ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року Справа № 903/298/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - адвокат, представник за договором про надання правової допомоги

від 01.05.2018р. та ордеру серії ВЛ №000035299 від 23.10.2018р.

від відповідача: ОСОБА_2 - адвокат, представник за довіреністю від 30.11.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище", с.Топилище, Іваничівського району Волинської області

на рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 23.07.18р. суддею Войціховський В.А. о 11:52 год. у м.Луцьку, повний текст складено 25.07.18р.

у справі № 903/298/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Золочів ТХ", м.Золочів, Золочівського району Львівської області

до Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище", с.Топилище, Іваничівського району Волинської області

про визнання додаткової угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 23.07.2018р. у справі №903/298/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Золочів ТХ" до Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" про визнання додаткової угоди недійсною - задоволено.

Додаткову угоду від 28.03.2018р. до договору №110-17 від 22.08.2017р. (про розірвання договору), укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Золочів ТХ" та Фермерським господарством "Агроінвест-Топилище", визнано недійсною.

Стягнуто з Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Золочів ТХ" 1 762,00грн. витрат по сплаті судового збору та 5000,00грн. витрат по оплаті професійної правничої допомоги адвоката.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Фермерське господарство "Агроінвест-Топилище" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- обґрунтовує, що вимоги ТОВ "Золочів ТХ" до ФГ "Агроінвест-Топилище" згідно договору №110-17 від 22.08.2017р., в частині сплати вартості техніки, є припиненими у звязку із підписанням додаткової угоди 28.03.2018р. та фактичною передачею (поверненням) техніки;

- стверджує, що для ФГ "Агроінвест-Топилище", яке діяло добросовісно, не має юридичної сили обмеження щодо повноважень представника ТОВ "Золочів ТХ", навіть якби вони існували на момент укладення договору. В свою чергу, ТОВ "Золочів ТХ" не надано належних доказів, що підтверджували б недобросовісність у діях ФГ "Агроінвест-Топилище";

- покликається на постанови Вищого господарського суду України №924/336/17 та постанови Верховного суду України №5011-31/17917-2012, №922/796/15, де зазначено щодо правового аналізу змісту ч.1 ст.241 ЦК, який дозволяє дійти висновку про те, що законодавець не ставить схвалення правочину в обов'язкову залежність від наявності рішень окремих органів управління товариства, оскільки підтвердженням такого схвалення закон визначає вчинені на його виконання дії особи, в інтересах якої його було укладено, і такі дії повинні свідчити про прийняття правочину до виконання;

- звертає увагу суду, що матеріалами даної справи, виходячи із наявних доказів та пояснень, встановлено такі факти та обставини:

1) проект та текст додаткової угоди було попередньо узгоджено із керівником позивача, враховуючи ту обставину, що керівник ТОВ "Золочів ТХ" зобовязувався особисто бути присутнім під час підписання додаткової угоди, актів та накладних документів на повернення техніки;

2) у графі біля місця підпису керівника власноручно здійснено допис "І. Волинець" підпис та скріплено печатку; ОСОБА_3 є штатним юристом позивача - з огляду на те, що всі юридичні моменти щодо додаткової угоди та інше узгоджувались саме із ним. Факт існування працівника у штаті позивача підтверджується також й його керівником. Враховуючи обовязок доказування вказаних фактів на позивачу, останнім даного факту не спростовано та не заперечено;

3) прибувший представник на місце отримання/повернення техніки - ОСОБА_3 мав із собою оригінал печатки ТОВ "Золочів ТХ" - враховуючи те, що відповідальним за збереження, розпорядження та використання печатки товариства згідно законодавства е керівник, то цілком правомірно стверджувати, що саме керівник надавши печатку ОСОБА_4 уповноважив його на підписання необхідних та погоджених документів із відповідачем. Враховуючи обовязок доказування вказаних фактів на позивачу, останнім даного факту не спростовано та не заперечено;

4) ТОВ "Золочів ТХ" наводить до суду власне часткове заперечення щодо існування нібито підпису не уповноваженої особи позивача, натомість повністю замовчує факт скріплення всіх "спірних" документів власною печаткою;

5) присутнім представником позивача неодноразово підтверджувався той факт, що техніка, котра була позивачем отримана, а відповідачем повернення на підставі оспорюваних ними документів, із 28.03.2018р. знаходиться у самого ж позивача. Додатковим доказом є акт огляду техніки від 05.04.2018р. колом осіб із штату позивача;

- вважає, що ТОВ "Золочів ТХ" здійснило достатньо правових вчинків та інших конклюдентних дій, котрі свідчать про визнання та схвалення додаткової угоди від 28.03.2018р. (про розірвання договору) до договору №110-17 від 22.08.2017р., укладену між ФГ "Агроінвест-Топилище" та ТОВ "Золочів ТХ", підписаних із врахуванням її виконання - акту, накладної на повернення;

- констатує, що в даному випадку судом самостійно без правового обґрунтування, керуючись власною думкою, котра співпадає лише із оманливим твердженням відповідача та не співпадає із чинним законодавством України зроблено підміну понять при оцінці існуючих доказів та врахування їх при винесені рішення;

- стверджує, що при прийняті рішення у даній справі, господарський суд порушив норми процесуального права, не взявши до уваги вже існуючі та цілком обґрунтовані докази у даній справі, тощо.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №918/219/18 у складі: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Розізнана І.В., суддя Філіпова Т.Л..

