмірі 40%, що належить ОСОБА_2,

- частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2» у розмірі 20%, що належить ОСОБА_3;

4. заборони державним реєстраторам (нотаріусам) та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію зміни власника, площі, частки, реєстрації обтяжень та інше, та вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно нежитлової будівлі клубу-їдальні за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3399,3 кв.м., що належить ТОВ «Інвест-курорт-2».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2018 р. заяву про забезпечення позову було задоволено у повному обсязі.

До вказаної заяви позивачем також були додані копії листів АБ «Південний від 15.05.2018 р. №232-26734БТ та від 16.05.2018 р. № 233-27130БТ з додатками - виписками про рух грошових коштів за вказаними поточними рахунками ОСОБА_16 з 01.01.2016 р. по дату зазначених листів.

26.06.2018 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №12758/18 від 26.06.2018 р.), в якому відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

02.07.2018 р. через канцелярію суду надійшла заява про забезпечення доказів шляхом їх витребування (вх. №2-3285/18) від представника позивача. У вказаній заяві представник позивача просив:

1. витребувати з Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області:

1.1. Інформацію про усі доходи ОСОБА_2, отримані ним як фізичною особи та/або як фізичною особою-підприємцем за 2007 - 2016 роки;

У разі подання ОСОБА_2 як фізичною особою або як фізичною особою-підприємцем декларацій або звітів - витребувати їх завірені копії за 2007 - 2016 роки;

1.2. Інформацію про усі доходи ОСОБА_3, отримані нею як фізичною особою та/або як фізичною особою-підприємцем за 2007 - 2016 роки;

У разі подання ОСОБА_3 як фізичною особою або як фізичною особою-підприємцем декларацій або звітів - витребувати їх завірені копії за 2007 - 2016 роки.

2. Витребувати у Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області інформацію щодо:

2.1. Розміру призначених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пенсій та відомості про розмір пенсійних виплат, сплачених на користь вказаних осіб за весь період з 2007 - 2016 рр.;

2.2. Нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 протягом 2007 - 2016 років.

2.3. Зобов'язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області вказані відомості надати, у тому числі, у вигляді:

- Форми ОК-5 за 2007 - 2016 звітні роки (Додатку № 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування);

- Довідки про розмір пенсії (Додаток № 11 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування);

- Індивідуальних відомостей про застраховану особу Дані про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) (Додаток № 6 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування).

3. Витребувати з Державної служби фінансового моніторингу інформацію:

3.1. Чи отримувала Державна служба фінансового моніторингу України протягом 2013 - 2016 років повідомлення про фінансові операції, що підлягають фінансовому моніторингу за участю ОСОБА_2. Якщо отримувала, - вказати обсяг таких фінансових операцій у гривнях, дату їх проведення та їх учасників.

3.2. Чи отримувала Державна служба фінансового моніторингу України протягом 2013 - 2016 років повідомлення про фінансові операції, що підлягають фінансовому моніторингу за участю ОСОБА_3. Якщо отримувала, - вказати обсяг таких фінансових операцій у гривнях, дату їх проведення та їх учасників.

4. Витребувати у Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області:

4.1. Відомості та копії документів щодо усіх транспортних засобів, які були зареєстровані та/або перереєстровані у період з 01.01.2013 по 31.12.2016 роки за громадянином ОСОБА_2;

4.2. Відомості та копії документів щодо усіх транспортних засобів, які були зареєстровані та/або перереєстровані у період з 01.01.2013 по 31.12.2016 роки за громадянкою ОСОБА_3.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.07.2018 р. було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

04.07.2018 р. до суду надійшла заява (вх. №13349/18) про продовження ОСОБА_17 процесуального строку на подання до суду відповіді на відзив до 14.07.2018 р., обґрунтована тим, що на час подання цієї заяви позивачем не було отримано копію відзиву. Ухвалою господарського суду від 04.07.2018 р. було задоволено вказану заяву, встановлено строк для надання відповіді на відзив до 12.07.2018 р.

04.07.2018 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №13449/18) представника відповідача ОСОБА_18

04.07.2018 р. представником позивача до суду було надано заяву про зобов'язання надати докази (вх.№13352/18) в порядку ст. 74 ГПК України, що підтверджують сплату відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача коштів у розмірі 3 060 000,00 грн. в якості оплати вартості придбаних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 часток у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» на підставі договору купівлі-продажу корпоративних прав від 03.06.3016 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. та зареєстрованого за №3095.

Вказане клопотання було залишено без задоволення ухвалою господарського суду Одеської області від 04.07.2018 р.

04.07.2018 р. представником ОСОБА_1 було подано клопотання про допит свідків (вх.№2-3358/18), де представник позивача просить викликати для допиту в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Ухвалою господарського суду від 04.07.2018 р. клопотання було залишено без задоволення.

Представником позивача було також подано заяву про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача (вх. №2-3359/18 від 04.07.2018 р.), де представник ОСОБА_1 просить залучити до участі у справі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Таранську А.М. Вказане клопотання було задоволено ухвалою суду від 04.07.2018 р. частково - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Таранську А.М. було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

У судове засідання 04.07.2018 р. з'явились представник позивача, відповідач ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_2, представник відповідача ТОВ «Інвест-курорт-2». Інші учасники справи у судове засідання не з'явились, повідомлялись про розгляд справи належним чином.

Підготовче засідання у справі було відкладено ухвалою від 04.07.2018 р. на 18.07.2018 р.

05.07.2018 р. до суду було подано заяву (вх. №2-3413/18) про вступ у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача від ОСОБА_7, яка обґрунтована тим, що між позивачем та ОСОБА_7 укладено договір позики, за яким ОСОБА_7 надано у борг ОСОБА_1 кошти у розмірі 5 000 000,00 грн., строк повернення визначений до 05.06.2016 р. За кілька днів до повернення суми ОСОБА_1 та іншими особами укладено оспорюваний по даній справі договір купівлі-продажу корпоративних прав, за яким частка у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» перейшла від ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_7 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом про визнання зазначеного договору купівлі-продажу недійсним.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.08.2017 р. по справі №520/4921/17 було визнано договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі недійсним, а частку у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» повернути у власність ОСОБА_1 Постановою Апеляційного суду Одеської області від 18.12.2017 р. було скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси. На час подання вказаної заяви ОСОБА_7 відкрито касаційне провадження у справі №520/4921/17, зупинено дію постанови Апеляційного суду Одеської області.

У судовому засідання 18.07.2018 р. представник позивача підтримав вказану заяву, представник відповідача ТОВ «Інвест-курорт-2», представник відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заперечували проти її задоволення.

Ухвалою від 18.07.2018 р. заяву про вступ у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача від ОСОБА_7 було задоволено.

12.07.2018 р. до суду було подано заяву про забезпечення доказів шляхом їх витребування (вх.№3534/18), де представник позивача просив витребувати з ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області відомості про всі відкриті та закриті рахунки у банках та інших фінансових установах на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

У судовому засіданні 18.07.2018 р. було протокольно зазначено про відхилення клопотання про забезпечення доказів шляхом додаткового витребування доказів на підставі того, що в попередніх судових засіданням було задоволено клопотання про витребування доказів в повному обсязі на даній стадії.

Представником позивача було надано відповідь на відзив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (вх.№14152/18 від 13.07.2018 р.), до якого також додано пояснення третіх осіб у справі №520/4921/17: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_19, ОСОБА_20; оригінал заяви свідка ОСОБА_1 від 12.07.2018 р., а також інші документи (виписки по рахунках, листи Департаменту міського господарства Одеської міської ради, відповідь Державної служби фінансового моніторингу, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тощо).

У судовому засіданні 18.07.2018 р. відповідь на відзив була залучена до матеріалів справи.

16.07.2018 р. до господарського суду Одеської області було подано пояснення третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу щодо позовної заяви (вх. №14290/18).

16.07.2018 р. до суду також надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі №916/1035/18 (вх.№2-3581/18) від представника відповідача ОСОБА_4 в частині накладення арешту на об'єкт нерухомості - нежитлову будівлю клубу-їдальні, загальною площею 3399,3 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, що належить ТОВ «Інвест-курорт-2» та заборони державним реєстраторам (нотаріусам) та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію зміни власника, площі, частки, реєстрації обтяжень та інше, та вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно нежитлової будівлі клубу-їдальні за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, буд. 2/1, загальною площею 3399,3 кв.м., що належить ТОВ «Інвест-курорт-2».

