ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2018м. ДніпроСправа № 904/3458/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа", м.Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення суми основного боргу у розмірі 20515283грн.80коп., суми інфляційної складової у розмірі 416815грн.30коп., 3% річних у розмірі 285302грн.42коп. та пені у розмірі 387095грн.35коп.

Суддя Новікова Р.Г.

Представники:

Від позивача: Саранюк В.М., дов. №14-127 від 22.06.2018р.

Від відповідача: Бочанова Я.В., дов. №507/18 від 05.06.2018р.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" з позовом про стягнення суми основного боргу у розмірі 20515283грн.80коп., суми інфляційної складової у розмірі 416815грн.30коп., 3% річних у розмірі 285302грн.42коп. та пені у розмірі 387095грн.35коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №3035/1718-ТЕ-3 від 06.09.2017р. в частині своєчасної та повної оплати поставленого природного газу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

29.08.2018р. на адресу суду надійшов письмовий відзив від відповідача, у якому останній визнає наявність заборгованості перед позивачем на суму 19915687грн.17коп. Решту суми основного боргу, заявленого позивачем до стягнення, відповідач не визнає, оскільки стверджує, що решта суми основного боргу сплачена відповідачем до звернення позивача до суду з даним позовом.

Також до відзиву відповідач надав контррозрахунок сум 3% річних та інфляційної складової.

29.08.2018р. відповідачем до суду подано клопотання про зменшення розміру пені. В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що прострочення оплати природного газу відбулось внаслідок тяжкого фінансового становища Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа", недостатнього та несвоєчасного бюджетного фінансування. За таких обставин відповідач вважає, що відсутня вина (умисел або необережність) останнього в частині виконання зобов'язань по договору №3035/1718-ТЕ-3 від 06.09.2017р. у повному обсязі.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд зменшити розмір пені, заявленої позивачем до стягнення, до 10 відсотків, а саме стягнути з Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у розмірі 38709грн.54коп.

На адресу суду 05.09.2018р. надійшла відповідь на відзив від позивача, у якій останній заперечує проти клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій. Позивач зазначає, що несвоєчасність оплати контрагентами заборгованості за поставлений газ погіршує фінансове становище Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", впливає на якість та своєчасність надання ним послуг іншим споживачам.

21.09.2018р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в якій останній виклав обставини аналогічні зазначеним у відповіді на відзив від позивача, поданої до суду 05.09.2018р. Крім того, позивач зазначив, що відповідачем здійснено часткову оплату 26.07.2018р. у сумі 451095грн.09коп. та 28.08.2018р. у сумі 549762грн.20коп. та сума боргу становить 19365924грн.97коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.10.2018р.

До початку судового засідання, призначеного на 24.10.2018р., до суду надійшли письмові пояснення відповідача щодо клопотання про зменшення розміру пені, відповідно до яких останній посилається на правову практику законодавства.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення позивача та відповідача, суд установив таке.

06.09.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-постачальник) та Комунальним підприємством "Жовтоводськтепломережа" (далі-споживач) підписано договір постачання природного газу №3035/1718-ТЕ-3 (далі-договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов'язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов'язується оплатити його на умовах цього договору.

За умовами пункту 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населення.

Пункт 2.1. договору передбачає, що постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017р. по 31 березня 2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 14000тис куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м.):

- жовтень в обсязі - 1150; листопад в обсязі - 2100; грудень в обсязі - 3100; січень в обсязі - 3100; лютий в обсязі - 2450; березень 2100.

Додаткової угодою №2 від 28.03.2018р. викладено пункт 2.1. договору в наступній редакції: «постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017р. по 31 березня 2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 12385,322тис куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м.):

жовтень в обсязі - 544,923; листопад в обсязі - 1983,067; грудень в обсязі - 2013,720; січень в обсязі - 2809,462; лютий в обсязі - 2434,150; березень 2600».

Згідно з пунктом 3.1. договору постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі:

- природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого природного газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на

газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов'язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до пункту 4.1. договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494, та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2018р. №2493.

За умовами пункту 5.2. договору ціна за 1000 куб.м. газу на дату укладання договору становить 4942грн.00коп., крім того податок на додану вартість (ПДВ) -20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930грн.40коп.