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.08.2018р. у справі №903/298/18 апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" рішення Господарського суду Волинської області від 23.07.18р. у справі №903/298/18 залишено без руху та встановлено скаржнику термін для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги.

10.09.2018р. до суду від Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" надійшла заява від 06.09.2018р. №06-1/09 про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.09.2018р. поновлено Фермерському господарству "Агроінвест-Топилище" строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Волинської області від 23.07.2018р. у справі №903/298/18, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" на рішення господарського суду Волинської області від 23.07.2018 у справі №903/298/18 та розгляд апеляційної скарги призначено на 07.11.2018р. об 11:00год..

У відповідності до абз.3 п.3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. ліквідовано Рівненський апеляційний господарський суд та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку області, з місцезнаходженням у місті Рівному.

Частиною 6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

05.10.2018р. в газеті "Голос України" опубліковано оголошення про початок роботи Північно-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №992 від 01.10.2018р. "Про комісію для передачі судових справ та матеріалів" згідно акта здачі судових справ від 03.10.2018р. до Північно-західного апеляційного господарського суду передана апеляційна скарга Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" на рішення Господарського суду Волинської області від 23.07.2018р. у справі №903/298/18.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №903/298/18 у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О., суддя Тимошенко О.М..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2018р. справу №903/298/18 прийнято до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О., суддя Тимошенко О.М. та її розгляд призначено на 23.10.2018р. об 16:00год..

17.10.2018р. до Північно-західного апеляційного господарського суду від Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/298/18, забезпечення проведення якої просить у Господарському суді Київської області, або у Господарському суді міста Києва, або у Північному апеляційному господарському суді, або у Голосіївському районному суді міста Києва.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2018р. клопотання Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/298/18 задоволено та забезпечення проведення якої доручено у Господарському суду Київської області (адреса: МСП 01032, м.Київ-32, вул.Симона Петлюри, 16/108).

22.10.2018р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Золочів ТХ" надійшов письмовий відзив від 17.10.2018р. №1 на апеляційну скаргу.

22.10.2018р. до суд від ТОВ "Золочів ТХ" надійшла заява від 17.10.2018р. про недопущення зловживання процесуальними вправами відповідачем.

23.10.2018р. до суд від ТОВ "Золочів ТХ" надійшло клопотання від 23.10.2018р. про відшкодування судових витрат по справі №903/298/18, зокрема просить відшкодувати за рахунок ФГ "Агроінвест-Топилище" понесені судові витрати на стадії апеляційного розгляду справи, а саме витрати на надання професійної правової допомоги в розмірі 5000,00грн..

Представник скаржника в судовому засіданні 23.10.2018р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення Господарського суду Волинської області від 23.07.2018р. у справі №903/298/18 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Також, просив зменшити позивачу розмір відшкодування витрат на надання професійної правової допомоги.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.10.2018р. та у письмовому відзиві від 17.10.2018р. №1 на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд рішення Господарського суду Волинської області від 23.07.2018р. у справі №903/298/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України, здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст.270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 22.08.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Золочів ТХ" (продавець) та Фермерським господарством "Агроінвест-Топилище" (покупець) було укладено договір №110-17, згідно умов якого, продавець зобовязався передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську техніку зернову сівалку HorschPronto 6 DC PPF (виробництво Німеччина) в кількості 1 шт., 2017 року виготовлення договірною вартістю 115 000 Євро, що еквівалентно національній валюті України на день укладення договору становило 3 474 115,50грн..

Вказану угоду зі сторони продавця було підписано та скріплено печаткою ТОВ "Золочів ТХ" директором ОСОБА_5, а зі сторони покупця відповідно підписано та скріплено печаткою головою ФГ "Агроінвест-Топилище" ОСОБА_6, відповідно до преамбули угоди від 22.08.2017р. зазначені посадові особи діяли виключно на підставі та згідно Статутів субєктів господарювання.

Умовами Розділу 3 Строки та умови поставки договору №110-17 від 22.08.2017р. сторонами було визначено, що доставка товару покупцю здійснюється продавцем власними засобами та за власний рахунок з місцем передачі зернової сівалки с.ТопилищеІваничівського району Волинської області впродовж трьох календарних днів з моменту підписання угоди, але не пізніше 25.08.2017р..

Розділу 4 Умови оплати договору №110-17 від 22.08.2017р. сторонами було узгоджено, що покупець зобовязується здійснити оплату за товар шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця впродовж чотирьох календарних днів з моменту підписання угоди.

29.03.2018р. між ТОВ "Золочів ТХ" та ФГ "Агроінвест-Топилище" було підписано додаткову угоду до договору №110-17 від 22.08.2017р. у відповідності до котрої, за наявності існування попередніх домовленостей, направлених на розірвання договору №110-17 від 22.08.2017р., припинення його дії та припинення будь-яких зобовязань у сторін одна до одної, а також взагалі подальшій дії договору №110-17 від 22.08.2017р., сторони прийшли до згоди:

- про розірвання договору №110-17 від 22.08.2017р. із 28.03.2018р.,

- про зобовязання ФГ "Агроінвест-Топилище" в строк до 29.03.2018р. передати, а ТОВ "Золочів ТХ" прийняти раніше переданий товар зернову сівалку HorschPronto 6 DC PPF 2017 року виготовлення в якості виконання раніше взятих зобовязань на підставі договору №110-17 від 22.08.2017р.,

- про повернення зернової сівалки HorschPronto 6 DC PPF 2017 року виготовлення на підставі видаткової накладної на повернення товару та/або шляхом додаткового оформлення акту приймання-передачі (повернення) товару,

- про відсутність у сторін одна до одної жодних претензій згідно договору №110-17 від 22.08.2017р.,

- про відсутність у ТОВ "Золочів ТХ" за наслідками підписання додаткової угоди будь-яких фінансових та/або майнових претензій (як в частині сплати суми заборгованості за товар, так і в частині сплати інших можливих нарахувань курсової різниці, пені, штрафу, тощо) до ФГ "Агроінвест-Топилище" згідно договору №110-17 від 22.08.2017р..