17.07.2018 р. від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про долучення до справи належним чином засвідчених копій документів (вх.№14319/18): нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, за якими ОСОБА_2 були продані об'єкти нерухомості: за договором від 21.04.2009 р. (реєстровий №395, сума договору 1505798,21 грн.), від 21.04.2009 р. (реєстровий №402, сума договору 1638384,22 грн.), від 23.11.2009 р. (реєстровий №1300, сума договору 1019905,00 грн.).

У судовому засіданні від 18.07.2018 р. було протокольною ухвалою залучено документи до матеріалів справи.

18.07.2018 р. представником позивача було подано заяву (вх.№14500/18) про приєднання до матеріалів справи доказів на виконання ухвал суду: оригіналів листів ГУ Пенсійного Фонду України, форми ОК5 - інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3, довідки ОР 197868 ЦБ/ЦЬ 50106/7 від 06.07.2018 р. № 6201-6210, №6191-6200, надані Головним Управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області; лист ДПІ у Приморському районі; відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №№55650,55651; лист Регіонального сервісного центру МВС України.

У судовому засіданні 18.07.2018 р. було залучено документи до матеріалів справи.

18.07.2018 р. до суду надійшла заява про відкладення підготовчого засідання у справі (вх.№14499/18) від представника позивача, у зв'язку з тим, що позивач дізнався про заяву про скасування заходів забезпечення позову у справі лише 17.07.2018 р., а тому не мав часу для ознайомлення з цим клопотанням та подання заперечень.

Також 18.07.2018 р. до суду надійшло клопотання про роз'єднання позовних вимог (вх.№2-3646/18) від представника відповідача ОСОБА_4, обґрунтована тим, що вимога про розірвання договору не є корпоративним спором та підлягає розгляду у суді загальної юрисдикції, як і вимога про визнання права власності, у цьому ж клопотанні представник ОСОБА_4 просить вжити до позивача заходів для запобігання зловживання процесуальними правами шляхом накладення на позивача штрафу.

У судове засідання 18.07.2018 р. з'явились представник позивача, відповідач ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_2, представник відповідача ТОВ «Інвест-курорт-2», представник відповідача ОСОБА_4 Інші учасники справи у судове засідання не з'явились, повідомлялись про розгляд справи належним чином.

У судовому засіданні 18.07.2018 р. судом запропоновано вирішення питання стосовно клопотання про скасування заходів забезпечення позову та клопотання про роз'єднання позовних вимог відкласти на наступне судове засідання. Протокольно оголошено про відкладення підготовчого судового засідання на 23.07.2018 р.

20.07.2018 р. ОСОБА_2 було подано клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№2-3700/18) до розгляду справи №520/4921/17 Верховним Судом. У судовому засіданні 23.07.2018 р. судом було звернуто увагу на ненадання відповідних доказів, запропоновано відповідачеві на наступне судове засідання надати докази, клопотання залишено відкритим.

Також, ОСОБА_2 було подано пояснення до клопотання про долучення до справи копій документів від 17.07.2018 р. (вх.№14674/18 від 20.07.2018 р.), де вказує, що докази надані з метою усунення сумнівів у фінансовій спроможності відповідачів. У судовому засіданні 23.07.2018 р. докази було залучено до матеріалів справи.

23.07.2018 р. до суду було надано заперечення представника позивача (вх.№14789/18) на клопотання ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 14.06.2018 р. у справі №916/1035/18.

Також, 23.07.2018 р. до суду було надано заперечення представника позивача на клопотання ОСОБА_4 про роз'єднання позовних вимог у справі (вх.№14787/18).

У судове засідання 23.07.2018 р. з'явились представник позивача, представник відповідача ОСОБА_2, представник ТОВ «Інвест-курорт-2», представник ОСОБА_4, представник третьої особи ОСОБА_7 Інші учасники до судового засідання не з'явились, явку представників не забезпечили.

Представником третьої особи ОСОБА_7 було заявлено усне клопотання про надання додаткового часу для надання доказів від третьої особи.

23.07.2018 р. ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про роз'єднання позовних вимог.

Також, ухвалою від 23.07.2018 р. господарського суду Одеської області було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову.

23.07.2018 р. строк підготовчого провадження по справі продовжено до 30.08.2018 р., відкладено підготовче засідання на 06.08.2018 р.

24.07.2018 р. до суду надійшов лист Державної служби фінансового моніторингу України (вх. №14909/18), згідно з яким було повідомлено про відсутність правових підстав для надання інформації на підставі ухвали суду від 03.07.2018 р.

03.08.2018 р. ОСОБА_2 було подано клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів про відправлення пояснень учасникам справи (вх.№15684/18), а також пояснення до клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№15696/18).

06.08.2018 р. до суду надійшла заява представника позивача про встановлення позивачу строку на подання додаткових пояснень та доказів у справі (вх.№15776/18), а також заперечення представника позивача на клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі (вх. №15781/18).

Представником ОСОБА_7 06.08.2018 р. до суду було надано пояснення третьої особи щодо позову (вх.№15815/18).

До судового засідання 06.08.2018 р. з'явились: представник позивача, представник відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_2 особисто, представник відповідача ТОВ «Інвест-курорт-2», представник відповідача ОСОБА_4, представник третьої особи ОСОБА_7

У судовому засіданні 06.08.2018 р. судом було залучено надані представником третьої особи документи до матеріалів справи, клопотання позивача про надання додаткових доказів задоволено, встановлено строк до 13.08.2018 р.

Підготовче засідання було відкладено на 21.08.2018 р. ухвалою господарського суду від 06.08.2018 р.

14.08.2018 р. на виконання протокольної ухвали суду від 06.08.2018 р. представником позивача було подано додаткові пояснення (вх.№16452/18) та докази, зокрема, висновок №024/1/1/002 експертного економічного дослідження від 31.07.2018 р, судового експерта ОСОБА_21, копія декларації ОСОБА_2 про доходи за 2004, 2005, 2010 роки, лист виконавчого комітету ОМР, лист НБУ, заява свідка ОСОБА_22

21.08.2018 р. до господарського суду Одеської області надійшло клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_23, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_13 (вх.№2-4263/18).

Також, 21.08.2018 р. до суду надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову від представника ОСОБА_4 (вх.№2-4264/18).

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову надійшло також від представника ОСОБА_9 (вх.№2-4266/18 від 21.08.2018 р.).

Представником позивача було подано клопотання про приєднання до матеріалів справи копію картки атестованого судового експерта ОСОБА_21 (вх.№17055/18 від 21.082018 р.).

21.08.2018 р. у судове засідання з'явились: представник позивача, представник відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_2 особисто, представник відповідача ТОВ «Інвест-курорт-2», представник ОСОБА_4, представник третьої особи ОСОБА_7, представник відповідача ОСОБА_5

Судове засідання було відкладено у протокольній формі на 27.08.2018 р.

23.08.2018 р. до суду надійшло заперечення на заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_9 про скасування заходів забезпечення позову, встановлених ухвалою від 14.06.2018 р. (вх.№17230/18 від 23.08.2018 р.) від представника третьої особи ОСОБА_7

27.08.2018 р. за вх.№17255/18 було подано заперечення на клопотання ОСОБА_9 про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору від представника позивача, а також за вх.№17256/18 було подано заяву щодо обґрунтування дотримання ОСОБА_1 строків на подання додаткових пояснень у справі №916/1035/18.

Крім того, представником позивача було подано заперечення на клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_9 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2018 р. (вх.№17251/18 від 27.08.2018 р.).

Також, 27.08.2018 р. представником позивача до канцелярії суду було надано додаткові пояснення (вх.№17260/18) щодо висновку експертного економічного дослідження, долученого до додаткових пояснень позивача від 13.08.2018 р.

27.08.2018 р. представником ОСОБА_9 було надано додаткові пояснення до клопотання про залучення до участі у справі (вх.№17262/18).

У судове засідання 27.08.2018 р. з'явились: представник позивача, представники відповідачів ОСОБА_2, ТОВ «Інвест-курорт-2», ОСОБА_4, ОСОБА_5, представники третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_9, а також ОСОБА_2 особисто.

