ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/31771/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О. О. Мамалуй – головуючий, Л. В. Стратієнко, І. В. Ткач

за участю секретаря судового засідання – В.В. Шпорт

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2018р.

у складі колегії суддів: Л. Г. Сітайло - головуючий, Н. Ф. Калатай, Л. В. Кропивна

та на рішення господарського суду міста Києва від 11.10.2016р.

у складі колегії суддів: С. О. Турчин - головуючий, І. О. Андреїшина, М. М. Якименко

за позовом публічного акціонерного товариства "Державний експортно – імпортний банк України"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України"

про стягнення 810 912 471,06 грн.

за участю представників учасників:

позивача: Мосійчук Я.І. - адвокат

відповідача: Аністратенко О.О. - адвокат

третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі – ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" (далі – ТОВ "ЕСУ", відповідач), з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, 671 298 284,80 грн. заборгованості за відсотковим доходом по облігаціям, 102 978 360,57 грн. – пені за прострочення зобов'язань по виплаті відсоткового доходу по облігаціям, 26 423 964,85 грн. –інфляційних втрат, 10 211 860,84 грн. - 3% річних у зв'язку з простроченням зобов'язань по облігаціям.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо виплати відсоткового доходу за Проспектом емісії облігацій.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.10.2016р. у справі № 910/31771/15 частково задоволено позов ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України". Присуджено до стягнення з ТОВ "ЕСУ" на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" 671 298 284,80 грн. основного боргу, 102 978 360,57 грн. - пені, 25 860 502,26 грн. - інфляційних втрат, 10 211 860,84 грн. - 3% річних та 206 556,37 грн. - судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2018р. у даній справі залишено без змін рішення господарського суду міста Києва від 11.10.2016р., відмовлено ТОВ "ЕСУ" у задоволенні клопотань про зменшення штрафних санкцій та про відстрочення виконання рішення суду.

Судові рішення мотивовані невиконанням відповідачем зобов'язань відповідно до Проспекту емісії облігацій, а саме не виплатою відповідачем відсоткового доходу за 9 – 13 відсоткові періоди в розмірі 671 298 284,80 грн. та сплатою відповідачем відсоткового доходу за 8 відсотковий період за межами строку, передбаченого Проспектом емісії облігацій.

У зв'язку з порушенням відповідачем грошового зобов'язання, суд першої інстанції, відповідно до норм ст. 625 Цивільного кодексу України, та здійснивши перерахунок сум інфляційних втрат та 3% річних, стягнув з відповідача 25 860 502,36 грн. – інфляційних втрат та 10 211 860,84 грн. – 3 % річних.

Суд наголошуючи на тому, що сторони у п. 3.3 договорів купівлі-продажу в належній формі погодили відповідальність продавця за невиконання/неналежне виконання зобов'язань зі сплати відсоткового доходу, згідно з Проспектом емісії облігацій, та здійснивши перерахунок суми пені, стягнув з відповідача 102 978 360,57 грн. пені.

Також, суд першої інстанції посилається на рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2016р. у справі №910/2747/16, яким відмовлено ТОВ "ЕСУ" у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними п. 3.3. договорів купівлі-продажу цінних паперів № 455-ДД/2013, № 456-ДД/2013, № 457-дд/2013, № 458-ДД/2013, № 459-ДД/2013, № 460-ДД/2013, № 461-ДД/2013, № 462-ДД/2013, № 463-ДД/2013, оскільки спірний п. 3.3 вказаних договорів не визначає будь-яких інших (відмінних) прав ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", аніж ті, які визначені Законом України "Про цінні папери та фондовий ринок" та Проспектом емісії облігацій ТОВ "ЕСУ".