Також, відповідно до зазначеної додаткової угоди 29.03.2018р. між ТОВ "Золочів ТХ" та ФГ "Агроінвест-Топилище" було підписано акт передачі-приймання товару відповідно до котрого ФГ "Агроінвест-Топилище" передало, а ТОВ "Золочів ТХ" прийняло раніше переданий товар зернову сівалку HorschPronto 6 DC PPF 2017 року виготовлення із зазначенням при цьому відсутності у сторін претензій стосовно комплектації та стану сівалки, претензій сторін одна до одної, відповідності сівалки на момент її передачі стандартам та вимогам Продавця.

29.03.2018р. між сторонами було підписано накладну №1 повернення постачальнику сівалки HorschPronto 6 DC PPF 2017 року виготовлення.

За вказаних обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Золочів ТХ" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" про визнання недійсною додаткової угоди від 28.03.2018р. (про розірвання договору) до договору №110-17 від 22.08.2017р., укладеної між Фермерським господарством "Агроінвест-Топилище" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Золочів ТХ".

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач посилається на укладення спірного правочину зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "Золочів ТХ" особою, яка взагалі не була на це уповноважена, а також на відсутність подальшого схвалення товариством спірної додаткової угоди.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 23.05.2018р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі №903/298/18, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено її розгляд в підготовчому судовому засіданні.

07.06.2018р. до Господарського суду Волинської області від Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" надійшов відзив №05-3/06 від 05.06.2018р., в якому відповідач, посилаючись на ст.ст.12, 203, 204, 215, 241 ЦК України засвідчує на відсутності підстав для визнання додаткової угоди від 28.03.2018р. до договору №110-17 від 22.08.2017р. (про розірвання договору), укладеної між ТОВ "Золочів ТХ" та ФГ "Агроінвест-Топилище" недійсною, вказавши, що для ФГ "Агроінвест-Топилище", яке при укладенні спірної Додаткової угоди діяло добросовісно, не має юридичної сили обмеження щодо повноважень представника ТОВ "Золочів ТХ", навіть якби вони існували на момент укладення договору. В свою чергу, позивачем не надано належних доказів в підтвердження недобросовісності дій відповідача.

Вказує, що з матеріалів даної справи вбачається, що проект та текст додаткової угоди було попередньо узгоджено із керівником товариства позивача. Так, у графі біля місця підпису керівника власноручно здійснено допис "І.Волинець", наявний підпис, а також печатка товариства. ОСОБА_3 є штатним юристом товариства позивача (з огляду на те, що всі юридичні моменти щодо додаткової угоди та інше узгоджувались саме із ним). Факт існування працівника у штаті позивача підтверджується також й його керівником.

Зазначає, що ОСОБА_3 мав із собою оригінал печатки ТОВ "Золочів ТХ", а враховуючи те, що відповідальним за збереження, розпорядження та використання печатки товариства згідно з чинними нормами законодавства є керівник, то цілком правомірно стверджувати, що саме керівник, надавши печатку ОСОБА_4, уповноважив його на підписання необхідних та погоджених документів із відповідачем, а ТОВ "Золочів ТХ" наводить до суду власне часткове заперечення щодо існування нібито підпису не уповноваженої особи позивача, натомість повністю замовчує факт скріплення всіх спірних документів власною печаткою.

Покликається на те, що, що присутнім представником позивача неодноразово підтверджувався той факт, що техніка, котра була позивачем отримана по договору, а відповідачем повернена на підставі оспорюваної додаткової угоди, з 28.03.2018р. знаходиться у самого ж позивача.

02.07.2018р. до Господарського суд Волинської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№01-55/6681/18) з документами в обґрунтування останньої, в якому зазначає, що виходячи із відзиву на позовну заяву, відповідач не заперечує факту підписання спірної додаткової угоди від 28.03.2018р. про розірвання договору не з директором товариства позивача - ОСОБА_5, а з новоприйнятим працівником ТОВ "Золочів ТХ"-ОСОБА_4, якому не було, на думку позивача, надано повноважень на її підписання. Позиція відповідача про відсутність потреби в письмовій довіреності суперечить загальним засадам права, а наявність або відсутність печатки субєкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Обґрунтовує те, що визначена додаткова угода від 28.03.2018р., акт передачі-приймання товару від 29.03.2018р. зі сторони ФГ "Агроінвест-Топилище" було підписано та скріплено печаткою головою господарства ОСОБА_6, а зі сторони ТОВ "Золочів ТХ" визначені документи, хоча у останніх і було визначено прізвище та ініціали директора товариства ОСОБА_5, було підписано (із засвідченням прізвища та ініціалів особи та її підпису) та скріплено печаткою господарюючого субєкта ОСОБА_4, прийнятим у ТОВ "Золочів ТХ" на роботу на посаду юриста 09.10.2017р. згідно наказу №216. Долученою до матеріалів справи довідкою від 02.05.2018р. стверджується те, що ТОВ "Золочів ТХ" довіреність на імя ОСОБА_3 для представлення інтересів товариства перед ФГ "Агроінвест-Топилище" не видавалась.

