ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2018. Справа № 917/893/18

м. Полтава

За позовом Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, проїзд Арсенальний, 1, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, вул. Олексія Древаля 35, м. Кременчук, Полтавська область, 39627

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (вул. М. Бірюзова 26/1, м. Полтава, 36007).

про стягнення 15537,17 грн.

Суддя господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники сторін

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність від 01.08.18.);

від третьої особи: ОСОБА_2 (довіреність № 01-29/05 від 27.12.17.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості (далі - позивач/ Кременчуцький МЦЗ) звернулося з позовною заявою до господарського суду Полтавської області про стягнення з 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (далі - відповідач/ 2 ДПРЗ) 15537,17 грн. суми виплаченого забезпечення. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 816/1093/17 від 24.01.2018. було поновлено на посаді начальника 16 державної пожежно-рятувальної частини 2 ДПРЗ (м. Кременчук) ОСОБА_3, якому позивачем було надано статус безробітного та виплачувалася допомога по безробіттю.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.08.2018. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Ухвалою від 23.08.2018. суд за клопотанням Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (далі - ГУ ДСНС) залучив його до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, та за власною ініціативою призначив судове засідання з розгляду справи на 25.09.2018.

В судовому засіданні 25.09.2018. було оголошено перерву до 04.10.2018.

Враховуючи неможливість вирішення спору в судовому засіданні 04.10.2018., а також неявку представників сторін, суд ухвалою від 04.10.2018. відклав розгляд справи на 11.10.2018.

Ухвалою від 11.10.2018. суд, враховуючи наявність клопотань позивача та третьої особи про відкладення розгляду справи, для об'єктивного розгляду справи та запобігання порушенню процесуальних прав, відклав розгляд справи на 24.10.2018.

Відповідач у відзиві позов заперечує, посилаючись на те, що стягнення виплаченої ОСОБА_3 допомоги по безробіттю з моменту постановлення рішення про його поновлення на посаді повинно здійснюватися з самого ОСОБА_3, оскільки він повинен був повідомити Кременчуцький МЦЗ про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення.

Третя особа у своїх поясненнях просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідачу та третій особі не було відомо про перебування ОСОБА_3 на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю; крім того, в трудовій книжці ОСОБА_3 відсутній запис про взяття його на облік позивачем і призначення допомоги по безробіттю; ОСОБА_3 мав повідомити позивача про поновлення його на роботі з 25.01.2018. та про необхідність припинення йому виплати допомоги по безробіттю.

В судове засідання 24.10.2018. представник позивача не з'явився.

24.10.2018. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У вказаному клопотанні позивач зазначає, що 04.10.2018. Кременчуцький МЦЗ звернувся до ПАТ "ПриватБанк" з листом щодо надання відповідної довідки про суму допомоги по безробіттю, які були зараховані на картковий рахунок громадянина ОСОБА_3 за період з листопада 2017 року по березень 2018 року. Однак, до цього часу, запитувана інформація відносно ОСОБА_3 щодо зарахування коштів на його картковий рахунок з ПАТ "ПриватБанк" на адресу Кременчуцького МЦЗ не надходила. Позивач вказує, що в разі, якщо суд вважатиме, що справу не можливо розглянути за наявними матеріалами, він просить суд відкласти розгляд справи до отримання запитуваної інформації.

Позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду судової справи, про що, в тому числі, свідчить його клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи передбачені ст. 248 ГПК України строки розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, а також те, що неявка в судове засідання позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи. Розгляд відбувається за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні 24.10.2018. представники відповідача та третьої особи позов заперечують, представник третьої особи наполягає на зупиненні провадження у справі.

Крім цього, в судовому засіданні 24.10.2018. представник третьої особи відмовився від клопотання про витребування у позивача письмових доказів для перевірки обґрунтованості позовних вимог про стягнення 15537,17 грн. виплаченої допомоги по безробіттю поновленому працівникові ОСОБА_3 (вх. № 9243 від 04.10.2018.).

Враховуючи викладене, судом не розглядається клопотання третьої особи про витребування у позивача доказів.

Щодо клопотання третьої особи про зупинення провадження у справі (№ 11-114/05 від 04.10.2018.) суд зазначає наступне.