27.08.2018 р. судом було у протокольній формі оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи для розгляду по суті на 30.08.2018 р.

Ухвалою від 27.08.2018 р. було задоволено клопотання ОСОБА_9 про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою від 27.08.2018 р. також було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2018 р. в частині:

- накладення арешту на об'єкт нерухомості - 1/5 від нежитлової будівлі клубу-їдальні, загальною площею 3399,3 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1., що належить ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2»;

- заборони державним реєстраторам (нотаріусам) та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію зміни власника, площі, частки, реєстрації обтяжень та інше, та вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно нежитлової будівлі клубу-їдальні за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3399,3 кв.м., що належить ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2».

Також задоволено клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_9 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2018 р. у справі № 916/1035/18 в частині:

- накладення арешту на об'єкт нерухомості - 1/5 від нежитлової будівлі клубу-їдальні, загальною площею 3399,3 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1., що належить ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2»;

- заборони державним реєстраторам (нотаріусам) та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію зміни власника, площі, частки, реєстрації обтяжень та інше, та вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно нежитлової будівлі клубу-їдальні за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3399,3 кв.м., що належить ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2».

29.08.2018 р. представником позивача було подано заяву (вх.№17532/18) про приєднання до матеріалів справи доказів на виконання ухвал суду.

30.08.2018 р. у судове засідання з'явились представник позивача, представники відповідачів ОСОБА_2, ТОВ «Інвест-курорт-2», ОСОБА_4, ОСОБА_5, представники третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_9, а також ОСОБА_2 особисто.

У протокольній формі було оголошено ухвалу про відкладення до 07.09.2018 р.

07.09.2018 р. у судове засідання з'явились представник позивача, представники відповідачів ОСОБА_2, ТОВ «Інвест-курорт-2», ОСОБА_4, ОСОБА_5, представники третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_9, а також ОСОБА_2 особисто.

Розгляд справи по суті було відкладено ухвалою у протокольній формі на 01.10.2018 р.

10.09.2018 р. від ОСОБА_2 надійшло клопотання (вх.№18421/18) про повернення до з'ясування обставин та перевірки їх доказами та приєднання до матеріалів справи копії судового рішення від 03.09.2018 р.

10.09.2018р. від ОСОБА_7 надійшла апеляційна скарга на ухвалу суду від 27.08.18 по справі № 916/1035/18 про скасування заходів забезпечення позову (зареєстровані за вхід. № 4264/18, вхід. № 4266/18).

13.09.2018 р. господарським судом було зупинено провадження у справі до розгляду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Одеської області від 27.08.2018р. та повернення матеріалів справи з Одеського апеляційного господарського суду до господарського суду Одеської області.

01.10.2018 р. ухвалою суду було поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 10.10.2018 р.

08.10.2018 р. від ОСОБА_2 надійшло клопотання про повернення до з'ясування обставин та перевірки їх доказами та приєднання до матеріалів справи копії судового рішення від 03.09.2018 р. (вх. №20428/18).

10.10.2018 р. судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді на лікарняному.

10.10.2018 р. до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи письмових доказів (вх.№20623/18), а також клопотання представника позивача про визнання дій відповідача з надання суду завідомо неправдивих пояснень щодо фактичних обставин справи зловживанням процесуальними правами (вх.№2-5083/18).

Судове засідання ухвалою від 17.10.2018 р. було призначено на 29.10.2018 р.

26.10.2018 р. до суду надійшла заява про відвід судді Волкову Р.В. (вх.№2-5345/18) від відповідача ОСОБА_2.

Представником позивача було подано заяву про залишення заяви про відвід судді Волкову Р.В. без розгляду (вх.№22001/18 від 29.10.2018 р.) з доданням великої кількості рішень Верховного Суду, що містять правові висновки стосовно залишення без розгляду заяви про відвід у випадку подання останньої з порушенням встановленого порядку.

Представником третьої особи ОСОБА_7 також було подано заяву про залишення заяви про відвід без розгляду (вх. №1-5353/18 від 29.10.2018 р.), до якої теж додано висновки Верховного Суду, що містять аналогічні правові позиції.

Ухвалою від 29.10.2018 р. заява про відвід була залишена без розгляду. Відносно клопотання про визнання дій ОСОБА_2 зловживанням процесуальними правами та застосування до нього заходів процесуального примусу від ОСОБА_7 (вх.№2-5353/18) суд визначив, що не вбачає у діях ОСОБА_2 зловживання процесуальними правами, а тому і відсутні підстави для застосування заходів процесуального примусу, оскільки сторона мала намір скористатися своїми процесуальними правами, що передбачені діючим ГПК України, клопотання відхилено у протокольній формі.

Крім цього, 29.10.2018 р. від ОСОБА_3 було подано клопотання про ознайомлення та відкладення розгляду справи (вх.№22050/18).

У судовому засіданні від 29.10.2018 р. суд відхилив зазначене клопотання у частині відкладення розгляду справи.

29.10.2018 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступне.

Позивач у своїй позовній заяві вказує на те, що 16.03.2015 р. між ОСОБА_16 та ОСОБА_7 укладено договір позики. За умовами вказаного договору ОСОБА_1 отримала у борг від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 5000000,00 грн., які зобов'язалась повернути кредитору у строк до 05.06.2016 р.

ОСОБА_1 була учасником господарських товариств - ТОВ «Інвест-курорт-1» ) та ТОВ «Інвест-курорт-2» (). Частка ОСОБА_1 у кожному із вказаних товариств складала по 60% статутного капіталу кожного товариства.

Оскільки у ОСОБА_1 не було коштів для повернення позики ОСОБА_7, вона вирішила продати належні їй частки в ТОВ «Інвест-курорт-1» та ТОВ «Інвест-курорт-2», а виручені від продажу гроші планувала направити на повернення позики ОСОБА_7

Так, 03.06.2016 р. ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав, за яким її частка в статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» у розмірі 60% перейшла у власність інших осіб - ОСОБА_2 (частка 40%) та ОСОБА_3 (частка 20%).

Другим продавцем за цим договором виступав ОСОБА_5, який разом з ОСОБА_1 продав належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» ОСОБА_4

Таким чином, 03.06.2016 року укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав (далі - Договір), між двома продавцями: ОСОБА_1 (продала частку 60%) та ОСОБА_5 (продав частку 20%), за яким права на частки (разом продано 80%) у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» () перейшли від продавців до трьох покупців: ОСОБА_2 (набув частку 40%), ОСОБА_3 (набула частку 20%) та ОСОБА_4 (набула частку 20%). Вказаний договір купівлі-продажу від 03.06.2016 р. посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. та зареєстрований за № 3095.

В день укладення Договору відбулись загальні збори учасників ТОВ «Інвест-курорт-2». З протоколу ТОВ «Інвест-курорт-2» від 03.06.2016 року (питання №1 порядку денного) вбачається, що ОСОБА_1 відступила свою частку у розмірі 60% на користь ОСОБА_2, якому перейшла частка 40%, та його дружині ОСОБА_3, якій перейшла частка 20% у статутному капіталі товариства.

Рішення щодо відступлення ОСОБА_1 своєї частки на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийнято учасниками одноголосно.

За результатами розгляду питання №2 порядку денного ОСОБА_2 та ОСОБА_3 включено до складу учасників ТОВ «Інвест-курорт-2» із частками у статутному капіталі товариства відповідно 40% та 20%.

Позивач вказує, що сума коштів, яка мала бути сплачена ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складає 3 060 000,00 грн., однак в порушення умов Договору, вказані грошові кошти ОСОБА_1 не отримала.

Позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що на дату укладення Договору діяла Постанова Правління НБУ «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» від 06.06.2013 р. №210, якою встановлено граничну суму розрахунків готівкою: ... «фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу. які підлягають нотаріальному посвідченню, v розмірі 150 000 гривень», сума, вказана в Договорі, не могла бути перерахована ОСОБА_1 покупцями одразу та в повному обсязі, а сплатити готівкою таку суму покупці також не могли.