Пунктом 5.4. договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Згідно з умовами пункту 6.1. (в редакції додаткової угоди №1 від 11.01.2018р.) договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору (зі змінами внесеними додатковою угодою №1 від 11.01.2018р.) укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002р. №256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Пункт 8.2. договору (в редакції додаткової угоди №1 від 11.01.2018р.) передбачає, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у періоду, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведення споживачем відповідно до постави Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20.

За змістом пункту 12.1. договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року до 31 березня 2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивач поставив протягом періоду з жовтня 2017р. по березень 2018р. включно, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 72382406грн.16коп. що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.10.2017р. на суму 3231611грн.36коп., від 30.11.2017р. на суму 11760380грн.53коп., від 31.12.2017р. на суму 11942165грн.09коп., від 31.01.2018р. на суму 16661233грн.44коп., від 28.02.2018р. на суму 14435483грн.16коп., від 31.03.2018р. на суму 14351532грн.42коп. (а.с. 31-36 том 1). Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

З огляду на положення пункту 6.1 договору, строк оплати вартості природного газу настав.

Комунальне підприємство "Жовтоводськтепломережа" сплатило вартість природного газу, отриманого за договором протягом періоду з жовтня 2017р. по березень 2018р. включно на суму 51867122грн.20коп. Внаслідок чого у покупця утворилась заборгованість перед продавцем на суму 20515283грн.80коп. станом на 25.06.2018р.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Позивач звернувся 30.07.2018р. (дата відбитка штемпеля відділення поштового зв'язку на поштовому конверті а.с.49 том 1) з відповідним позовом до суду про стягнення суму основної заборгованості у розмірі 20515283грн.80коп.

Відповідачем здійснено оплату боргу 26.06.2018р. у сумі 148501грн.54коп. та 26.07.2018р. у сумі 451095грн.09коп., тобто до подання позову на загальну суму 599596грн.63коп.

Протягом розгляду судом даної справи, а саме 28.08.2018р. відповідачем сплачено борг у сумі 549762грн.20коп.

Таким чином, станом на день вирішення розгляду справи, сума заборгованості становить 19365924грн.97коп.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 19365924грн.97коп. за період з жовтня 2017р. по березень 2018р. включно.

Докази сплати суми основної заборгованості у розмірі 19365924грн.97коп. в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про закриття провадження в частині стягнення суми основного боргу в сумі 549762грн.20коп., сплачені під час розгляду справи у зв'язку з відсутністю предмету спору. В частині стягнення суми основного боргу в сумі 599596грн.63коп., сплаченого до подачі даного позову до суду, слід відмовити у задоволені.

Позивач на підставі пункту 8.2. договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 27.03.2017р. по 31.05.2018р. (урахуванням оплат) в розмірі 387095грн.35коп. (розрахунок наявний в матеріалах справи а.с.13-17 том 1).

За результатом зробленого судом розрахунку, стягненню з відповідача підлягає сума пені в більшому розмірі, ніж заявлено до стягнення.

Разом з тим, суд не наділений правом збільшувати розмір позовних вимог, це виключне право позивача. При цьому, стягнення суми в меншому розмірі є правом позивача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про правомірність нарахування суми пені в розмірі 387095грн.35коп.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені до 10% від заявленої суми до 38709грн.54коп., розглянувши яке суд зазначає про наступне.

Згідно із частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами частини четвертої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, правовий аналіз наведеної норми свідчить про те, що зменшення розміру неустойки це право суду, при якому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обґрунтовуючи подане клопотання відповідач посилається на скрутне фінансове становище підприємства, дебіторську заборгованість споживачів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 2016 рік, звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 12 місяців 2017 року, підприємство відповідача станом на 31.12.2016р. має непокритий збиток 115336грн., станом на 31.12.2017р. - 129334грн., тобто є збитковим.

