РІШЕННЯ

09 жовтня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/218/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

розглянув матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Бонікевич Сергій Георгійович, АДРЕСА_1

до відповідача Управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації, вул. Словацького, буд. 6, м. Кременець, Тернопільська область, 47003

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Кременецька районна державна адміністрація, вул. Шевченка, буд. 56, м. Кременець, Тернопільська область, 47003

про стягнення 31 407,36 грн. заборгованості по витратах, понесених у 2015 році внаслідок перевезення пільгових категорій населення; 2 317,90 грн. 3% річних; 9 576,60 грн. інфляційних витрат.

Фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з відсутністю учасників справи, на підставі ч. 3 ст. 222 ГПК України.

Фізична особа-підприємець Бонікевич Сергій Георгійович звернувся із позовом до Управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації про стягнення 31 407,36 грн. заборгованості по витратах, понесених у 2015 році внаслідок перевезення пільгових категорій населення, 2 317,90 грн. 3% річних та 9 576,60 грн. інфляційних витрат.

Ухвалою суду від 12.07.2018р.: 1/ прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; 2/ розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; 3/ залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Кременецьку районну державну адміністрацію; 4/ призначено підготовче засідання на 31.07.2018р.

Ухвалою суду від 31.07.2018р.: 1/ продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів - по 10.10.2018р.; 2/ відкладено підготовче засідання на 25.09.2018р.

Ухвалою суду від 25.09.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.10.2018р.

Позивач 02.08.2018р. подав суду заяву про розгляд справи без його участі. При цьому, зазначив, що позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Відповідач 08.10.2018р. подав суду клопотання про розгляд справи без участі представника, за наявними в матеріалах справи документами.

У судовому засіданні 09.10.2018р.сторони не забезпечили участі представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на наступне: - відповідач, в порушення п.п. 2.1.8, 3.1 Договору №131/07-11 від 01.01.2015р., не перерахував позивачу всієї суми коштів на відшкодування компенсаційних виплат за перевезення пільгових категорій громадян, внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується актом звіряння розрахунків від 01.01.2016р., підписаного сторонами без заперечень; - посилання відповідача на те, що у місцевому бюджеті не передбачені витрати, пов`язані із наданням послуг перевезення пільговим категоріям громадян, не звільняє платника від виконання його обов`язків за договором та сплати заборгованості, яка утворилась внаслідок його невиконання; - відповідач не заперечує факт наявності заборгованості, що випливає зі змісту відповіді на претензію, а зазначена причина не оплати послуг - відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, що підтверджується положеннями чинного законодавства та судовою практикою у подібних правовідносинах. Просить позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позов просить відмовити у позові, так як заборгованість виникла не з його вини. При цьому, не заперечує укладеного між сторонами договору про пільгові перевезення та відшкодування витрат на перевезення пільгових категорій населення. На протязі дії договору відповідач вчиняв всі необхідні дії для проведення розрахунків, а саме проводив реєстрацію розрахунків в управлінні Державної казначейської служби України в Кременецькому районі, складав акти-звірки з позивачем та відображав вказану заборгованість у бухгалтерській звітності. Проте, відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України, Управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації є головним розпорядником бюджетних коштів та отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження в Законі "Про Державний бюджет України", а тому може провести виплату заборгованості позивачу лише у тому випадку, якщо такі виплати будуть передбачені у законі на поточний рік, у противному випадку їх оплата буде розцінюватися як нецільове використання коштів.

Третя особа в наданих письмових поясненнях на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому, як на підставу своїх доводів посилається на відсутність надходження субвенцій з Державного бюджету на розрахунковий рахунок платника для фінансування видатків на покриття витрат перевізника на перевезення пільгової категорії пасажирів, а тому термін оплати за зазначеним зобов'язанням у відповідача не наступив.

Суд, розглянувши матеріали справи, встановив:

- між Кременецькою районною державною адміністрацією (далі - Замовник), Управлінням соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації (далі - Платник) та Фізичною особою-підприємцем Бонікевичем Сергієм Георгійовичем (далі - Перевізник) укладено 01.01.2015р. Договір №131/07-11 про пільгові перевезення пасажирів та відшкодування коштів витрат на перевезення пільгових категорій населення, у відповідності до п. 1.1 якого Замовник надає Перевізникові право пільгового перевезення пасажирів на маршрутах згідно маршрутної сітки станом на 01.01.2015р.(Додаток № 1). Автобусний маршрут загального користування № 13/7 вул. Вишнівецька - Цукровий завод , №2а, вул. Вербова - Райлікарня - Підлісці.