Позивач пояснює, що оскільки усі учасники договірних відносин багато років знайомі один з одним, враховуючи наявність довірительних відносин, враховуючи терміновий продаж корпоративних прав та значну суму коштів, які необхідно було передати за Договором купівлі-продажу, ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 обіцяли передати кошти в рахунок продажу корпоративних прав протягом найближчого часу. Саме з метою спрощення укладення Договору та щоб не ускладнювати його умовами про порядок сплати коштів в Договорі вказано, що кошти від продажу частки отримані ОСОБА_1 у повному обсязі до підписання Договору, що насправді не відповідає дійсності.

Також позивач вказує на те, що пункт про отримання коштів до його підписання включений до Договору ще й тому, що порядок оплати є істотною умовою договору купівлі-продажу, а тому він має бути зазначений у тексті договору.

Позивач зазначає, що будь-які розрахункові документи ОСОБА_1 не складались та не підписувались, а безготівковий розрахунок також не проводився. Кошти за Договором ані в готівковій формі, ані в безготівковій формі ОСОБА_1 не передавались та не перераховувались. Саме по собі існування застереження в договорі про здійснення розрахунків не належним документальним доказом їх проведення та не замінює собою фінансових розрахункових документів.

Те, що ОСОБА_1 були передані корпоративні права ОСОБА_3 та ОСОБА_2, підтверджується витягом з ЄДРПОУ, відповідно до якого ОСОБА_1 більше не є учасником ТОВ «Інвест-курорт-2».

Позивач вказує, що у зв'язку з порушенням умов Договору, а саме - внаслідок того, що покупці не здійснили розрахунок з ОСОБА_1, позивачка була позбавлена того, на що розраховувала при укладенні Договору, а саме - на отримання грошових коштів від продажу належних їй корпоративних прав для здійснення повного розрахунку з кредитором ОСОБА_7 за договором позики від 16.03.2015 року.

У зв'язку з порушенням Покупцями взятих на себе зобов'язань з оплати вартості отриманих прав, ОСОБА_1 була позбавлена майна, кошти не отримала, а отже і заборгованість перед ОСОБА_7 не була погашена. Ціна договору купівлі-продажу є однією з основних його умов. Неотримання коштів від продажу корпоративних прав, а саме передача належного ОСОБА_1 майна без отримання зустрічного грошового задоволення, дає підстави стверджувати, що внаслідок допущеного порушення умов Договору ОСОБА_1 позбавлена того, на що розраховувала при укладенні Договору.

Позивач вважає, що вищевикладені підстави у відповідності до ч. 2 ст. 651 ЦК України є підставою для розірвання Договорів за рішенням суду за даним позовом у зв'язку з істотним порушенням договору другою стороною, а саме покупцями.

Вимога про скасування рішень загальних зборів заявлена позивачем з метою досягнення належного поновлення корпоративних прав позивача.

Крім цього, позивач заявив вимогу про визнання права власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2», обґрунтовуючи це тим, що ОСОБА_1 була позбавлена права власності внаслідок фактичного обману з боку покупців, а метою цієї вимоги є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Позивач вказує на те, що 03.06.2016 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було підписано два договори (надалі разом - «Договори»):

1. Багатосторонній договір купівлі-продажу корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. за реєстровим №3095 (надалі - «Спірний Договір»), за яким права на частки (разом продано 80%) у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» () перейшли від продавців ОСОБА_1 (продала частку 60%), ОСОБА_5 (продав частку 20%) до трьох покупців: 1) ОСОБА_2 (набув частку 40%), 2) ОСОБА_3 (набула частку 20%) та 3) ОСОБА_4 (набула частку 20%).

2. Багатосторонній договір купівлі-продажу корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-1», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. за реєстровими №3080, укладений між двома продавцями: ОСОБА_1 (продала частку 60%) та ОСОБА_20 (продав частку 20%), за яким права на частки (разом продано 80%) у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-1» () перейшли від продавців до трьох покупців: 1) ОСОБА_2 (набув частку 40%), 2) ОСОБА_3 (набула частку 20%) та 3) ОСОБА_19 (набув частку 20%).

При цьому сума коштів, яка мала бути сплачена ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 внаслідок продажу належної їй частки у розмірі 60% статутного капіталу Товариства за Спірним Договором складала 3 060 000,00 грн.

Крім того, як зазначено вище, 03.06.2016 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також були придбані у ОСОБА_1 60% статутного капіталу ТОВ «Інвест-курорт-1», вартість яких за договором складала 4 140 000,00 грн.

Таким чином, загальна сума грошових коштів, які ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повинні були сплатити ОСОБА_1 03.06.2016 р. за відчуження на їх користь часток у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-1» та ТОВ «Інвест-курорт-2» складає 7200000,00 грн.

У відповіді на відзив позивач вказує, що посилання відповідача на справу №520/4921/17, в якій встановлені обставини того, що спірний договір спрямований на реальне настання правових наслідків та не є фіктивним, не мають значення для вирішення поточного спору.

Позивач зазначає, що у річному оподатковуваному доході нею не відображались кошти за продаж належної їй частки, що додатково підтверджує відсутність отримання оплати за договором.

Довідки та виписки з банківських рахунків підтверджують відсутність надходження коштів від відповідачів шляхом безготівкових розрахунків.

Відповідно до пп. 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004 р. № 22, безготівкові розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді. При цьому розрахунковим документом є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну відповідно до ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Отже, належним доказом, який може підтвердити факт перерахунку грошових коштів за нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу, є саме наведені вище розрахункові документи, які не були надані відповідачами.

Позивач також наголошує на тому, шо відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Таким чином, у випадку якщо сторони дійшли згоди про необхідність нотаріального посвідчення договору укладеного між ними, така форма договору є обов'язковою для сторін при вчиненні цього правочину.

Спірний Договір був посвідчений нотаріусом за угодою сторін, а тому, відповідно до цитованого положення ч. 2 ст. 209 ЦК України, така форма є обов'язковою для цього Договору, у зв'язку з чим та з урахуванням положень Постанови НБУ, розрахунки за Спірним Договором могли відбуватися виключно у безготівковій формі та вони можуть підтверджуватися лише відповідними розрахунковими документами.

Крім того, позивач зазначає, що 09.10.2017 р. представником ОСОБА_1 було отримано відповідь від Державної служби фінансового моніторингу України від 04.07.2018 р. № 2606/820-08, у якій остання зазначила, що правочини щодо купівлі-продажу юридичних осіб (корпоративних прав) підпадають під операції, щодо яких нотаріуси повинні здійснювати первинний фінансовий моніторинг. Крім того у вказаній відповіді зазначено, що нотаріус повинен виконувати обов'язки суб'єкта первинного фінансового моніторингу, якщо він бере участь у підготовні та здійсненні вищезазначених правочинів незалежно від їх суми та наявності чи відсутності у нотаріуса підозр що ці правочини можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом.

П.5 Договору, яким встановлено, що оплату було здійснено до підписання договору у повному обсязі, не може підтверджувати наявність розрахунків, оскільки договір є лише домовленістю між двома чи більше особами, в якій вони викладають свої наміри встановити, змінити чи припинити правовідносини, тому договір є лише сукупністю погоджених сторонами умов.

Фраза у вказаному пункті: «Підписанням цього договору сторони підтверджують те, що розрахунки за частки у Статутному капіталі товариства здійснені повністю» - не дає змогу встановити, чи в дійсності вона підтверджує факт передачі коштів ОСОБА_1, на чому наполягають Відповідачі, чи вона означає, як про це у своїх поясненнях зазначає Позивач, що частки, які відчужуються продавцями за Договором оплачені ними (продавцями) повністю, тобто, частки сплачені і сформовані повністю, що вимагається нормами законодавства.

Також позивач зазначає, що у відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час укладення договору були відсутні кошти, необхідні для купівлі часток у статутному капіталі, що підтверджується отриманою з пенсійного фонду інформацією, а також інформацією, яка розміщена на сайті Одеської міської ради, наданою Департаментом міського господарства Одеської міської ради, інформацією з реєстру речових прав, що підтверджує, зокрема, наявність витрат на придбання нерухомого майна.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заперечують проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування відзиву відповідачі зазначають, що ОСОБА_7 звертався до Київського районного суду м. Одеси з вимогами, зокрема, про визнання фіктивним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» від 03.06.2016 року. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2017 року по справі №520/4921/17 позовні вимоги ОСОБА_7 було задоволено частково, у тому числі визнано фіктивним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» від 03.06.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №3095, та повернуто у власність ОСОБА_1 частку 60% у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2». Однак постановою апеляційного суду Одеської області від 18.12.2017 р. рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відповідачі зазначають на те, що у постанові Одеського апеляційного суду Одеської області від 18.12.2017 р. встановлено, що договір купівлі-продажу часток у статутному капіталі був направлений на реальне виникнення правових наслідків.