На підтвердження свого клопотання відповідачем представлено до матеріалів справи звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2016 рік, звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 12 місяців 2017 року, постанову №2600 від 20.10.2015р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності на ринку природного газу», ліцензію серії АЕ №1931 від 23.12.2010р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка надає право Публічному акціонерному товариству «Жовтоводськтепломережа» постачати теплову енергію, транспортувати теплову енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), постанови №15 від 10.01.2017р., №243 від 28.02.2017р., №599 від 27.04.2017р., №709 від 31.05.2017р., №818 від 29.06.2017р. №955 від 27.07.2017р., №1056 від 31.08.2017р., №1166 від 28.09.2017р., №1314 від 31.10.2017р., №1514 від 28.12.2017р., №109 від 30.01.2018р., №243 від 27.02.2018р., №362 від 28.03.2018р., №440 від 30.03.2018р., №395 від 14.06.2018р., №562 від 26.06.2018р., №797 від 31.07.2018р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження реєстру нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію» за період з січня 2017 року по серпень 2018 року (а.с.65-134 том 1, а.с.44-45 том 2).

Аналіз всіх вказаних вище документів, дає підстави вважати, що збиткова господарська діяльність боржника значною мірою зумовлена невиконанням перед ним зобов'язань категорією населення за отримані послуги з централізованого опалення, наявність якої такої заборгованості не залежить від заявника, неналежним виконанням зобов'язань з боку споживачів послуг боржника, а також наявністю категорії населення у місті Жовті Води, які користуються пільгами та субсидіями.

Суд прийняв до уваги заперечення та пояснення Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в цій частині. Проте, виходячи з того, що крім заявленої суми пені, позивачем застосовано до відповідача такий вид відповідальності як стягнення 3% річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, та інфляційних нарахувань, які за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, суд вважає можливим зменшити розмір стягуваної суми пені на 60%.

За таких обставин, враховуючи приписи діючого законодавства, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору №3035/1718-ТЕ-3 від 06.09.2017р., відсутність в діях відповідача прямого умислу на порушення зобов'язання, суд дійшов висновку, що стягненню з Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підлягає пеня в сумі 154838грн.14коп.

Також внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, позивач на підставі статті 625 Цивільного кодексу України заявив до стягнення суму інфляційної складової у розмірі 416815грн.30коп. за загальний період з 01.12.2017р. по 30.04.2018р. (з урахуванням оплат) та 3% річних у розмірі 285302грн.42коп. (з урахуванням оплат) за загальний період з 28.11.2017р. по 31.05.2018р. (розрахунок наявний в матеріалах справи а.с.13-17).

За результатом зробленого судом розрахунку суми інфляційної складової, стягненню з відповідача підлягає сума інфляційної складової в розмірі 416022грн.62коп. В частині стягнення суми інфляційної складової в розмірі 792грн.68коп. слід відмовити.

При перевірці розрахунку суми 3% річних порушень не встановлено.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу у розмірі 19365924грн.97коп., сума пені в розмірі 154838грн.14коп. сума 3% річних у розмірі 285302грн.42коп., сума інфляційної складової в розмірі 416022грн.62коп. В частині стягнення суми основного боргу в сумі 549762грн.20коп. слід закрити провадження. В частині стягнення суми основного боргу в сумі 599596грн.63коп. суми інфляційної складової в розмірі 792грн.68коп. та суми пені в розмірі 232257грн.21коп. слід відмовити у задоволені.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

У разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

За змістом частини третьої статті 130 Господарського процесуального кодексу України в разі задоволення позовних вимог відповідачем після пред'явлення позову, суд присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи викладене, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись нормами статей Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" про стягнення суми основного боргу у розмірі 20515283грн.80коп., суми інфляційної складової у розмірі 416815грн.30коп., 3% річних у розмірі 285302грн.42коп. та пені у розмірі 387095грн.35коп. - задовольнити частково.

Зменшити розмір пені на 60% з 387095грн.35коп. до 154838грн.14коп.

Стягнути з Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" (ідентифікаційний код: 23645975; місце знаходження: 52204, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. 8 Березня, буд. 42) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (ідентифікаційний код: 20077720; місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6) суму основного боргу у розмірі 19365924грн.97коп., суму пені в розмірі 154838грн.14коп. суму 3% річних у розмірі 285302грн.42коп., суму інфляційної складової в розмірі 416022грн.62коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 315061грн.61коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В частині стягнення суми основного боргу в сумі 549762грн.20коп. - закрити провадження.

У задоволенні вимог в частині стягнення суми основного боргу в сумі 599596грн.63коп., пені в розмірі 232257грн.21коп., суми інфляційної складової в розмірі 792грн.68коп. - відмовити.

В судовому засіданні 24.10.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.10.2018р.

Суддя Р.Г. Новікова