Згідно п.п. 2.1.8 Договору, Платник відшкодовує витрати на перевезення пільгових категорій громадян відповідно до статті 7 Закону України "Про транспорт", методичних рекомендацій, затверджених розпорядженням Голови Кременецької районної державної адміністрації №19 від 11.01.2012р. Про затвердження методичних рекомендацій щодо здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян в районі та пунктів передбачених розділом 3 цього договору.

Перевізник перевозить пільгові категорії населення згідно чинного законодавства, несе відповідальність за виконання та достовірність фінансово - господарських показників, веде книгу обліку розрахункових операцій, щомісячно заповняє шляховий листок та зберігає протягом 3-х років (п.п. 2.1.13, 2.1.14 Договору).

Головні розпорядники бюджетних коштів здійснюють компенсаційні виплати перевізникам на підставі договорів щодо здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян на міських та приміських маршрутах загального користування, які укладаються на основі договорів на перевезення пасажирів між перевізником та замовником перевезень. Розпорядники коштів щомісячно здійснюють розрахунки з перевізниками за надані пільгові послуги та приймають до відшкодування суми нарахованих пільг за фактично надані послуги у звітному місяці, але не більш як на 1/12 від річного обсягу коштів, передбачених у районному бюджеті на відповідні цілі, зменшеному на суму заборгованості попередніх періодів. У разі надання послуг декількома перевізниками розрахунок буде проводитися пропорційно до сум компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, враховуючи розрахунок, поданий кожним перевізником. Відшкодування перевізникам буде реєструватися в межах помісячного розпису асигнувань відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів та здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256 (п. 3.1 Договору).

Згідно п. 3.2 Договору, для отримання компенсаційних виплат за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на 2015 рік за пільговий проїзд окремих категорій громадян Перевізник щомісячно до 5 числа надає Платнику розрахунки щодо вартості послуг наданих Перевізником у минулому місяці, згідно Додатків 3,4 до Договору.

Акти-звірки (Додаток № 5) проводяться між Перевізником та Платником до 5 числа наступного за звітним місяцем (п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 5.2 Договору, термін даного договору встановлюється до 31 грудня 2015 року.

Невід`ємними частинами Договору є: - Додаток №1 "Маршрутна сітка Бонікевича С.Г. станом на 2015 р.; - Додаток № 2 "Перелік пільгових категорій громадян, що користуються правом безкоштовного проїзду на міських та приміських маршрутах згідно законодавства України станом на 01.01.2015 року"; - Додаток №3 "Розрахунок суми компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян при користуванні пасажирським транспортом на міських маршрутах"; - Додаток №4 "Розрахунок суми компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян при користуванні пасажирським транспортом на приміських маршрутах"; - Додаток №5 "Акти-звірки".

На виконання умов договору Фізичною особою-підприємцем Бонікевичем Сергієм Георгійовичем за період січень - грудень 2015 року здійснені перевезення пільгових категорій населення автомобільним транспортом у м. Кременець Тернопільської області за маршрутом №13/7 Вишнівецька - Цукровий завод та №2а вул. Вербова - Райлікарня на загальну суму 413 274,00 грн., що підтверджується розрахунками суми відшкодування за безкоштовне перевезення громадян, що за чинним законодавством мають пільги при користуванні транспортом на міських маршрутах за період січень - грудень 2015 року.

З акту звіряння розрахунків за надані послуги, на які надаються пільги (підписаного позивачем та повноважним представником відповідача, а також скріпленого печатками сторін) слідує, що станом на 01.01.2016р. заборгованість відповідача перед позивачем по витратах, понесених у 2015 році внаслідок перевезення пільгових категорій населення, становила 31 407,36 грн.

Позивач, в порядку досудового вирішення спору, звернувся до відповідача з вимогою (лист від 14.03.2016р. отриманий 16.03.2016р.) про погашення заборгованості.

За результатами розгляду відповідачем вимоги (лист вих. №Б32-05/635 від 22.03.2016), підтверджено, що станом на 01.01.2016р. управлінням підписано акти звірки, в яких відображено заборгованість, яка залишилась незмінною, та у разі поступлення коштів, таку буде погашено.

Позивач, враховуючи невиконання відповідачем грошових зобов'язань, звернувся до суду про захист своїх прав у спосіб, встановлений ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України , а саме про примусове виконання обов'язку відповідачем шляхом здійснення оплати наданих послуг у зобов'язальних правовідносин.