Водночас засвідчує, що фактична поставка позивачем на виконання договору зернової сівалки HorschPronto 6 DC PPF (виробництво Німеччина) в кількості 1 шт., 2017 року виготовлення відповідачу відбулась в серпні місяці 2017 року відразу після укладення та підписання між сторонами договору №110-17, хоча така поставка не була оформлена документально у вигляді підписання між сторонами та обміну товарно-супровідної документації.

Вказаний документ було оформлено між сторонами лише 01.02.2018р. шляхом підписання головою ФГ "Агроінвест-Топилище" ОСОБА_6 та скріплення печаткою господарства накладної №19-07 від 01.02.2018р..

Цією ж датою відповідачем на адресу позивача було скеровано гарантійний лист від 01.02.2018р. за підписом голови ФГ "Агроінвест-Топилище" ОСОБА_6 про гарантування оплати ТОВ "Золочів ТХ" в гривні в сумі еквівалентній 115 000 Євро по оплаті вартості зернової сівалки HorschPronto 6 DC PPF 2017 року виготовлення, поставленої згідно з договором №110-17 від 22.08.2017р. та про відстрочення терміну оплати, встановленого п.3.3 договору з 26.08.2017р. до 15.02.2018р.. При цьому відповідач підтверджує вчасне отримання фермерським господарством зернової сівалки (в погоджений між сторонами термін) та відсутність у субєкта господарювання претензій і зауважень щодо строків поставки.

У звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе згідно з договором від 22.08.2017р. та у відповідності до гарантійного листа від 01.02.2018р. зобовязань, ТОВ "Золочів ТХ" 08.02.2018р. та повторно 14.03.2018р. на адресу ФГ "Агроінвест-Топилище" було направлено звернення (вимоги) від 07.02.2018р. та від 14.03.2018р. про проведення належних розрахунків по оплаті отриманої зернової сівалки на суму 115 000 Євро. Доказами направлення вимог виступають долучені до матеріалів справи фіскальні чеки відділення звязку та описи вмісту вкладень цінних листів від 08.02.2018р. та від 14.03.2018р..

Також, просив суд у випадку задоволення позовних вимог відшкодувати позивачу понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00грн. за рахунок відповідача.

Крім того позивачем долучено до матеріалів справи супровідний лист від 05.07.2018р. (вх.№01-55/6932/18) з копіями акту передачі-приймання товару від 29.03.2018р., наказу №216 від 09.10.2017р. про прийняття на роботу ОСОБА_4 на посаду юриста ТОВ "Золочів ТХ", посадової інструкції юриста ТОВ "Золочів ТХ" та накладну на повернення постачальнику сівалки від 29.03.2018р. №1.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 05.07.2018р. було закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 23.07.2018р.

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Волинської області від 23.07.2018р. у справі №903/298/18 позов задоволено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Також, за ст.16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст.215 ЦК України.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України);

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 "Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Важливим елементом угоди є воля та її зовнішній вияв волевиявлення. Наявність угоди свідчить про те, що обидва учасника бажали укласти угоду і що їхній зовнішній вияв волі (волевиявлення) відповідає внутрішній волі. Єдність внутрішньої волі і волевиявлення характерна для угоди, оскільки не відповідність внутрішній волі і волевиявлення означає, що справжньої волі, справжнього бажання укласти угоду немає.

У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оскаржуваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).

Нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини). Натомість оскаржуваний правочин

Цивільний кодекс України імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину у порядку, передбаченому процесуальним законом. При цьому оскаржуваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за ст.204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.

Таким чином, при вирішенні позову про визнання недійсним оскаржуваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

При цьому, пред'явлення позову про визнання недійсним правочину не є універсальним способом захисту прав, а застосовується з метою припинення для сторін правочину встановлених у ньому зобов'язань, проведення реституції сторін правочину, або відшкодування шкоди, заподіяної сторонам недійсного правочину.

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими. Обов'язком позивача, відповідно до ст.74 ГПК України, є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У статях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Золочів ТХ" (продавець) та Фермерським господарством "Агроінвест-Топилище" (покупець) було укладено договір №110-17, згідно умов якого, продавець зобовязався передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську техніку зернову сівалку HorschPronto 6 DC PPF (виробництво Німеччина) в кількості 1 шт., 2017 року виготовлення договірною вартістю 115 000 Євро, що еквівалентно національній валюті України на день укладення договору становило 3 474 115,50грн..

Як встановлено судом при розгляді даної справи, що з врахуванням дати підписання між сторонами договору (22.08.2017р.) та визначеного пунктом 4.1 угоди кінцевого строку проведення розрахунків (впродовж чотирьох календарних днів з моменту підписання) граничною датою проведення ФГ "Агроінвест-Топилище" розрахунків із ТОВ "Золочів ТХ" по сплаті 115 000 Євро вартості зернової сівалки було 26.08.2017р..

Також, відповідно до наданих позивачем пояснень фактична поставка позивачем на виконання договору зернової сівалки HorschPronto 6 DC PPF (виробництво Німеччина) в кількості 1 шт., 2017 року виготовлення відповідачу відбулась в серпні місяці 2017 року відразу після укладення та підписання між сторонами договору №110-17, хоча така поставка не була оформлена документально у вигляді підписання між сторонами та обміну товарно-супровідної документації.