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи відповідачеві у задоволенні клопотань про зменшення штрафних санкцій та про відстрочення виконання рішення, вказав на те, що відповідач не звертався до суду першої інстанції з вимогою про зменшення штрафних санкцій, а його фінансове становище є результатом його власної підприємницької діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки на погашення облігацій, оскільки був обізнаний про строк настання їх погашення, самостійно визначивши такий строк у проспекті емісії облігацій.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ТОВ "ЕСУ" звернулося з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 11.10.2016р., постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2018р. у справі № 910/31771/15 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково в частині стягнення заборгованості в розмірі 7 079 282,76 грн., з яких 6 712 491,10 грн. заборгованість по сплаті відсоткового доходу за облігаціями, 102 319,52 грн. – 3% річних, 264 472,14 грн. – інфляційних втрат; відмовити позивачеві в частині стягнення з відповідача пені та відстрочити виконання рішення суду у справі № 910/31771/15 строком на 1 рік.

Скарга мотивована порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме ст.ст. 546, 548, 610, 611, 655 Цивільного кодексу України, ст. 30 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" та невірно здійсненим судами розрахунком суми заборгованості та штрафних санкцій.

Відповідач зазначає, що договори купівлі-продажу цінних паперів посвідчують виключно відносини купівлі-продажу облігацій між відповідачем (емітентом) та позивачем (першим власником) під час розміщення облігацій. Оскільки вказані договори купівлі-продажу є повністю виконаними сторонами в 2013 році, всі зобов'язання за ними припинилися, тому всі подальші відносини сторін регулюються Проспектом емісії облігацій, а не договорами.

Також, відповідач наголошує на тому, що судом апеляційної інстанції неправомірно відмовлено відповідачеві у задоволенні клопотань про зменшення розміру пені та відстрочення виконання рішення суду, не надано оцінки доводам відповідача, зазначеним у вказаних клопотаннях.

4. Позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" просить залишити касаційну скаргу ТОВ "ЕСУ" без задоволення.

Позивач наголошує на тому, що чинне законодавство в сфері цінних паперів не містить заборони на забезпечення виконання зобов'язань за цінними паперами, в тому числі облігаціями, неустойкою.

Крім того, умова договорів купівлі-продажу щодо сплати ТОВ "ЕСУ" пені при порушенні зобов'язань за облігаціями є результатом домовленості сторін і є обов'язковою до виконання.

Також, позивач посилається на те, що ТОВ "ЕСУ" є юридичною особою приватного права, метою діяльності якого є отримання прибутку. ТОВ "ЕСУ" не обмежено предметом діяльності і можливості отримання доходу від іншої, не пов'язаної із його корпоративними правами в ПАТ "Укртелеком", діяльності.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, відзиву чи заперечень на касаційну скаргу не подав.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

29 березня 2013 року загальними зборами учасників ТОВ "ЕСУ" прийнято рішення про закрите (приватне) розміщення облігації ТОВ "ЕСУ".

Відповідно до Проспекту емісії облігацій ТОВ "ЕСУ", здійснено випуск відсоткових іменних незабезпечених облігацій серії С у бездокументарній формі у кількості 4 610 644 штук номінальною вартістю 1 000,00 грн., на загальну суму 4 610 644 000,00 грн., що підтверджується свідоцтвом Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про реєстрацію випуску облігацій підприємств.

24 квітня 2013 року між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (покупець) та ТОВ "ЕСУ" (продавець) укладені договори купівлі-продажу цінних паперів №455-ДД/2013, №456-ДД/2013, №457-ДД/2013, №458-ДД/2013, №459-ДД/2013, №460-ДД/2013, №461-ДД/2013, №462-ДД/2013, №463-ДД/2013 відповідно до яких продавець зобов'язується продати (передати у власність покупцю), а покупець купити (прийняти у продавця та оплатити) цінні папери – облігації серії С, іменні відсоткові звичайні (незабезпечені) ТОВ "ЕСУ" у загальній кількості 2 243 644 штук, загальною номінальною вартістю 2 243 644 000,00 грн.