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зазначають, що належні докази обтяження майнових прав ОСОБА_1 - зокрема, майнових прав на частку у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» відсутні, повідомляють про те, що дії ОСОБА_1 та ОСОБА_7 направлені на заволодіння корпоративними правами ТОВ «Інвест-курорт-2» та ТОВ «Інвест-курорт-1».

Зазначені обставини дозволяють зробити висновок про наявність ознак фіктивності договору позики та штучне створення правовідносин, оскільки договір позики не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, що є предметом розгляду в іншій судовій справі; при цьому походження зазначених коштів взагалі не відомо, а представник ОСОБА_7 при розгляді справи №520/4921/17 відмовився пояснити підстави та причини надання позики в розмірі 5 млн. грн. без цільового призначення, а ОСОБА_1 не змогла пояснити суду, коли такі кошти були отримані та на що витрачені. Жодного документу в підтвердження передачі суми позики не існують.

Відповідачі зазначають, що доводи позивача про те, що немає доказів на підтвердження переказу коштів на її поточний рахунок з посиланням на ст. 1087 ЦК України та п.п. 1,2 Постанови Правління НБУ № 210 від 06.06.2013 р., яким визначено граничну суму розрахунку готівкою фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 150000,00 гривень, є безпідставними.

Із загального змісту ст. 1087 ЦК України слідує регулювання питання форми розрахунків в безготівковому порядку стосовно діяльності осіб, пов'язаної зі здійсненням ними підприємницької діяльності, що в даному випадку виключається, та навіть і в цьому випадку ч. 2 ст. 1087 ЦК дозволяє особам проводити розрахунки готівкою, якщо інше не встановлено законом.

Відповідачі зазначають, що законодавством України не передбачено обов'язкового укладення договору купівлі-продажу корпоративних прав виключно в нотаріальному порядку, тобто такі правочини можуть відбуватися та укладатися в простій письмовій формі, тому в даному випадку вимоги Постанови НБУ не є обов'язковими до застосування.

Крім того, п.5 Договору встановлено, що гроші продавці отримали у відповідних частках повністю до підписання договору, а тому підписання свідчило про те, що розрахунки за частки у статутному капіталі здійснені повністю та відсутні претензії до покупців по оплаті з боку продавців. З п.8 Договору вбачається, що він укладений вільно, цілеспрямовано, свідомо, добровільно, розумно та на власний розсуд сторін, без будь-якого примусу. Підписи сторін на Договорі посвідчені нотаріально, а тому підписання Договору саме по собі є доказом отримання позивачем коштів, дія Договору припинилась шляхом виконання.

Відповідач вказує, що доводи позивача про скасування рішення загальних зборів учасників ТОВ «Інвест-курорт-2», оформленого протоколом від 03.06.2016 року та визнання за ОСОБА_1 права власності на частку в статутному капіталі ТОВ "Інвест-курорт-2" у розмірі 40 %, яка належала ОСОБА_2, та на частку в статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» у розмірі 20 %, яка належала ОСОБА_3, а всього на частку у розмірі 60 % в статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» є безпідставними з огляду на обставини справи та суперечать приписам чинного законодавства.

П. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 р. «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» передбачено, що безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є чітко визначені підстави, які відсутні у вказаному випадку.

Відповідно до п. 2.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25.02.2016 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів можуть бути:

невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства;

порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів;

позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

П. 2.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25.02.2016 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» передбачено, що під час розгляду відповідних справ господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

За таких обставин ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважають, що відсутні правові підстави для скасування рішень загальних зборів учасників «Інвест-курорт-2» від 03.06.2016р., оформлених протоколом від 03.06.2016 року та визнання за позивачем права власності на частку у розмірі 60 % в статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2».

Представник відповідача ОСОБА_4 у відзиві також заперечує проти задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, вважає підстави для задоволення позовних вимог недостатніми та такими, що не відповідають дійсності, виходячи із наступного.

Зазначає, що частина оскаржуваного договору стосовно купівлі ОСОБА_4 у ОСОБА_5 частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 20% ніяким чином не породжує цивільно-правові відносини між позивачем та ОСОБА_4 Отже, договір купівлі-продажу від 03.06.2016 року в частині купівлі-продажу частки у розмірі 20% статутного капіталу Товариства між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є чинною, дійсною та такою, що сторонами не оспорювалась. Зобов'язання між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були виконані у повному обсязі, про що свідчить відсутність судових спорів за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання вказаного договору купівлі-продажу чи визнання його недійсним.

Підписи сторін на договорі купівлі-продажу, що містять вищенаведені положення, в тому числі і підпис ОСОБА_1, нотаріально засвідченні. Отже, позивач діяла свідомо та цілеспрямовано й бажала реального настання наслідків вказаного правочину, підтверджуючи отримання від покупців (ОСОБА_2 та ОСОБА_3А.) оплати за відчужувану нею частку в статутному капіталі товариства у повному обсязі.

Посилання позивача на невиконання умов договору по розрахунку за відчужувані частки в статутному капіталі із посиланням на недотримання Постанови Правління НБУ №210 від 06.06.2013 р. «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» є необґрунтованим, оскільки відповідно до статті 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін

Законодавством встановлено вичерпний перелік договорів купівлі-продажу, нотаріальне посвідчення яких с імперативною вимогою, порушення якої тягне за собою нікчемність правочину і договір купівлі-продажу частки в статному капіталі не відноситься до договорів, нотаріальне посвідчення яких є обов'язковим, проте таке посвідчення може відбутись за домовленістю сторін, що і мало місце у випадку із нотаріальним посвідченням оскаржуваного договору купівлі-продажу від 03.06.2016 р.

Отже, нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства є диспозитивним, що дає підстави стверджувати, що обмеження, встановлені НБУ, не стосуються такого договору.

Позивач в позовній заяві не зазначає, чому саме має бути розірваний договір купівлі-продажу корпоративних прав в частині придбання ОСОБА_4 20 % статутного капіталу TOB «Інвест-курорт-2» у ОСОБА_5 З позовної заяви жодним чином не вбачається про порушення прав, інтересів Позивача з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час укладення договору купівлі-продажу корпоративних прав.

Представник ОСОБА_4 вказує, що відповідно до положень Пленуму ВГСУ №4 від 25.02.2016 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридично) особи не с правочинами у розумінні статті 202 ЦК України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину і відповідно правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України.

Під час розгляду відповідних справ господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Відповідач зазначає, що позивач була присутня на загальних зборах учасників, що відбувались 03.06.2016 року, особисто брала участь у обговоренні порядку денного і особисто голосувала за прийняті на цих зборах рішення. Таким чином, стверджувати про наявність підстав для визнання рішень недійсними та скасування прийнятих рішень немає обґрунтованих підстав.

Щодо визнання права власності на частку у розмірі 60% в статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2», відповідач вказує, що відповідно до статті 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. При цьому сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Позивач не має підстав витребувати у ОСОБА_24 та у ОСОБА_3 частки в статутному капіталі, що були передані нею на виконання умов оскаржуваного договору, оскільки це є неналежним способом захисту, адже відсутнє порушене право власності позивача, позивач не є власником майна, відсутні правові підстави перебування вказаного майна у власності позивача, майно не вибуло поза волею позивача з його володіння.

З пояснень третьої особи приватного нотаріуса Таранської А.М. вбачається, що в матеріалах нотаріальної справи відсутні документи, що підтверджують факт проведення розрахунків за оспорюваним договором, нотаріус не бачила проведення розрахунків між сторонами.

Третьою особою ОСОБА_7 було надано пояснення щодо позову, з яких вбачається, що в процесі розгляду справи №520/4921/17 учасники справи підтвердили той факт, що розрахунки між сторонами за оспорюваним договором не проводились, на підтвердження чого надає завірені копії пояснень ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_19, ОСОБА_20

Вислухавши представника позивача, відповідачів та їх представників, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом при безпосередньому дослідженні доказів встановлено, що 16.03.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_7 позику у розмірі 5000000,00 грн., зі строком повернення до 05.06.2016 року.