Такий документ було оформлено між сторонами лише 01.02.2018р. шляхом підписання головою ФГ "Агроінвест-Топилище" ОСОБА_6 та скріплення печаткою господарства накладної №19-07 від 01.02.2018р..

Крім того, цією ж датою відповідачем на адресу позивача було скеровано гарантійний лист від 01.02.2018р. за підписом голови ФГ "Агроінвест-Топилище" ОСОБА_6 про гарантування оплати ТОВ "Золочів ТХ" в гривні в сумі еквівалентній 115 000 Євро по оплаті вартості зернової сівалки HorschPronto 6 DC PPF 2017 року виготовлення, поставленої згідно з договором №110-17 від 22.08.2017р. та про відстрочення терміну оплати, встановленого п.3.3 договору з 26.08.2017р. до 15.02.2018р.. При цьому відповідач підтверджує вчасне отримання фермерським господарством зернової сівалки (в погоджений між сторонами термін) та відсутність у субєкта господарювання претензій і зауважень щодо строків поставки.

Враховуючи невиконанням відповідачем взятих на себе згідно з договором від 22.08.2017р. та у відповідності до гарантійного листа від 01.02.2018р. зобовязань, ТОВ "Золочів ТХ" 08.02.2018р. та повторно 14.03.2018р. на адресу ФГ "Агроінвест-Топилище" було направлено звернення (вимоги) від 07.02.2018р. та від 14.03.2018р. про проведення належних розрахунків по оплаті отриманої зернової сівалки на суму 115 000 Євро. Доказами направлення вимог виступають долучені до матеріалів справи фіскальні чеки відділення звязку та описи вмісту вкладень цінних листів від 08.02.2018р. та від 14.03.2018р..

Також, місцевим господарським судом встановлено, що переслідуючи мету відтермінування сплати Фермерським господарством "Агроінвест-Топилище" вартості переданої зернової сівалки в сумі 115 000 Євро зазначеним господарством на адресу ТОВ "Золочів ТХ" було направлено пропозицію (додаткова угода №1 до договору №110-17 від 22.08.2017р.) про розстрочку заборгованості.

Вказаною угодою відповідачем було запропоновано позивачу надати фермерському господарству розстрочку у погашенні заборгованості із оплати за сівалку HorschPronto 6 DC PPF, що утворилася станом на 15.02.2018р. в сумі 115 000 Євро внаслідок прострочення оплати вартості товару більше шести місяців, терміном до 01.04.2018р. із правом дострокового погашення боргу покупцем перед продавцем.

Також, встановлено, що запропоновану угоду ТОВ "Золочів ТХ" погоджено не було. Питання укладення додаткової угоди про розстрочку заборгованості на розгляд судів не передавалось.

Водночас, матеріали справи свідчать та відповідачем у встановленому порядку не спростований факт використання ФГ "Агроінвест-Топилище" переданої йому позивачем зернової сівалки у період з серпня місяця 2017 року, про що свідчить заявка від 22.02.2018р. на безкоштовний ремонт протягом гарантійного строку, здійсненою ФГ "Агроінвест-Топилище" на адресу ТОВ "Золочів ТХ". Підписом голови фермерського господарства ОСОБА_6 та відтиском печатки господарства, здійсненими на заявці, відповідачем засвідчується на необхідності проведення безкоштовних ремонтних робіт сівалки HorschPronto 6 DC PPF, яка згідно з договором №110-17 від 22.08.2017р. була отримана та введена в експлуатацію ФГ "Агроінвест-Топилище" в серпні 2017 року із періодом її використання 7-8 місяців.

Крім того, наявний у матеріалах справи Акт огляду стану (дефектна відомість) від 05.04.2018р. свідчить про використання зернової сівалки HorschPronto 6 DC PPF відповідачем у попередні періоди.

Зокрема, вказаним актом за підписами менеджера ТОВ "ХОРОШ Україна" (офіційного представника заводу Horsch в Україні) ОСОБА_7, за підписами директора ТОВ "Золочів ТХ" ОСОБА_5 та спеціаліста з сервісного обслуговування с/г техніки ТОВ "Золочів ТХ" ОСОБА_8 стверджується, що у період відпрацювання зерновою сівалкою HorschPronto 6 DC PPF 251,8 годин було засіяно площу 1 164,1 га зі шляхом 1940,3 км, зернова сівалка в процесі використання зазнала наступних пошкоджень: зношеність дисків, ушкодження гумових шлангів після проведення посівної соняшника, ушкодження шлангів після проведення посівної, відсутність ваги для калібрування налаштування сівалки норм посіву, пошкодження перегородки між бункерами (вирізано люк).

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За вказаних обставин, господарським судом встановлено факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу, передачу позивачем на його виконання відповідачу визначеної угодою зернової сівалки договірною вартістю 115 000 Євро, її отримання ФГ "Агроінвест-Топилище" та невиконання Покупцем своїх зобовязань в частині проведення з ТОВ "Золочів ТХ" розрахунків по оплаті отриманої зернової сівалки HorschPronto 6 DC PPF (виробництво Німеччина) 2017 року виготовлення, тобто, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними договір №110-17 від 22.08.2017р., який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу

Водночас судом встановлено, що вказаний договір купівлі продажу предметом судових розглядів не виступав, недійсним чи неукладеним судом не визнавався.