Відповідно до виписки про стан рахунку в цінних паперах ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" станом на 21.04.2015р. є власником відсоткових, бездокументарних, іменних облігацій ТОВ "ЕСУ", серії С, код цінних паперів UA , у кількості 2 243 644 штук, загальною номінальною вартістю 2 243 644 000,00 грн.

Пунктом 3.4. Проспекту емісії облігацій визначені права, що надаються власникам облігацій, зокрема, отримувати відсотковий дохід у вигляді нарахованих відсотків на номінальну вартість облігації в кінці кожного відсоткового періоду, здійснювати інші операції, що не суперечать чинному законодавству України та умовам емісії облігацій.

Згідно з п. 3.8. Проспекту емісії облігацій (зі змінами) виплати відсоткового доходу за облігаціями здійснюються у національній валюті України (гривні) самостійно емітентом на підставі зведеного облікового реєстру власників облігацій, складеного депозитарієм на кінець операційного дня, що передує даті виплати відсоткового доходу по облігаціям, та наданого на день виплати відсоткового доходу за адресою: Україна, 02002, м. Київ, вул. Челябінська, будинок 5а.

Також вказаним пунктом Проспекту встановлені дати виплати відсоткового доходу облігацій, зокрема: 8 відсотковий період - з 22.04.2015р. по 24.04.2015р., кількість днів у процентному періоді - 91; 9 відсотковий період - з 22.07.2015р. по 24.07.2015р.; кількість днів у процентному періоді - 91; 10 відсотковий період - з 21.10.2015р. по 23.10.2015р., кількість днів у процентному періоді - 91; 11 відсотковий період з 20.01.2016р. по 22.01.2016р., кількість днів у процентному періоді - 91; 12 відсотковий період - з 20.04.2016р. по 22.04.2016р., у процентному періоді - 91; 13 відсотковий період - з 20.07.2016р. по 21.10.2016р, кількість днів у процентному періоді - 91.

Рішення про встановлення нової відсоткової ставки або залишення її незмінною по облігаціях приймається Вищим органом Товариства. Власники облігацій повідомляються про встановлену відсоткову ставку листом у строки, зазначені вище.

Відповідно до абз. 8 п. 3.8 Проспекту емісії облігацій відсотки по облігаціях нараховуються відповідно до відсоткових періодів. Відсотковий дохід обчислюється за формулою:

I=(N*r*T)/(365*100), де

I - сума відсоткового доходу;

N - номінальна вартість одної облігації в гривнях;

r - відсоткова ставка за відповідний відсотковий період;

T - кількість днів у відповідному відсоткову періоді;

365 - кількість днів у році.

Як встановлено судами попередніх інстанцій листом № 36 від 23.06.2014р. відповідач повідомив позивача, що відсоткова ставка на 6 - 8 відсоткові періоди становить 17,5% річних і буде діяти у період з 23.07.2014р. по 24.04.2015р.

Листом від 12.05.2015р. № 147 відповідач повідомив позивача, що відсоткова ставка на 9 - 13 відсоткові періоди становить 24% річних і буде діяти у період з 22.04.2015р. по 19.07.2016р.

Оскільки відсотковий дохід за 8 відсотковий період відповідачем сплачено лише 05.05.2015р., а відсотковий дохід за 9 - 13 відсоткові періоди відповідачем не сплачений, позивач звернувся до суду з даним позовом.

6. Норми права та мотиви, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статей 626, 627, 628 та 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" облігація - цінний папір, що посвідчує внесення його першим власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов'язання емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення) строк та виплатити доход за облігацією, якщо інше не передбачено проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення).

Згідно з пп. 2 п. 5 Положення про порядок здійснення емісії облігацій підприємств, облігацій міжнародних фінансових організацій та їх обігу, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 27.12.2013р. № 2998 емітент відсоткових облігацій повинен виплачувати відсотковий дохід за облігаціями в розмірі та в строк, що встановлені рішенням про розміщення таких облігацій та проспектом їх емісії.