Третя особа просить зупинити провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України до закінчення касаційного провадження у справі № 816/1093/17 по перегляду постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018. В обґрунтування клопотання третя особа посилається на те, що ухвалою Верховного суду від 19.02.2018. у справі № 816/1093/17 відкрито касаційне провадження по перегляду постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018., якою ОСОБА_3 було поновлено на роботі, і до закінчення перегляду постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018. у касаційній інстанції дану справу не можливо розглянути об'єктивно.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку обєктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на обєктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд зазначає, що оскільки постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018. набрала законної сили 24.01.2018., відкриття касаційного провадження по перегляду вказаної постанови не є підставою для зупинення провадження у даній справі.

В зв'язку з цим, суд відхилив клопотання третьої особи про зупинення провадження у справі.

Крім цього, в судовому засіданні 24.10.2018. суд задовольнив клопотання третьої особи про залучення доказів № 11-112/05 від 04.10.2018. Надані третьою особою докази (копія наказу ГУ ДСНС від 07.03.2018. № 35 ос та копія листа ГУ ДСНС від 07.03.2018. № 35 ос з доказами направлення) прийняті до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників відповідача та третьої особи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Громадян ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3В.) працював у 2 ДПРЗ на посаді начальника 16 державної пожежно-рятувальної частини 2 ДПРЗ (м. Кременчук).

Наказом від 25.07.2017. № 21 його було звільнено зі служби у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту.

24.10.2017. ОСОБА_3 звернувся до Кременчуцького МЦЗ із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю (копія заяви - в матеріалах справи)

На підставі особистої заяви ОСОБА_3 та відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» наказами позивача № НТ171025 від 25.10.2017. та № НТ171031 від 31.10.2017. ОСОБА_3 було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю (копія витягу із наказів - в матеріалах справи).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 816/1093/17 від 24.01.2018. ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника 16 державної пожежно-рятувальної частини 2 ДПРЗ (м. Кременчук) з 09.06.2017.

Наказом № 35ос від 07.03.2018. виданого ГУ ДСНС України у Полтавській області. ОСОБА_3 поновлено на посаді з 09.06.2017. (копія наказу - в матеріалах справи).

Наказом Кременчуцького МЦЗ № НТ180315 від 15.03.2018. ОСОБА_3 припинено реєстрацію безробітного у зв'язку із його поновленням на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Згідно розрахунку позивача за період з 31.10.2017. по 04.03.2018. ОСОБА_3 виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 15537,17 грн.

02.04.2018. наказом директора Кременчуцького МЦЗ за № 133 прийнято рішення про вжиття заходів по відшкодуванню коштів на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття згідно ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" з відповідача в сумі 15537,17 грн., виплачених ОСОБА_3, як допомога по безробіттю (копія наказу - в матеріалах справи).

02.04.2018. позивач направив на адресу відповідача лист № 725 про необхідність відшкодування виплаченої ОСОБА_3 допомоги по безробіттю. Вказаний лист відповідач отримав 05.04.2018. (копія відповідного повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення - в матеріалах справи), проте коштів позивачу не відшкодував.

В зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача 15537,17 грн. суми виплаченої ОСОБА_3 допомоги по безробіттю.

Відповідач позов заперечує, зокрема, зазначає, що стягнення виплаченої ОСОБА_3 допомоги по безробіттю з моменту прийняття рішення про його поновлення на посаді повинно здійснюватися з самого ОСОБА_3, оскільки він повинен був повідомити Кременчуцький МЦЗ про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення.

Третя особа теж заперечує позов посилаючись на те, що відповідачу та третій особі не було відомо про перебування ОСОБА_3 на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю, крім того, в трудовій книжці ОСОБА_3 відсутній запис про взяття його на облік позивачем і призначення допомоги по безробіттю. Також третя особа зазначає , що ОСОБА_3 мав повідомити позивача про поновлення його на роботі з 25.01.2018. та про необхідність припинення йому виплати допомоги по безробіттю.

Крім цього, третя особа в обґрунтування своїх заперечень зазначає, що позивачем не підтверджено належними доказами факту отримання ОСОБА_3 допомоги по безробіттю на суму 15537,17 грн.

У письмових поясненнях від 22.10.2018. третя особа зазначає, що надані позивачем докази не підтверджують отримання ОСОБА_3 виплат по безробіттю.