Як вбачається з матеріалів справи та доданих до неї документів, зокрема з ОСОБА_8 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 15.01.2018р., Статуту, затверджений рішенням учасника ТОВ "Золочів ТХ" №1 від 28.06.2004р., в редакції від 04.03.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Золочів ТХ" з кодом , зареєстроване в якості юридичної особи за адресою 80700, вул.Промислова, 4, м.Золочів Львівської області Золочівською районною державною адміністрацією 27.01.2005р. Єдиним засновником (учасником) юридичної особи та бенефіціарним власником (контролером) товариства є ОСОБА_5, визначена особа також виступає керівником та підписантом ТОВ "Золочів ТХ".

Згідно Статуту ТОВ "Золочів ТХ" (п.п.6.1, 9.1, 9.3, 9.5) статутний фонд Товариства утворюється за рахунок майна та майнових цінностей Золочівського АТП спільного підприємства Львівського ВАТО ООС в розмірі 142711,00грн. та грошових внесків учасників в сумі 67289,00грн., загальний розмір статутного фонду товариства складає 210000,00грн..

У створенні статутного фонду бере участь ОСОБА_5 210000,00грн., що становить 100% статутного фонду. Вищим органом управління товариством є збори учасника, що складаються з учасника товариства або уповноважених ним представників, учасник має кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному фонді.

До виключної компетенції зборів учасників товариства, поряд з іншим, належить затвердження договорів (правочинів), укладених на суму, що перевищує 100% розміру статутного фонду товариства.

Водночас як свідчать матеріали справи, у період з 27 по 31 березня 2018 року учасник та директор ТОВ "Золочів ТХ" ОСОБА_5, як це вбачається із здійснених митними органами відміток на сторінках закордонного паспорта ОСОБА_5, перебував за межами території України.

При цьому, 29.03.2018р. між ТОВ "Золочів ТХ" та ФГ "Агроінвест-Топилище" було підписано спірну додаткову угоду до договору №110-17 від 22.08.2017р., згідно якої, за наявності існування попередніх домовленостей, направлених на розірвання договору №110-17 від 22.08.2017р., припинення його дії та припинення будь-яких зобовязань у сторін одна до одної, а також взагалі подальшій дії договору №110-17 від 22.08.2017р., сторони прийшли до згоди:

- про розірвання договору №110-17 від 22.08.2017р. із 28.03.2018р.;

- про зобовязання ФГ "Агроінвест-Топилище" в строк до 29.03.2018р. передати, а ТОВ "Золочів ТХ" прийняти раніше переданий товар зернову сівалку HorschPronto 6 DC PPF 2017 року виготовлення в якості виконання раніше взятих зобовязань на підставі договору №110-17 від 22.08.2017р.;

- про повернення зернової сівалки HorschPronto 6 DC PPF 2017 року виготовлення на підставі видаткової накладної на повернення товару та/або шляхом додаткового оформлення акту приймання-передачі (повернення) товару;

- про відсутність у сторін одна до одної жодних претензій згідно договору №110-17 від 22.08.2017р.;

- про відсутність у ТОВ "Золочів ТХ" за наслідками підписання додаткової угоди будь-яких фінансових та/або майнових претензій (як в частині сплати суми заборгованості за товар, так і в частині сплати інших можливих нарахувань курсової різниці, пені, штрафу, тощо) до ФГ "Агроінвест-Топилище" згідно договору №110-17 від 22.08.2017р..

Крім того, як вже зазначалось, у відповідності до зазначеної додаткової угоди 29.03. 2018р. між ТОВ "Золочів ТХ" та ФГ "Агроінвест-Топилище" було підписано акт передачі-приймання товару відповідно до котрого ФГ "Агроінвест-Топилище" передало, а ТОВ "Золочів ТХ" прийняло раніше переданий товар зернову сівалку HorschPronto 6 DC PPF 2017 року виготовлення із зазначенням при цьому відсутності у сторін претензій стосовно комплектації та стану сівалки, претензій сторін одна до одної, відповідності сівалки на момент її передачі стандартам та вимогам продавця. Крім того 29.03.2018р. між сторонами було підписано накладну №1 повернення постачальнику сівалки HorschPronto 6 DC PPF 2017 року виготовлення.

Як свідчать матеріали справи, додаткова угода від 28.03.2018р., акт передачі-приймання товару від 29.03.2018р. з боку ФГ "Агроінвест-Топилище" було підписано та скріплено печаткою головою господарства ОСОБА_6, а зі сторони ТОВ "Золочів ТХ" визначені документи, хоча у останніх і було визначено прізвище та ініціали директора товариства ОСОБА_5, було підписано (із засвідченням прізвища та ініціалів особи та її підпису) та скріплено печаткою господарюючого субєкта ОСОБА_4, прийнятим у ТОВ "Золочів ТХ" на роботу на посаду юриста 09.10.2017р. згідно наказу №216.

Додана до матеріалів справи довідка від 02.05.2018р. свідчить про те, що ТОВ "Золочів ТХ" довіреність на імя ОСОБА_3 для представлення інтересів товариства перед ФГ "Агроінвест-Топилище" не видавалась.

Надалі, за фактом перевищення працівником своїх повноважень (посадова інструкція юриста ТОВ "Золочів ТХ", затверджена директором товариства 09.10.2017р., 02.04.2018р. директором ТОВ "Золочів ТХ" було прийнято наказ №07-П про оголошення юристу Волинцю І.В. догани та позбавлення його преміальних виплат в розмірі 50% за результатами роботи за 2018 рік.

