РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.11.2018Справа № 910/9746/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка»

до Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця»

про стягнення коштів в розмірі 139 122,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Мартинюк С.В., довіреність б/н від 18.10.2017;

від відповідача: Шукліна О.В., довіреність б/н від 30.10.2018.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення коштів в розмірі 139 122,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно та на власний розсуд визначив більший період часу користування вагонами № 95376448, № 95529426 та № 95538377, що призвело до надмірного та протиправного нарахування та списання коштів в загальній сумі 139 122,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 судом залишено позовну заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду та спосіб їх усунення.

16.08.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків, відповідно до якої, позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 27.07.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи характер спірних правовідносин, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

17.09.2018 представником відповідача подано клопотання в порядку ч. 7 ст. 252 ГПК України.

09.10.2018 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

09.10.2018 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що перевізні документи разом з повідомленнями про закінчення вантажних операцій № 81 (на ст. Несвіч-Волинський) та № 67 (на ст. Турійськ) надано відправником лише 08.05.2018, а відтак, з причин, не залежних від ПАТ «Укрзалізниця» вагони № 95536454, № 95618757, № 95645065 (у період з 24.04.2018 по 08.05.2018), № 95450581, № 95650628 (у період з 30.04.2018 по 08.05.2018), № 95376448, № 95529426, № 95537377, № 95795621 (у період з 29.04.2018 по 08.05.2018) простоювали на під'їзних коліях в очікуванні надання відправником перевізних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 29.10.2018.

26.10.2018 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

29.10.2018 представником позивача подано відповідь на відзив, у якому зазначив, що посилання відповідача на те, що вагони простоювали в зв'язку з ненадання позивачем перевізного документа не відповідають дійсності та не підтверджується належними доказами.

У судове засідання 29.10.2018 представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними,

Оскільки, наведені відповідачем причини у клопотанні про відкладення розгляду справи, визнанні судом поважними, судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 05.11.2018, яку занесено до протоколу судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні 05.11.2018 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача не визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, з підстав викладених у відзиві.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 05.11.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - перевізник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» (далі - замовник, позивач) укладено Договір про надання послуг № 09908/ЦТЛ-2018 (далі - Договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно з п. 1.3 Договору надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Відповідно до п. 2.1.7 Договору замовник зобов'язаний відшкодовувати перевізнику витрати, пов'язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць, через неправильне оформлення відправниками перевізних документів, недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення, перевірку вантажу перевізником (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю, недостатність грошових коштів та закриття коду платника, інші причини, що не залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов'язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника.

У відповідності до пунктів 2.3.2-2.3.5 Договору перевізник зобов'язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС «Месплан», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього Договору; відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника № 8211598; присвоїти замовнику код вантажовідправника/вантажоодержувача 5091; вести облік попередньої плати, нарахованих і сплачених сум за здійсненні перевезення і надані послуги, пов'язані з перевезенням вантажу та надавати замовнику відповідні розрахункові документи в електронному вигляді, а у разі відсутності електронного зв'язку - в паперовому вигляді через (353804) Турійськ; складати документи передбачені пунктом 1.3 цього Договору щодо нарахування сум платежів.

Як зазначає позивач, у квітні-травні 2018 року позивачем здійснювалися операції з відправлення вантажів залізничним транспортом зі станції Турійськ та Несвіч-Волинський Львівської залізниці. Під'їзні залізничні колії вантажовідправника по обох станціях обслуговуються локомотивами залізниці.

За підсумком виконання вищезгаданих вантажних операцій позивачем було отримано від відповідача відомості плати за користування вагонами № 10050051, № 11050052, № 09050048. Згідно даних відомостей відповідачем нараховано ТОВ «Агротехніка» плату за користування вагонами у сумі 44 455,20 грн., 20 912,40 грн. та 52 582,10 грн. без ПДВ відповідно, а також ПДВ у загальному розмірі 141 611,64 грн.

Позивач зазначає, що відповідач протиправно та на власний розсуд визначив більший період часу користування вагонами № 95376448, № 95529426 та № 95538377, що призвело до надмірного та протиправного нарахування та списання коштів в загальній сумі 139 122,00 грн.

Претензією № 1-4/412 від 18.05.2018 позивач звернувся до Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» щодо безпідставного нарахування плати за користування вагонами, у відповідь на яку, Регіональна філія «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» повідомила, що претензія повертається без розгляду, оскільки всі претензії за Договором розглядає філія «ЦТЛ» ПАТ «Укрзалізниця».

Претензією № 1-4/479 від 22.06.2018 позивач звернувся до Філії «ЦТЛ» ПАТ «Укрзалізниця» у якій просив здійснити перерахунок плати за фактичне користування вагонами по станціях Турійськ та Несвіч-Волинський за користуванням вагонами та повернути надлишково списані кошти на особовий рахунок ТОВ «Агротехніка».

Однак зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення, в зв'язку з чим, позивач вимушений був звернутись з позовом до суду.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 62 Статуту, порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць. Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення.

Статтею 119 Статуту визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Вантажовласники, порти відшкодовують залізницям плату за користування вагонами інших держав від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій у порядку, визначеному Укрзалізницею відповідно до міжнародних договорів України з цих питань.