Так, позивачем у якості доказів виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_3 надано копії витягів з відомостей № 243 від 10.11.2017., № 260 від 30.11.2017. та № 277 від 20.12.2017., № 284 від 29.12.2017., № 18 від 19.01.2018., № 36 від 04.02.2018., № 59 від 07.03.2018. про здійснення виплат ОСОБА_3 на загальну суму 15538,17 грн., а також копію договору на виплату допомоги по безробіттю, допомоги по частковому безробіттю, матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, та допомоги на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні від 01.04.2006., який укладено між позивачем та ЗАТ КБ "ПриватБанк", копії платіжних доручень і банківських виписок про перерахування загальних сум забезпечення позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" за період з 14.11.2017. по 13.03.2018. та заява ОСОБА_3 від 31.10.17. про виплату пенсії або грошової допомоги на його рахунок відкритий у відділенні Приватбанку.

Крім цього, позивачем надано копію запиту № 2272 від 04.10.2018., адресованого керівнику ПАТ "ПриватБанк" про надання довідки про суму допомоги по безробіттю, зарахованої на картковий рахунок ОСОБА_3 за період з листопада 2017 року по березень 2018 року. Вказаний лист отримано представником адресата 05.10.2018., про що на листі зроблено відповідну відмітку.

Позивач у клопотанні від 24.10.2018. повідомив суду, що до цього часу запитувана інформація від ПАТ "ПриватБанк" не надходила.

На заперечення третьої особи щодо ненадання позивачем належних та достатніх доказів на підтвердження отримання ОСОБА_3 виплат по безробіттю суд зазначає наступне.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки третя особа ставить під сумнів факт отримання ОСОБА_3 виплат по безробіттю, то саме вона повинна надавати докази в обґрунтування своїх заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Третя особа заявляла суду клопотання про витребування у позивача письмових доказів для перевірки обґрунтованості позовних вимог про стягнення 15 537,17 грн. виплаченої допомоги по безробіттю поновленому працівникові ОСОБА_3, а саме:

1) копії довідки про середній заробіток ОСОБА_3, подану останнім для обрахування допомоги по безробіттю;

2) копії наказу про призначення ОСОБА_3 допомоги по безробіттю з 31.10.2017 року, з визначенням розміру допомоги у відсотках;

3) щомісячного розрахунку (помісячно) суми допомоги по безробіттю ОСОБА_3 починаючи з 31.10.2018 року і до 04.03.2018 року включно;

4) копії наказу про припинення виплати ОСОБА_3 допомоги по безробіттю з 04.03.2018 року;

5) виписки банку про перерахування ОСОБА_3 щомісячно сум допомоги по безробіттю ОСОБА_3, починаючи з 31.10.2018 року і до 04.03.2018 року включно.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Вказане клопотання було подано третьою особою 04.10.2018., тобто після подання суду пояснень третьої особи 17.09.2018. і у зв'язку з цим, мало бути відхилено судом. Проте, в судовому засіданні 24.10.2018. представник третьої особи від вказаного клопотання про витребування доказів відмовилася, в зв'язку з цим, клопотання судом не розглядалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд звертає увагу на те, що позивач надав усі наявні у нього докази на підтвердження своїх позовних вимог, надання інших доказів, від інших юридичних осіб (довідки з банку) не є в його компетенції.

Дослідивши в сукупності надані позивачем докази, суд дійшов висновку про достовірність таких доказів та їх достатність для підтвердження факту перерахування ОСОБА_3 допомоги по безробіттю на суму 15537,17 грн., докази, що підтверджують протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, заперечення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, щодо ненадання позивачем доказів отримання ОСОБА_3 допомоги по безробіттю на суму 15537,17 грн. судом відхиляються.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон) визначено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем фонду про прийняття його на роботу.

Згідно ч. 4 ст. 35 Закону із роботодавця утримуються, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Згідно пп. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013. № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Тобто, вказаними нормами передбачено право фонду стягувати з роботодавця суму виплачених грошових коштів (допомоги) безробітному, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що у період перебування (реєстрації) на обліку в центрі зайнятості з 31.10.2017. по 04.03.2018. ОСОБА_3 виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 15537,17 грн.

В матеріалах справи відсутні докази відшкодування відповідачем позивачу виплаченої ОСОБА_3 допомоги по безробіттю, в зв'язку з цим, суд встановив, що вимога позивача про відшкодування відповідачем 15537,17 грн. є обґрунтованою та підтвердженою належними доказами, а отже підлягає задоволенню.