Позивач була учасником ТОВ "Інвест-курорт-2", при цьому частка ОСОБА_1 складала 60% статутного капіталу товариства.

03.06.2016 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було підписано два договори.

Багатосторонній договір купівлі-продажу корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. за реєстровим №3095 (надалі - «Спірний Договір»), за яким права на частки (разом продано 80%) у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» () перейшли від продавців ОСОБА_1 (продала частку 60%), ОСОБА_5 (продав частку 20%) до трьох покупців: 1) ОСОБА_2 (набув частку 40%), 2) ОСОБА_3 (набула частку 20%) та 3) ОСОБА_4 (набув частку 20%).

Багатосторонній договір купівлі-продажу корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-1», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. за реєстровими №3080, укладений між двома продавцями: ОСОБА_1 (продала частку 60%) та ОСОБА_20 (продав частку 20%), за яким права на частки (разом продано 80%) у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-1» () перейшли від продавців до трьох покупців: 1) ОСОБА_2 (набув частку 40%), 2) ОСОБА_3 (набула частку 20%) та 3) ОСОБА_19 (набув частку 20%).

Відповідними положеннями договору визначені, у тому числі, наступні умови, погоджені сторонами:

- п. 2 договору визначає розмір відчужуваної частки та відсутність майнових претензії продавців до товариства;

- п.4 договору встановлює перехід до покупців прав та обов'язків учасника товариства згідно розміру придбаних часток продавців в статутному капіталі товариства;

- п.5 договору визначає продаж частки у розмірі 80 % у статутному капіталі товариства за домовленістю сторін за 4080000,00 грн. та вказує, що «гроші у вказаній сумі продавці отримали у відповідних частках повністю до підписання вказаного договору. Підписання цього договору свідчить про те, що розрахунки за частки у статутному капіталі товариства здійснені повністю», у цьому ж пункті зазначено про відсутність претензій до покупців по оплаті з боку продавців;

-п.8 договору визначає, що договір укладений вільно, цілеспрямовано, добровільно, розумно та на власний розсуд сторін, без будь-якого примусу, як фізичного, так і психічного;

- у п.9 договору вказано, що договір узгоджений протоколом №03/06/2016 Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2» від 03.06.2016 р.

В день укладення договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства, 03.06.2016, були проведені загальні збори учасників ТОВ «Інвест-курорт-1», оформлені протоколом № 03/06/2016.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 має намір відступити свою частку у розмірі 60%, що становить 3060000,00 грн. на користь ОСОБА_2 (40%) та ОСОБА_3, яка є дружиною ОСОБА_2 (20%).

П. 2 протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Інвест-курорт-2» від 03.06.2016 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 включено до складу учасників товариства із частками 40%, що становить 2040000,00 грн., та 20%, що становить 1020000,00 грн., відповідно.

П.п. 3,4 протоколу погоджено рішення ОСОБА_5 про відступлення своєї частки у розмірі 20% на користь ОСОБА_4; та включення ОСОБА_4 до складу учасників ТОВ «Інвест-курорт-2».

Відповідно до п.1 Договору купівлі-продажу від 03.06.2016 р. встановлено, що вартість частки позивачки у розмірі 60% становить 3060000,00 грн. Відомості про статутний капітал у розмірі 5100000,00 грн. підтверджуються також витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 19.02.2018 р.

Позивач стверджує, що в порушення умов договору, кошти в сумі 3060000,00 грн. від продажу належної їй частки не були їй сплачені покупцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ані в готівковій, ані в безготівковій формі.

Позивач пояснює, що оскільки усі учасники договірних відносин багато років знайомі один з одним, враховуючи наявність довірительних відносин, враховуючи терміновий продаж корпоративних прав та значну суму коштів, які необхідно було передати за Договором купівлі-продажу, ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 обіцяли передати кошти в рахунок продажу корпоративних прав протягом найближчого часу. Саме з метою спрощення укладення Договору та щоб не ускладнювати його умовами про порядок сплати коштів в Договорі вказано, що кошти від продажу частки отримані ОСОБА_1 у повному обсязі до підписання Договору, що насправді не відповідає дійсності.

Відповідно до постанови Правління НБУ «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» від 06.06.2013 р. №210, яка була чинною станом на червень 2016 року) гранична сума розрахунків готівкою фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, становила 150 000,00 грн. включно.

Згідно з ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

З аналізу вказаної норми вбачається, що у випадку, якщо сторони дійшли згоди про необхідність нотаріального посвідчення договору, укладеного між ними, така форма договору є обов'язковою для сторін при вчиненні цього правочину.

Матеріалами справи підтверджується, що спірний договір був посвідчений нотаріусом за угодою сторін, а тому, відповідно до положення ч. 2 ст. 209 ЦК України, така форма є обов'язковою для цього договору, у зв'язку з чим та з урахуванням положень Постанови НБУ, розрахунки за спірним Договором могли відбуватися виключно у безготівковій формі та вони можуть підтверджуватися лише відповідними розрахунковими документами.

У матеріалах справи містяться довідки органів Державної фіскальної служби України, які підтверджують суму одержаного доходу за 2016 р. у розмірі 140015,97 грн., за 2017 р у розмірі 121936,72 грн., виписки по рахунках ПАТ «Укрсоцбанк» за 2016-2017 роки, довідка АТ «ОТП Банк» про відсутність операцій по рахунку ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 р. по 14.05.2018 р., також надані податкові декларації платника єдиного податку за 2016-2017 роки, довідка Акціонерного банку «Південний», виписки по рахунках, відкритих в Акціонерному банку «Південний». Зі вказаних доказів вбачається відсутність надходження грошових коштів у розмірі 3060000,00 грн. від ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позивачем було надано нотаріально завірену заяву ОСОБА_1 (вх.№14153/18 від 13.07.2018 р.), в якій вона зазначає, що грошові кошти в сумі 7200000,00 грн. як оплату за частки у статутному капіталі ТОВ "Інвест-курорт-1" та ТОВ "Інвест-курорт-2" за двома договорами від 03.06.2016 року, ніколи не отримувала від ОСОБА_2 та/або ОСОБА_3 та/або їх представників - ані повністю, ані частково, ані до, ані під час оформлення договорів, ані після підписання договорів від 03.06.2016 р. в нотаріальній конторі нотаріуса Таранської А.М. ОСОБА_1 зазначає, що не існує будь-яких платіжних фінансових документів, які б підтверджували перерахування на її поточні рахунки грошових коштів від відповідачів, а також не існує будь-яких розписок, які б підтверджували отримання коштів у готівковій формі (розписок, заяв тощо).

У цій же заяві ОСОБА_1 зазначає, що твердження відповідачів ОСОБА_2 та/або ОСОБА_3 про те, що розрахунки за договором купівлі-продажу від 03.06.2016 року були проведені ними, - є неправдивими, не відповідають дійсності та не можуть бути підтверджені жодним доказом.

ОСОБА_1 зазначає, що наявне посилання в договорі не на "цей", не на "даний" договір, а саме на якийсь "вказаний договір" не свідчить про дійсне проведення розрахунків.

ОСОБА_1 стверджує, що їй нічого не відомо про існування таких договорів, і однозначно стверджує, що не підписувала ніяких інших "вказаних договорів", якими, можливо, передбачено інший порядок або строки розрахунків, зменшення належної до сплати їй суми тощо.

Позивач зазначає, що абстрактна фраза "гроші у вказаній сумі продавці отримали у відповідних частках повністю до підписання вказаного договору" не є доказом проведення розрахунків, оскільки із вказаної фрази не зрозуміло хто визначив "відповідні частки", хто саме отримав належну ОСОБА_1 частку оплати, або належну їй частку визначили як 0%, а інші продавці отримали 100%; оскільки ОСОБА_1 не отримувала коштів, то стверджує, що у неї були відсутні підстави для відображення такого доходу фізичної особи у відповідних деклараціях.

У цій же заяві зазначає, що жодним пунктом Договору не передбачено того, що сторони погодили готівкову форму розрахунків.

Суд зазначає, що з урахуванням наявності у п.2 Договору посилання на те, що частка у статутному капіталі підприємства внесена продавцями повністю на 100 відсотків, пояснення представника позивача, на те, що з п.5 Договору неможливо встановити, чи в дійсності цей пункт підтверджує факт передачі коштів ОСОБА_1, чи він означає, що частки, які відчужуються продавцями за Договором, оплачені ними повністю, сприймаються судом критично.