Суд, на підставі ст.ст. 86, 237 ГПК України, давши оцінку поданих доказам та наведеним доводам в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

При цьому, суд виходив із наступного:

Відповідно до ст. 173-175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарське зобов'язання, одним з видів якого є майново-господарське зобов'язання (цивільно-правове), виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей ГК України.

Згідно ст. 11 ЦК України, ст. 174 ГК України, підставою для виникнення таких зобов'язань є договори та інші правочини, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, при цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 3 ст. 6 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України, ч.ч. 1-3 ст. 180 ГК України).

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та умов договору, договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України).

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються вищезазначеними нормами ЦК України, ГК України та законодавством, що регулює перевезення автомобільним транспортом.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України "Про автомобільний транспорт", відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов'язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами (ч. 1 ст. 42 Закону "Про автомобільний транспорт").

Пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування( ч. 1 ст. 37 Закону "Про автомобільний транспорт").

Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом (ч. 2 ст. 37 Закону "Про автомобільний транспорт").

Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень. (ч. 4 ст. 37 Закону "Про автомобільний транспорт).

Відповідно до ч. 2 ст. 29 вказаного Закону, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону (ч. 2 ст. 29 Закону "Про автомобільний транспорт").

Умови відшкодування компенсацій, зокрема, за пільгові перевезення пасажирів автомобільним транспортом перевізникам визначаються Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256.

Даним Порядком встановлено також механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Зокрема, п. 2 Постанови визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Порядку, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

З огляду на наведене, Управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації є головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, а тому, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень вищезазначених Постанови та Порядку, відшкодування витрат, понесених позивачем, пов'язаних з перевезенням пільгових категорій громадян має здійснюватись відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 202 - 205 ГК України, ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачені ст. 625 ЦК України втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, тому дані платежі не є відповідальністю за порушення грошового зобов'язання і не відносяться до санкцій.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами:

- виконання позивачем умов Договору за період січень - грудень 2015 року здійснені на загальну суму 413 274,00 грн., що підтверджується розрахунками суми відшкодування за безкоштовне перевезення громадян, що за чинним законодавством мають пільги при користуванні транспортом на міських маршрутах;

- заборгованість по Договору складає 31 407,36 грн., що підтверджується актом звірки ролзрахунків;

- відповідачем не надано доказів неналежного виконання позивачем умов Договору;

- відповідачем не надано доказів проведення оплати наданих послуг станом на дату вирішення спору.

При таких обставинах, позов в частині стягнення основної заборгованості підлягає до задоволення, як правомірно заявлений.

Суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", перевіривши на відповідність нараховані позивачем на прострочену суму боргу 2 317,90 грн. - 3% річних; 9 576,60 грн. - інфляційні нарахування, встановив правомірність їх нарахування, а тому такі також підлягають до задоволення.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо причин неоплати у зв'язку із відсутності фінансування з державного бюджету на відшкодування витрат на перевезення пільгових категорій громадян, оскільки укладений між сторонами договір є дійсним і обов'язковим для виконання сторонами, а отже в силу приписів статей 204, 629 ЦК породжує для його сторін відповідні права та обов'язки, зокрема право Фізичної особи-підприємця Бонікевич Сергія Георгійовича отримати грошові кошти за перевезення пільгових категорій населення автомобільним транспортом, та обов'язок Управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації відшкодувати витрати на такі перевезення. Відносини, які виникли між сторонами, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників і регулюються актами цивільного законодавства України. Відсутність у відповідача необхідних коштів або взяття ним зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, не звільняє його від обов'язку виконати свідомо взяте ним зобов'язання за договором (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2018р. у справі №915/13/17).

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, які є джерелом права згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р. та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004р. зазначив, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Судовий збір у розмірі 1762,00 грн., згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації (вул. Словацького, буд. 6, м. Кременець, Тернопільська область, 47003, ідентифікаційний код - 03195576) на користь Фізичної особи-підприємця Бонікевич Сергій Георгійович (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) 31 407 (тридцять одна тисяча чотириста сім) грн. 36 коп. основного боргу, 2 317 (дві тисячі триста сімнадцять) грн. 90 коп. 3% річних, 9 576 (дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят шість) грн. 60 коп. інфляційних нарахувань, 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Тернопільської області.

Повне рішення складено 22 жовтня 2018р.

Суддя М.С. Стадник