Щодо заперечень відповідача та третьої особи стосовно того, що стягнення виплаченої ОСОБА_3 допомоги по безробіттю з моменту постановлення рішення про його поновлення на посаді повинно здійснюватися з самого ОСОБА_3, оскільки він повинен був повідомити Кременчуцький МЦЗ про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення, суд зазначає наступне.

Обов'язок відповідача сплатити суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг, які отримав безробітний, що був поновлений на роботі за рішенням суду, прямо передбачений положеннями ч. 4 ст. 35 Закону.

Статтею 44 Закону України "Про зайнятість населення" передбачений обов'язок безробітного повідомляти центр зайнятості про обставини, що є підставою для зняття його з обліку, передбачені ст. 45 цього ж Закону.

Так, відповідно до ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" та п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2013 № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію зареєстрованого безробітного з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Враховуючи вимоги ст. 24 КЗпП України та відповідно до п. 34 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Отже, законодавство України пов'язує підставу припинення реєстрації безробітного та відповідно припинення виплати допомоги по безробіттю, з днем поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, а таким днем є день видання наказу про поновлення на роботі за рішенням суду. Цей висновок кореспондується зі ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення", якою встановлено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Таким чином, до моменту поновлення на роботі безробітного (моменту відновлення трудових відносин шляхом видачі відповідного наказу), особа не належить до зайнятого населення.

Тобто, обов'язок повідомити центр зайнятості про підстави припинення реєстрації як безробітного у ОСОБА_3 виник лише з моменту поновлення його на роботі, а саме з дня видачі наказу про його поновлення № 35ос від 07.03.2018., оскільки саме з цього дня він належав до зайнятого населення та не міг перебувати на обліку в центрі зайнятості.

Судом встановлено, що Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 816/1093/17 від 24.01.2018. ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника 16 державної пожежно-рятувальної частини 2 ДПРЗ (м. Кременчук) з 09.06.2017.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час розгляду справи) постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно. Окрім того, в резолютивній частині вищевказаного рішення суду зазначено, що рішення, в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. Негайне виконання є обов'язковим та безумовним відповідно до вимог закону та рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, відповідач мав негайно виконати Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 816/1093/17 від 24.01.2018., видати наказ про поновлення на роботі ОСОБА_3 та направити його за місцем реєстрації ОСОБА_3 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, з повідомленням про необхідність з'явитися з трудовою книжкою для відповідного оформлення трудових відносин. Що зроблено не було.

Проте, вказаний лист відповідачем направлено позивачу лише 07.03.2018. (копія листа № 02-1497/05 від 07.03.2018. - в матеріалах справи) та лише 07.03.2018. наказом № 35ос ОСОБА_3 було поновлено на посаді.

Суд звертає увагу на те, що позивач просить суд стягнути з відповідача виплачену ОСОБА_3 допомогу по безробіттю у розмірі 15537,17 грн. нараховану до винесення відповідачем наказу про поновлення ОСОБА_3 на роботі (з 31.10.2017. по 04.03.2018.).

Отже, відповідач та третя особа помилково вважає, що позивач повинен був припинити нарахування допомоги з дня прийняття рішення суду про поновлення на роботі, про що йому зобов'язаний був повідомити ОСОБА_3

Твердження третьої особи про відсутність у трудовій книжці ОСОБА_3 запису про початок виплати допомоги по безробіттю також не береться судом до уваги, оскільки відповідно до п. 5 розділу VI Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015р. № 613, запис у трудовій книжці особи про початок, поновлення, скорочення та припинення виплати допомоги по безробіттю здійснюється за бажанням безробітного. Отже, цей запис не є обов'язковим.

При прийнятті рішення судом врахована правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.04.18. по справі № 910/5464/17 та постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 06.06.18. по справі № 902/291/17.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 15537 грн. 17 коп. суми виплаченого забезпечення є обґрунтованою, підтвердженою належними доказами та такою, що відповідає чинному законодавству, а отже підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240, 247-252 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (вул. Олексія Древаля 35, м. Кременчук, Полтавська область, 39627; ) на користь Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості (проїзд Арсенальний, 1, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ) 15537 грн. 17 коп. суму виплаченого забезпечення, 1762 грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 05.11.2018.

Суддя О.С. Семчук