Крім того, у матеріалах справи міститься нотаріально завірена заява чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_22, в якій він зазначає, що ним було надано нотаріальну згоду на укладення ОСОБА_1 договорів купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-1» та ТОВ «Інвест-курорт-2» від 03.06.2016 р. Зазначає, що ОСОБА_1 не отримувала від ОСОБА_2, ОСОБА_3 ніяких коштів від продажу належної їй частки у ТОВ "Інвест-курорт-1" ані в готівковій, ані в безготівковій формах, та вказана сума досі є несплаченою.

Вказані заяви оцінюються судом критично, оскільки, керуючись аналогією закону при визначенні належності доказів у даному випадку, суд враховує положення абз.2 ч.1 ст. 1051 ЦК України, де зазначено, що свідчення свідків не може бути належним доказом того, що гроші або речі насправді не були одержані або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення інших сторін договорів купівлі-продажу від 03.06.2016 року - ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_19, ОСОБА_20 Суд критично оцінює зазначені письмові пояснення, взяті з матеріалів іншої справи - а саме №520/4921/17, яка розглядалась Київським районним судом м. Одеси.

ОСОБА_25 банку України від 19.07.2018 р. за вих.№50-0007/39550, який міститься у матеріалах справи, повідомляється, що відповідно до постанови Правління НБУ "Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою" від 06.06.2013 р. №210 (яка була чинною станом на червень 2016 року) гранична сума розрахунків готівкою фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, становила 150 000,00 грн. включно. Фізичні особи мали право здійснювати розрахунки на суму, яка перевищує 150000,00 грн., шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок, внесення та/або перерахування коштів на поточні рахунки (у тому числі у депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті).

Таким чином, установлені ОСОБА_25 банком України вимоги поширюються на розрахунки за правочинами за участі суб'єктів господарювання, предметом яких є будь-які матеріальні та нематеріальні блага, які можуть бути оцінені в грошовій формі, у тому числі на проведення розрахунків у готівковій формі зі договором купівлі-продажу корпоративних прав.

Отже, проведення розрахунків за договором купівлі-продажу корпоративних прав між фізичними особами на суму, що перевищувала 7,0 млн. грн., мало здійснюватися шляхом перерахування коштів з поточного рахунку платника на поточний рахунок отримувача, або внесення та/або перерахування коштів платника на поточний рахунок отримувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» фінансова операція підлягає обов'язковому фінансовому моніторингу у разі, якщо сума, на яку вона здійснюється, дорівнює чи перевищує 150 000 гривень (для суб'єктів господарювання, які проводять лотереї або проводять та надають можливість доступу до азартних ігор у казино, будь-яких інших азартних ігор, у тому числі електронне (віртуальне) казино, - 30 000 гривень) або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, еквівалентну 150 000 гривень (для суб'єктів господарювання, які проводять лотереї або проводять та надають можливість доступу до азартних ігор у казино, будь-яких інших азартних ігор, у тому числі електронне (віртуальне) казино, - 30 000 гривень), та має одну або більше ознак, визначених даною статтею, зокрема, фінансові операції з готівкою (внесення, переказ, отримання коштів).

При цьому ч.ч.1,7 ст. 9 цього Закону Частиною 7 статті 9 вказаного Закону визначено, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу відповідно до законодавства зобов'язаний на підставі поданих клієнтом (представником клієнта) офіційних документів або засвідчених в установленому порядку їх копій (якщо інше не передбачено цим Законом) здійснювати ідентифікацію та верифікацію клієнта (представника клієнта); має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов'язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для ідентифікації, верифікації, вивчення клієнта, уточнення інформації про клієнта, а також для виконання таким суб'єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

При цьому суб'єктом первинного фінансового моніторингу є нотаріуси відповідно до п.г) ч.2 ст. 5 цього Закону.

Зазначене підтверджується також наявним у матеріалах справи листом Державної служби фінансового моніторингу №2606/820-08 від 04.07.2018 р.

Крім того, представником позивача було надано висновок експертного економічного дослідження від 31.07.2018 року №024/1/1-002, проведений на замовлення адвоката ОСОБА_6 від 23.07.2018 р. згідно з договором на проведення експертного дослідження №024/1/1-002 від 23.07.2018 р.

На вирішення експертного економічного дослідження було поставлено наступні питання:

1. Чи підтверджується документально розрахунок доходів ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) за період 01.01.2007 року - 01.06.2016 року в сумі 461581,86 грн.?

2. Чи підтверджується документально розрахунок доходів ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) за період 01.01.2007 р. - 01.06.2016 р. в сумі 4995784,25 грн.?

3. Чи підтверджується документально грошові розрахунки за придбання 03.06.2016 року ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) в сумі 1020000,00 грн. та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) в сумі 2040000,00 грн. за придбання часток в розмірі 20% та 40 % відповідно у статутному капіталі ТОВ "Інвест-курорт-2" ()?

За результатами дослідження у відповідь на перше питання експерт зазначив, що проведеним дослідженням наданих документів підтверджується документально розрахунок доходів ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) за період 01.01.2007 року - 01.06.2016 року в розмірі оподаткованого доходу 286534,09 грн. та в сумі грошового доходу 175047,77 грн.

За результатами дослідження у відповідь на друге питання експерт зазначив, що проведеним дослідженням наданих документів підтверджується документально розрахунок доходів ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) за період 01.01.2007 р. - 01.06.2016 р. в розмірі оподаткованого доходу 392142,40 грн. та в сумі грошового доходу 435646,70 грн. Та на підставі наданих документів не підтверджується документально розрахунок доходів ОСОБА_2 за вказаний період у сумі 4167995,15 грн.

У відповідь на третє питання експертом зазначено, що проведеним дослідженням документально не підтверджується грошові розрахунки за придбання 03.06.2016 р. ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) часток у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» () в загальній сумі 3060000,00 грн., у тому числі від ОСОБА_2 в сумі 2040000,00 грн. та від ОСОБА_3 в сумі 1020000,00 грн.

У висновку експерта було досліджено надані позивачем матеріали, зокрема, докази, які витребовувалися у органів ДФС України, Пенсійного фонду тощо, а також договори купівлі-продажу, що надавалися на підтвердження фінансової спроможності відповідачів сплатити 3060000,00 грн. за оспорюваним договором купівлі-продажу часток у статутному капіталі, а саме - за якими ОСОБА_2 були відчужені об'єкти нерухомості: за договором від 21.04.2009 р. (реєстровий №395, сума договору 1505798,21 грн.), від 21.04.2009 р. (реєстровий №402, сума договору 1638384,22 грн.), від 23.11.2009 р. (реєстровий №1300, сума договору 1019905,00 грн.).

Суд відноситься до висновку експерта критично у зв'язку з тим, що відповідно до ч.7 ст. 98 ГПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Водночас, вказаний документ сприймаються судом як письмовий доказ відповідно до ст. 73 ГПК України з урахуванням його належності та допустимості.

Крім того, суд враховує також пояснення та докази, надані листом виконавчого комітету Одеської міської ради від 31.07.2018 р., додатком до якого надані декларації про доходи, зобов'язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця щодо себе та членів своєї сім'ї та подані ОСОБА_2 у період з 2005 р. по дату листа.

Відповідно до ч.1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які розписки.

Аналізуючи вказане, суд приходить до висновку про відсутність у матеріалах справи доказів проведення безготівкового розрахунку між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на суму 3060000,00 грн. або на будь-яку іншу суму.

У матеріалах справи також відсутні докази готівкового розрахунку за Договором купівлі-продажу від 03.06.2016 р.

Враховуючи зазначене вище, суд встановив, що належним доказом розрахунку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з позивачем ОСОБА_1 за придбану частку у статутному капіталі ТОВ "Інвест-курорт-2" має бути платіжний документ про перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок (у тому числі у депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті) відповідно до вимог постанови Правління ОСОБА_25 банку України від 06.06.2013 року № 210.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Тому, з урахуванням того, що договір може свідчити виключно про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, суд вважає, що здійснення розрахунку пов'язується не з фактом підписання договору, а з фактом передання коштів від покупця до продавця, що має бути підтверджено належними доказами.