Згідно з ч. 10 ст. 30 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" за невиконання умов проспекту емісії цінних паперів, зареєстрованого у встановленому порядку, емітент таких цінних паперів несе відповідальність, передбачену законом.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач є власником відсоткових, бездокументарних, іменних облігацій ТОВ "ЕСУ", серії С, у кількості 2 243 644 штук.

Пунктом 3.4. Проспекту емісії облігацій визначені права, що надаються власникам облігацій, зокрема, отримувати відсотковий дохід у вигляді нарахованих відсотків на номінальну вартість облігації в кінці кожного відсоткового періоду.

Судами встановлено, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань не здійснив виплату відсоткового доходу за 9 - 13 відсоткові періоди, у зв'язку з чим заборгованість відповідача в цій частині склала 671 298 284, 80 грн., вказаний розмір підтверджується висновком судово-економічної експертизи від 31.01.2018р. № 8975.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по виплаті відсоткового доходу за 9 - 13 відсоткові періоди, та наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині.

Оскільки відповідачем здійснено виплату відсоткового доходу за 8 відсотковий період з простроченням та не здійснено виплату відсоткового доходу за 9 - 13 відсоткові періоди позивачем нараховано 3% річних у розмірі 10 211 860,84 грн., інфляційні витрати на суму 26 423 964,85 грн. та 102 978 360,57 грн. - пені.

Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Оскільки у договорах купівлі-продажу цінних паперів від 24.04.2013р. №455-ДД/2013, №456-ДД/2013, №457-ДД/2013, №458-ДД/2013, №459-ДД/2013, №460-ДД/2013, №461-ДД/2013, №462-ДД/2013, №463-ДД/2013 сторонами передбачена відповідальність продавця у разі не сплати, неповної або несвоєчасної сплати останнім покупцю відсоткового доходу за цінні папери, у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення продавцем платежу, суди попередніх інстанцій, з урахуванням здійснених судами перерахунків сум, що підтверджуються висновком судово-економічної експертизи від 31.01.2018р. №8975, дійшли правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% у розмірі 10 211 860,84 грн., 25 860 502,26 грн. – інфляційних втрат та 102 978 360,57 грн. - пені.

Верховним Судом відхиляються доводи відповідача щодо неправомірності стягнення з відповідача пені, враховуючи вищевикладене та норми п. 3.3. договорів купівлі-продажу, якими сторони передбачили відповідальність продавця у разі не сплати, неповної або несвоєчасної сплати останнім покупцю відсоткового доходу за цінні папери, у вигляді пені.

Також Верховним Судом відхиляються доводи щодо припинення дії договорів купівлі-продажу, оскільки п. 5.1 договорів передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення їх підписів відбитками печаток сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Доводи відповідача щодо невірно здійсненого судами розрахунку суми заборгованості та штрафних санкцій, відхиляються Верховним Судом, оскільки розрахунок основної заборгованості здійснено відповідно до формули зазначеної у Проспекті емісії облігацій, розмір 3% річних, інфляційних витрат та пені перевірено судами попередніх інстанцій та підтверджено висновком судово-економічної експертизи від 31.01.2018р. № 8975.

Судом апеляційної інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про зменшення штрафних санкцій та відстрочення виконання рішення суду, оскільки відсутність у відповідача необхідних коштів, в тому числі у зв'язку з скрутним фінансовим станом, не є надзвичайними чи невідворотними обставинами та не звільняють відповідача від відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України.

Доводи касаційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки зменшення суми пені та надання відстрочки виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Крім того, аргументи касаційної скарги щодо відмови суду апеляційної інстанції у задоволенні клопотань стосуються з'ясування обставин, вже встановлених судом апеляційної інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі і спростовуються наведеним в оскаржуваній постанові апеляційного господарського суду.

7. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає, що постанова суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Аргументи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом касаційної інстанції.

8. Судові витрати

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 11.10.2016р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2018р. у справі № 910/31771/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      О. О. Мамалуй

Суддя                                                                                          Л. В. Стратієнко

Суддя І. В. Ткач