Крім того, 04.04.2018р. ТОВ "Золочів ТХ" на адресу ФГ "Агроінвест-Топилище" згідно фіскального чеку та опису вмісту поштового відправлення від 04.04.2018р. було направлено термінове повідомлення №1 від 03.04.2018р. про відсутність схвалення товариством підписаної неуповноваженою особою та без належних на те повноважень додаткової угоди від 28.03.2018р. до договору від 22.08.2017р. №110-17, необхідність передачі сівалки покупцю та сплати покупцем її вартості (погашення заборгованості по її оплаті) продавцю.

Аналогічну (повторну) заяву ТОВ "Золочів ТХ" за №1 від 27.04.2018р. на адресу відповідача було направлено 04.04.2018р., про що свідчать фіскальний чек відділення звязку та опис вмісту поштового відправлення.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у ній є визнання недійсною додаткової угоди від 28.03.2018р. (про розірвання договору) до договору №110-17 від 22.08.2017р..

Судом встановлено, що у спірній додатковій угоді від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Золочів ТХ" в Розділі 10. Місцезнаходження і реквізити сторін в частині, що стосується продавця навпроти прізвища та ініціалів директора ОСОБА_5 проставлено підпис та прізвище з ініціалами юриста товариства ОСОБА_4.

Частиною 1 ст.638 КЦ України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч.1 ст.640 ЦК України). Тобто, обидві сторони договору мають бути ознайомлені про факт існування названої згоди.

Як розяснено у п.3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", що у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

У постанові від 13.04.2016р. у справі №3-291гс16 Верховний Суд України зазначив наступне: "Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за ст.16 ЦК України і загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені ст. 215 ЦК України. Отже, Цивільний кодекс України імперативно не визнає оспорюваний правочин недійсним, а лише допускає можливість визнання його таким у судовому порядку, при цьому визнання такого правочину недійсним відбувається судом, по-перше, за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, а по-друге, якщо в результаті судового розгляду такого звернення буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину".

Згідно положень аналізу окремих питань судової практики, що виникають при застосуванні судами рекомендаційних розяснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", суди, встановивши, що спірний договір, який за формою і змістом відповідає вимогам закону, але підтверджено, що одна із сторін його не підписувала, мають виходити з того, що такий договір є вчиненим. Зазначене вище є підставою для визнання договору недійсним згідно зі статтями 203, 215 ЦК України у звязку з підписанням договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутністю волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину.

Також, п.3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" розяснено, що доказами схвалення правочину, вчиненого від імені юридичної особи з перевищенням повноважень, або особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника або вчинення зазначеним органом дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

Судом встановлено, що разом із підписанням без жодних належних на те повноважень додаткової угоди від 28.03.2018р. до договору №110-17 від 22.08.2017р. (про розірвання договору) юристом ТОВ "Золочів ТХ" ОСОБА_4 останнім було підписано також акт передачі-приймання товару зернової сівалки HorschPronto 6 DC PPF від ФГ "Агроінвест-Топилище" до ТОВ "Золочів ТХ", а також накладну №1 повернення постачальнику сівалки від 29.03.2018р..

Водночас, вказані вище дії позивача суд не розцінює в якості схвалення правочину, вчиненого від імені юридичної особи з перевищенням повноважень, або особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину, зокрема, з огляду на ту обставину, що директором ТОВ "Золочів ТХ" ОСОБА_5 невідкладно, в перші робочі дні після свого прибуття на територію України було вчинено заходи, спрямовані на належне повідомлення ФГ "Агроінвест-Топилище" про відсутність будь-якого схвалення ТОВ "Золочів ТХ" та заперечення підписаної юристом Волинцем І.В. додаткової угоди від 28.03.2018р. про розірвання договору №110-17 від 22.08.2017р..

На підтвердження викладеного, як вже зазначалось вище, є термінове повідомлення №1 від 03.04.2018р. про відсутність схвалення товариством підписаної неуповноваженою особою та без належних на те повноважень додаткової угоди від 28.03.2018р. до договору від 22.08.2017р. №110-17, необхідність передачі сівалки покупцю та сплати покупцем її вартості (погашення заборгованості по її оплаті) продавцю, а також повторна заява ТОВ "Золочів ТХ" за №1 від 27.04.2018р..

У відповідності до ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що не мав будь-якого наміру укладати оспорюваний додатковий договір, не просив присилати його проект, не писав та не надсилав відповідачу відповідних заяв та/чи проекту договору, тобто не здійснював акцепту, не надавав згоди на укладення договору.

Вказані вище обставини, як встановлено судом, також свідчать про відсутність волевиявлення позивача в укладенні спірної додаткової угоди від 28.03.2018р. про розірвання договору №110-17 від 22.08.2017р.

Поряд із зазначеним слід відмітити те, що при оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно (схвалення) повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення.

Отже, вказане вище свідчить, що спірний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, тобто в момент вчинення правочину не були дотримані вимоги ч. 3 та ч. 5 ст.203 ЦК України, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання правочину недійсним.

Враховуючи те, що в силу вимог ч.4 ст.202 ЦК України для укладення двостороннього правочину необхідна наявність волевиявлення обох сторін, здійснена в належній формі, при чому під сторонами, у даному випадку, розуміються уповноважені на те відповідно до приписів ч.2 ст.207 ЦК України, особи, суд зауважує, що належність підпису уповноваженої особи, є обовязковою умовою при констатації волевиявлення сторони щодо визначеного договором кола істотних умов.