При цьому суд критично розцінює посилання відповідачів на наявність у договорі п.5, у якому встановлено, що гроші продавці отримали у відповідних частках повністю до підписання договору, а тому підписання свідчило про те, що розрахунки за частки у статутному капіталі здійснені повністю та відсутні претензії до покупців по оплаті з боку продавців, з урахуванням того, що наявність договору не може замінити наявність розрахункових документів, що свідчать про виконання сторонами умов такого договору.

Згідно з ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.2 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

За змістом ч.1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. А ч.1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.4 ст. 692 ЦК України, якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

При цьому згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13 : «Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати». (Постанова ВГСУ від 22 лютого 2017 р., справа № 922/1720/16 , ЄДРСРУ № 64916309; та від 06 лютого 2017 р., справа № 909/932/15 , ЄДРСРУ № 64621002).

Очевидним є, що при укладанні договору купівлі-продажу від 03.06.2016 року, продавець ОСОБА_1 очікувала отримання оплати від продажу корпоративних прав у ТОВ «Інвест-курорт-2». При цьому ціна договору купівлі-продажу є однією з основних його умов. Відсутність проведення розрахунку за продаж частки 60% статутного капіталу ТОВ "Інвест-курорт-2", а саме передання майнових прав без отримання зустрічного грошового задоволення, дає підстави для висновку, що позивач була позбавлена того, на що розраховувала при укладенні договору купівлі-продажу від 03.06.2016 року.

З урахуванням вказаного, суд вважає, що істотне порушення договору покупцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є доведеним і достатнім для розірвання договору купівлі-продажу від 03.06.2016 року відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Разом з тим суд звертає увагу, що ОСОБА_1 заявлено вимогу про розірвання договору купівлі-продажу від 03.06.2016 року у повному обсязі, тобто, щодо продажу 80% статутного капіталу ТОВ "Інвест-курорт-2". Вказаний договір є багатостороннім, та права на частки у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» перейшли від продавців ОСОБА_1, ОСОБА_5 до трьох покупців: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В той же час суд не вбачає підстав для задоволення вказаної вимоги у повному обсязі з урахуванням того, що позивачці належала виключно частка у розмірі 60% у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2».

Протягом розгляду справи позивачем не доводився факт наявності або відсутності розрахунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а вимоги та заперечення стосувались лише продажу частки ОСОБА_1 (60%) та користь ОСОБА_2 (40%) та ОСОБА_3 (20%), то суд вважає можливим розірвати договір купівлі-продажу від 03.06.2016 року в частині продажу ОСОБА_1 своєї частки розміром 60% статутного капіталу у ТОВ "Інвест-курорт-2" на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Враховуючи складну структуру договору купівлі-продажу від 03.06.2016 року, розірвання його окремої частини не вплине на договірні правовідносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Позивачем також заявлено вимогу про скасування протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Інвест-курорт-2" від 03.06.2016 року. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 03.06.2016 року та протокол є взаємопов'язаними та направленими на перехід часток у статутному капіталі ТОВ "Інвест-курорт-2" від учасників, що вибувають до покупців та включення останніх до складу учасників товариства.

Розірвання договору купівлі-продажу тягне за собою відповідні зміни у статутному капіталі ТОВ "Інвест-курорт-2", а відтак рішення загальних зборів ТОВ "Інвест-курорт-2", оформлене протоколом від 03.06.2016 року, підлягає частковому скасуванню.

Посилання відповідачів на те, що протокол загальних зборів може бути визнано недійсним, не мають відношення до обставин справи та не враховуються судом, оскільки за своєю правовою природою такі вимоги як «визнання рішення недійсним» та «скасування рішення» є альтернативними, оскільки мають різні правові наслідки, зокрема, через різницю в часі такого акта. У разі визнання акта недійсним у суду немає потреби скасовувати його, оскільки визнання недійсним означає, що він не породив правових наслідків із дня його вчинення. Скасування ж акта означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням.

Враховуючи встановлені законодавцем права покупця вимагати оплати товару чи права покупця вимагати повернення неоплаченого товару у спірних відносинах, обрання позивачем права вимоги від відповідачів повернення неоплачених за спірними договором корпоративних прав повністю узгоджується із наведеними нормами ЦК України.

У вирішенні корпоративних спорів господарським судам слід виходити з того, що особа стає носієм корпоративних прав з моменту набуття права власності на акції акціонерного товариства або вступу до інших господарських товариств.

Таким чином, повернення корпоративних прав позивачу можливе, в т.ч. шляхом припинення корпоративних правовідносин ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як учасників ТОВ "Інвест-курорт-2" та застосування механізму поновлення у цих корпоративних правовідносинах позивача, виходячи з приписів чинного законодавства, яким врегульовані правовідносини набуття, припинення корпоративних прав та їх реєстрації.

Оскільки позивач не має правового статусу учасника ТОВ "Інвест-курорт-2", то він позбавлений можливості провести загальні збори його учасників, а також не вправі спонукати відповідачів провести такі збори та прийняти рішення про внесення змін до статуту щодо зміни учасників. Неможливо в даному випадку провести реєстрацію змін до статуту на підставі інших правочинів, оскільки для їх вчинення вимагається волевиявлення обох сторін.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Крім того зазначений у ст. 16 ЦК України перелік способів захисту цивільних прав не є вичерпним; на вимогу позивача суд може застосувати й інші, ніж передбачені цією статтею, способи захисту прав, якщо вони не суперечать законодавству і не порушують права інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Такий спосіб захисту як скасування акта (що має правовим наслідком припинення його дії/чинності з моменту набрання чинності рішенням як суду, так і іншого компетентного органу (в т. ч., наприклад, зборів учасників господарського товариства чи органу управління товариством)) аж ніяк не протирічить чинному законодавству, не обмежений у використанні різними юрисдикціями та може бути реалізований як у судовому, так і в позасудовому порядку.

В результаті системного аналізу положень ЦК України та спеціального Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу (ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Разом з тим, враховуючи, що протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Інвест-курорт-2" прийняті рішення, які стосуються як ОСОБА_2, ОСОБА_3, так і ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відсутні підстави для скасування рішень загальних зборів від 03.06.2016 року у повному обсязі.

Отже, суд дійшов висновку, що після часткового розірвання договору купівлі-продажу від 03.06.2016 року, є підстави для захисту порушеного права ОСОБА_1 у заявлений спосіб шляхом скасування рішення загальних зборів ТОВ "Інвест-курорт-2", оформленого протоколом № 03/06/2016 від 03.06.2016 року, в частині рішень, які стосуються саме корпоративних прав позивача, зокрема, пунктів оспорюваного рішення загальних зборів учасників товариства щодо відступлення частки ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та включення їх до складу учасників ТОВ "Інвест-курорт-2".

Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом враховано, що вказаний спосіб захисту порушеного права не є належним, оскільки відсутнє порушене право власності позивача, позивач не є власником майна, відсутні правові підстави перебування вказаного майна у власності позивача, майно не вибуло поза волею позивача з його володіння.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Крім того, наслідком визнання права може бути визнання наявності або відсутності обов'язків у особи або їх припинення, визнання особи такою, що втратила право, визнання наявності правовідносин тощо, про що також можуть заявлятися позовні вимоги.

Разом з тим, що Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", який є спеціальним законом щодо реєстрації юридичних осіб, не передбачає вчинення реєстраційних дій на підставі судових рішень про визнання права власності.

Решта доводів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Розірвати договір купівлі-продажу частки у розмірі 80 % статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-2" (65062, м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, ) від 03.06.2016 року, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_5, з однієї сторони, та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., зареєстрований за № 3095, в частині продажу ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своєї частки у розмірі 60 % статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-2" (65062, м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, ).

3. Скасувати рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-2" (65062, м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, ), оформлене протоколом від 03.06.2016 року, в частині рішень по наступним питанням:

- питанню № 1 порядку денного про відступлення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-2" (65062, м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, ) у розмірі 40 % та ОСОБА_3 частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-2" (65062, м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, ) у розмірі 20 %;

- питанню № 2 порядку денного про включення до складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-2" (65062, м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, ) ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 29.10.2018р. Повний текст рішення складений та підписаний 07 листопада 2018 р.

Суддя Р.В. Волков