ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.11.2018

Справа №910/10193/18

Господарський суд міста Києва у складі: судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Коваленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/10193/18

За позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант ТВ Груп»

про стягнення 373564,28 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант ТВ Груп» про стягнення заборгованості у розмірі 373564,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору суборенди нерухомого майна №16/1200 від 01.10.2016 в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/10193/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.09.2018.

В судовому засіданні 18.09.2018 суд, у відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 09.10.2018, про що зазначено в протоколі судового засідання від 18.09.2018.

Оскільки судове засідання призначене на 09.10.2018 не відбулось, у зв’язку із тимчасовою непрацездатністю судді, ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2018 розгляд справи призначено на 25.10.2018.

В судовому засіданні 25.10.2018, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд у відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.11.2018.

Представник позивача в судове засідання 06.11.2018 не з’явився, проте через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому, зокрема позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідач в судові засідання не з’являвся, відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі та ухвали про повідомлення про дату, час і місце судових засідань направлялися судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03061, м. Київ, вул. Шепєлєва Миколи, 6.

Станом на дату розгляду справи по суті конверти з ухвалами суду були повернуті до суду відділенням поштового зв'язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою КМУ від 5 березня 2009 р. №270 повернення поштою рекомендованого листа з зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання» можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував - не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання ухвал суду відповідачем та повернення їх до суду з поміткою «повернуто за закінченням терміну зберігання» є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання, тобто є власною волею відповідача.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалами суду про повідомлення про дату, час та місце розгляду справи у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання для розгляду справи по суті і не повідомив суду про причини неявки, а позивач подав заяву про розгляд справи по суті без його участі, суд на місці постановив розгляд справи по суті проводити за їх відсутності.

Приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового розгляду 06.11.2018 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

В нарадчій кімнаті 06.11.2018 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2016 між Підприємством з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (орендар/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІАМАНТ ТВ ГРУП» (суборендар/відповідач) укладено договір суборенди нерухомого майна №16/1200 (надалі - договір), відповідно до умов п. 1.1 якого орендар зобов’язується надати, а суборендар прийняти в тимчасове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 179,0 кв.м. на 2-му поверсі (VIP - зона) та одне паркомісце у підземному паркінгу, відповідно до плану приміщень, встановленому у додатку № 1, 1.1 до договору, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, 68.

Метою оренди є використання приміщень для розміщення офісу з ціллю здійснення господарської діяльності суборендаря (п. 1.2 договору)

Розмір щомісячної суборендної плати відповідно до умов п. 3.1.1, 3.1.2 та 3.1.3 договору складає: за використання 1 кв.м. приміщень 270,00 грн. з ПДВ. Розмір щомісячної суборендної плати за використання 179 м.кв. приміщень складає 48330,00 грн. з ПДВ.; за використання 1-го паркомісця у підземному паркінгу 1900,00 грн. з ПДВ. Розмір щомісячної суборендної плати за використання парко місця складає 1900,00 грн. з ПДВ.

Загальна сума щомісячної суборендної плати за використання приміщень складає 50230,00 грн. з ПДВ.

У вартість суборендної плати комунальні та інші послуги не входять та сплачуються окремо на підставі рахунку, який суборендар оплачує на протязі трьох банківських днів з моменту його отримання (п. п. 3.2 та 3.5 договору).

Пунктом 3.8 договору встановлено, що оплата за використання приміщень здійснюється щомісячно за умовами 100% передплати до 25 числа місяця, що передує місяцю суборенди на підставі рахунку орендаря або за його відсутністю на підставі положень договору.

Відповідно до п. 4.4.7 договору, відповідач зобов’язаний своєчасно та у повному обсязі оплачувати суборендну плату та інші платежі.

Розрахунки по договору здійснюються у безготівковому порядку шляхом перерахування суборендарем грошових коштів на поточний рахунок орендаря у національній валюті України (п. 3.9 договору). Грошові зобов’язання суборендаря з оплати суборендної плати вважаються виконаними з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок орендаря (п. 3.12 договору).

Даний договір укладено строком з 01.10.2016 до 30.09.2017 (п. 6.1 договору).

01.10.2016 сторони підписали без зауважень акт приймання-передачі нежитлових приміщень в суборенду, відповідно до якого орендар передав, а суборендар прийняв у тимчасове платне користування нежиле приміщення на 2-му поверсі загальною площею 179 кв.м. та паркомісце у підземному паркінгу, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, 68.

Частиною 3 ст. 774 Цивільного кодексу України встановлено, до договору піднайму застосовуються положення про договір найму

Так, за змістом ст. 283 Господарського кодексу України та ст. 759 Цивільного кодексу України орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 5 ст. 762 ЦК України, ч. 3 ст. 285 ГК України та умов договору орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Втім, відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за договором суборенди №16/1200 від 01.10.2016 щодо здійснення плати за суборенду, сплату належним чином не здійснив, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 373 564,28 грн. При цьому, факт отримання рахунків відповідачем, на підставі яких здійснюється оплата, підтверджується підписом представника відповідача в реєстрах передачі документів, які долучені до матеріалів справи.

31.05.2017 позивач та відповідач уклали додаткову угоду № 1 про припинення оренди та узгодження графіку погашення заборгованості, у зв’язку з чим було підписано акт приймання – передачі нежитлового приміщення із суборенди.

Гарантійними листами від 01.06.2017 та 30.06.2017 відповідач зобов’язувався погасити існуючу заборгованість, втім свого обов’язку так і не виконав.

14.07.2017 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №653 від 13.07.2017 про погашення боргу, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України).

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної сплати суборендних платежів підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 373 564,28 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними належними доказами, дослідженими судом, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 126, 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАМАНТ ТВ ГРУП» про стягнення 373564,28 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАМАНТ ТВ ГРУП» (03061, м. Київ, вул. Шепєлєва Миколи, буд. 6, ідентифікаційний код 39628490) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 68, ідентифікаційний код 30603572) заборгованість у розмірі 373 564 (триста сімдесят три тисячі п’ятсот шістдесят чотири) грн. 28 коп. та судовий збір у розмірі 5 603 (п’ять тисяч шістсот три) грн. 46 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 07.11.2018.

Суддя                                                                                                     Т.В.Васильченко