Аналогічної правової позиції дотримувався Вищий господарський суд України у своїх постановах від 26.10.2016р. у справі №910/4100/14, від 13.04.2017р. у справі №910/1557/16, від 21.11.2017р. у справі №904/8241/16, а також Верховний Суд у своїй постанові від 20.06.2018р. у справі №910/14115/16.

Таким чином, вказані обставини та положення чинного законодавства України спростовують твердження відповідача, викладені останнім в якості заперечень на предявлений позов у відзиві на позовну заяву та у апеляційні скарзі, у звязку з чим останні відхиляються судом, як необґрунтовані.

Також, слід звернути увагу на усвідомленості відповідача в тому, що оспорювана в судовому порядку додаткова угода від 28.03.2018р. до договору №110-17 від 22.08.2017р. (про розірвання договору) укладалась від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Золочів ТХ" особою, яка не мала на те будь-яких повноважень, відтак підписуючи додаткову угоду Фермерське господарство "Агроінвест-Топилище" діяло не інакше як недобросовісно, знаючи або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи ТОВ "Золочів ТХ" юристом Волинцем І.В., яким було укладено оспорювану угоду від імені ТОВ "Золочів ТХ".

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з вірним висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову.

Також, у письмових поясненнях від 23.07.2018 року вх.№01-55/7662/18 ТОВ "Золочів ТХ" просилоь вирішити питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, понесених згідно рахунку, акту виконаних робіт та платіжного доручення.

01.05.2018р. між ТОВ "Золочів ТХ" та адвокатом ОСОБА_1 (свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю №421 від 26.05.2009р.) було укладено договір про надання правової допомоги.

Пунктом 5.1. договору про надання правової допомоги від 01.05.2018р. адвокатом визначено вартість послуг по справі №903/298/18 в розмірі 5000,00грн..

Також, згідно рахунку №СФ-1/06-07/2018 від 10.07.2018р., акту виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 20.07.2018р. вартість виконаних робіт складає 5000,00грн..

Відповідно до платіжного доручення №803 від 11.07.2018р. ТОВ "Золочів ТХ" перерахувало на рахунок адвоката ОСОБА_1 5000,00грн. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу внаслідок розгляду даної справи в суді першої інстанції.

Таким чином, вартість адвокатських послуг по справі №903/298/18 склала 5000,00грн., яка перевірена судом першої інстанції, підтверджена матеріалами справи, а тому обґрунтовано задоволена до стягнення останнім з відповідача на підставі ст.129 ГПК України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Рівненської області від 12.07.2018р. по справі №918/254/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №35 по вул.Гайдамацькій м.Рівне "Терен" - без задоволення.

Також, як вже зазначалось вище, 23.10.2018р. до Північно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ "Золочів ТХ" надійшло клопотання від 23.10.2018р. про відшкодування судових витрат по справі №903/298/18, зокрема просить відшкодувати за рахунок ФГ "Агроінвест-Топилище" понесені судові витрати на стадії апеляційного розгляду справи, а саме витрати на надання професійної правової допомоги в розмірі 5000,00грн..

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ч.1 ст.126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Частиною 8 ст.129 ГПК України, передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем додано до матеріалів справи свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №421 від 26.05.2009р. та посвідчення адвоката ОСОБА_1, договір про надання правової допомоги від 01.05.2018р., ордер серії ВЛ №000035299, акт від 23.10.2018р. виконаних робіт до договору про надання правової допомоги, платіжне доручення від 18.10.2018р. №6889 про сплату 5000,00грн.

Відповідно до приписів ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.126 ГПК України).

Водночас, під час перегляду даної справи судом апеляційної інстанції представник скаржника в судовому засіданні просив зменшити розмір відшкодування на професійну правничу допомогу адвоката, з покликанням, зокрема, на те, що при ухваленні судом оскарженого рішення, останнім вже було стягнуто з ФГ "Агроінвест-Топилище" на користь ТОВ "Золочів ТХ" 5000,00грн. витрат по оплаті професійної правничої допомоги адвоката, тощо.

Водночас, як свідчать матеріали справи, позивач просить стягнути з відповідача 5000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, зокрема, згідно акту від 23.10.2018р. виконаних робіт до договору про надання правової допомоги: за ознайомлення з матеріалами справи (документами господарської справи №903/298/18 - 1 год., підготовкою процесуальних документів для захисту та представництва інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції (відзив, клопотання) - 3 год., представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції у даній справі - 1 год..

Отже, враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення клопотання ТОВ "Золочів ТХ" від 23.10.2018р. про відшкодування судових витрат по справі №903/298/18 та стягнення з ФГ "Агроінвест-Топилище" на користь ТОВ "Золочів ТХ" 5000,00грн. витрат по оплаті професійної правничої допомоги адвоката.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище", с.Топилище, Іваничівського району Волинської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 23.07.2018р. у справі №903/298/18 - без змін.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" (45341 Волинська область, Іваничівський район, с.Топилище, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Золочів ТХ" (80700 Львівська область, Золочівський район, м. Золочів, вул. Промислова, 4, ідентифікаційний код 01737300) 5000грн. 00коп. витрат по оплаті професійної правничої допомоги адвоката.

3. Справу №903/298/18 повернути до господарського суду Волинської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "25" жовтня 2018 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Тимошенко О.М.