Якщо подання вантажовідправнику на його замовлення порожніх спеціальних вагонів затримується з вини вантажовідправника, з нього стягується плата за весь час затримки вагонів на станції навантаження.

Якщо вантажовідправник заявить про відмову від цих вагонів, плата нараховується до моменту одержання відмови.

У разі відмови від раніше замовлених спеціальних вагонів, з вантажовідправника стягується плата за пробіг цих вагонів від станції, з якої вони були відправлені, до станції навантаження, але не більш як за 300 кілометрів. Зазначена плата не стягується, якщо ці вагони були використані на станції навантаження іншим вантажовідправником протягом доби з моменту їх прибуття.

Порядок розрахунків та перелік операцій з вагонами (контейнерами), за час виконання яких не стягується плата, встановлюється Правилами.

У розрахунках затримка до 30 хвилин не враховується, затримка 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Згідно з пунктом 3 Правил користування вагонами та контейнерами 3. Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6). За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Пунктом 4 Правил користування вагонами та контейнерами встановлено, що відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Згідно відомості плати за користування вагонами № 10050051 по станції Турійськ позивачу нарахована плата за користування вагонами № 95536454, № 95618757, № 95645065 в сумі 44 455,20 грн. без ПДВ.

Відповідно до означеної відомості № 10050051, вагони прийняті у користування позивачем для завантаження 22.04.2018 о 17:10 год. та повернуті 08.05.2018 о 15:00 год., в свою чергу, з наданого позивачем повідомлення про закінчення вантажних операцій вбачається, що означене повідомлення отримано відповідачем 24.04.2018 о 10:00 год.

Згідно відомості плати за користування вагонами № 10050052 по станції Турійськ позивачу нарахована плата за користування вагонами № 95450581, № 9565628 в сумі 20 912,40 грн. без ПДВ.

Відповідно до означеної відомості № 10050052, вагони прийняті у користування позивачем для завантаження 27.04.2018 о 00:30 год. та повернуті 08.05.2018 о 15:00 год., в свою чергу, з наданого позивачем повідомлення про закінчення вантажних операцій вбачається, що означене повідомлення отримано відповідачем 28.04.2018 о 10:00 год.

Згідно відомості плати за користування вагонами № 09050048 по станції Несвіч-Волинський позивачу нарахована плата за користування вагонами № 95376448, № 95529426, № 95538377, № 95795621 в сумі 52 582,10 грн. без ПДВ.

Відповідно до означеної відомості № 09050048, вагони прийняті у користування позивачем для завантаження 24.04.2018 о 13:32 год. та повернуті 08.05.2018 о 15:00 год., в свою чергу, відповідно до наданого позивачем справи повідомлення про закінчення вантажних операцій вбачається, що означене повідомлення отримано відповідачем 28.04.2018 о 12:02 год.

Як вбачається з означених відомостей, останні всупереч п. 3 Правил користування вагонами і контейнерами, не підписані позивачем.

Разом з тим, відмова позивача від підписання зазначених відомостей засвідчена Актами загальної форми № 91 від 10.05.2018 та № 279 від 12.05.2018.

Вказана плата списана з особового рахунку позивача, що підтверджується переліками № 20180510 від 10.05.2018 та № 20180512 від 12.05.2018.

Разом з тим, відповідно до п. 1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України N 644 від 21.11.2000 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 N 138) на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 N 542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за N 798/5989).

У зв'язку з невиконання позивачем вказаного пункту, працівниками залізниці складено Акти загальної форми № 391 від 24.04.2018, № 392 від 30.04.2018, № 86 від 29.04.2018 про очікування оформлення відправником перевізних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, перевізні документи разом з повідомлення про закінчення вантажних операцій № 81 (на ст. Несвіч-Волинський) та № 67 (на ст. Турійськ) надано позивачем лише 08.05.2018.

Будь-яких доказів на підтвердження складання перевізних документів та надання їх відповідачу не 08.05.2018, матеріали справи не містять, а позивачем не надано.

З означеного вбачається, що з причин, не залежних від відповідача, вагони № 95536454, 95618757, 95645065 (у період з 24.04.2018 по 08.05.2018), № 95450581, № 95650628 (у період з 30.04.2018 по 08.05.2018), № 95376448, № 95529426, № 95538377, № 95795621 (у період з 29.04.2018 по 08.05.2018) простоювали на під'їзних коліях в очікуванні надання відправником перевізних документів.

Частиною 1 статтею 225 глави 25 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила Господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 226 глави 25 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Відповідно до ст. 76 Статуту залізниць України час перебування вагонів під навантаженням і вивантаженням у разі обслуговування залізничної під'їзної колії локомотивом залізниці визначається з моменту фактичної подачі вагонів на місце навантаження або вивантаження до моменту одержання станцією від підприємства повідомлення про готовність вагонів до забирання.

Таким чином, оскільки доказів отримання відповідачем провізних документів у інші терміни, аніж зафіксовано у повідомленнях про закінчення вантажних операцій № 81 (на ст. Несвіч-Волинський) та № 67 (на ст. Турійськ), як і доказів наявності будь-яких обставин, які б свідчили про необґрунтованість нарахування плати за означений період, позивачем не надано, а матеріали справи не містять, відповідачем правомірно нараховано та списано з рахунку позивача плату за користування вагонами за період фактичного користування.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.11.2018

Суддя О.А. Грєхова