УХВАЛА

24.10.2018Справа № 5011-74/13498-2012
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за скаргою на дії за позовом до проКомунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГЕРЦ" (65014, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ ЄВРЕЙСЬКА, будинок 2 А) Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва (03179, м.Київ, ВУЛ. ПРИЛУЖНА, будинок 6) стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 4 603 292 гривні 99 копійок

Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: Багрій Н.В. (представник за довіреністю);

від ВДВС: Чернишов С.В. (представник за довіреністю);

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Господарського суду м. Києва із позовною заявою до Комунального підприємства по у триманню житлового господарства Святошинського району міста Києва про стягнення 1207660,00 грн. боргу за спожиту теплову енергію, 79371,04 грн. - інфляційної складової боргу, 90164,71 грн. - 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2012 у справі №5011-74/13498-2012 позов Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 3 723 032 гривні 54 копійки, з яких: 3 491 132 гривні 20 копійок сума основного богу, 48 813 гривень 41 копійка інфляційна складова боргу, 183 086 гривень 93 копійки 3% річних. Стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 52 068 гривень 99 копійок судового збору. В іншій частині у позові відмовлено.

На виконання вказаного рішення 13.11.2012 Господарським суду міста Києва було видано наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГЕРЦ" про залучення до участі у справі №5011-74/13498-2012 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГЕРЦ" в якості правонаступника Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено. Замінено Позивача - Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГЕРЦ" (65014, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ ЄВРЕЙСЬКА, будинок 2 А, ідентифікаційний код 39763909) у справі №5011-74/13498-2012.

08.10.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва надійшла скарга на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №5011-74/13498-2012, яку вмотивовано тим, що 26.09.2018 року винесено постанову про арешт коштів боржника у ВП №52351172 внаслідок чого накладено арешт на рахунок боржника, який використовується для виплати заробітної плати, єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України та податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. За таких підстав, просить зобов'язати заступника начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом скасування постанови про арешт коштів боржника від 26.09.2018 року у ВП №52351172 в частині накладення арешту на грошові кошти Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва, що знаходяться на розрахунковому рахунку №5001 відкритому в АТ «ТАСКОМБАНК» (МФО 339500).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 року розгляд скарги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №5011-74/13498-2012 призначено на 24.10.2018 року.

В судове засідання 24.10.2018 року з'явились представники боржника та Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Представник стягувача не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду поштового конверту, надісланого на адресу стягувача. Представник Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві заявив клопотання про огляд матеріалів виконавчого провадження за їх місцезнаходженням та подав письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання державного виконавця Святошинського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві про огляд матеріалів виконавчого провадження за місцем їх знаходження.

Представник боржника підтримав подану скаргу, просив суд її задовольнити. Представник Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві заперечив проти задоволення скарги.

Відповідно до частини 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, неявка в судове засідання представника стягувача не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що скарга Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №5011-74/13498-2012 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов'язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об'єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. (п.1 ч. 1 ст. 3 Закону)

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 10 Закону заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Відповідно до ст.45 Господарського процесуального кодексу України (в редакції станом на момент прийняття рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2012) господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі ст.ст. 115, 116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції станом на момент прийняття рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2012), рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до ст.18 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147-VIII, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»)

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2012 у справі №5011-74/13498-2012 позов Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 3 723 032 гривні 54 копійки, з яких: 3 491 132 гривні 20 копійок сума основного богу, 48 813 гривень 41 копійка інфляційна складова боргу, 183 086 гривень 93 копійки 3% річних. Стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 52 068 гривень 99 копійок судового збору. В іншій частині у позові відмовлено.

На виконання вказаного рішення 13.11.2012 Господарським суду міста Києва було видано наказ.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2018 року заступником начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №52351172 з примусового виконання, зокрема, наказу №5011-74/13498-2012 про стягнення з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 3 723 032 гривні 54 копійки, з яких: 3 491 132 гривні 20 копійок сума основного богу, 48 813 гривень 41 копійка інфляційна складова боргу, 183 086 гривень 93 копійки 3% річних, про стягнення з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 52 068 гривень 99 копійок судового збору, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку (ах) АТ «ТАСКОМБАНК», код банку 339500, АТ "УКРБУДIНВЕСТБАНК", код банку:380377- Акцiонерний банк"Пiвденний", код банку:328209- ПАТ "КРИСТАЛБАНК", код банку:339050- ПАТ "АЛЬФА-БАНК", код банку:300346- ПАТ "ПУМБ",код банку:334851- АТ "ОТП БАНК", код банку: 300528 - АТ "СБЕРБАНК", код банку: 320627- ПАТ "КРЕДI АГРIКОЛЬ БАНК", код банку:300614- АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" У М. КИЄВI, код банку:380805- АБ "УКРГАЗБАНК", код банку:320478- АТ "УкрСиббанк", код банку:351005- Ф-Я"КИЇВСIТI"ПАТ КБ"ПРИВАТБАНК",М.КИЇВ, код банку:380775- ПАТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", код банку: 322001- Філія - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк", код банку: 322669 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам).

Згідно з п. 6.2 ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Згідно з п. 7.1 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки.

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.01.2018 року між АТ «ТАСКОМБАНК» (банк) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва (Клієнт) укладено Договір банківського рахунку та комплексного надання послуг №807355, відповідно до умов якого Банк відкриває Клієнту поточні рахунки, які зазначені у заяві про відкриття поточного рахунку, надає банківські послуги Клієнту відповідно до умов цього договору, а Клієнт зобов'язаний сплатити плату за надані Банком банківські послуги.

Згідно з виписками по рахунку №5001, відкритому у АТ «ТАСКОМБАНК» за період з 01.08.2018 року по 31.08.2018 року, довідкою Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва №08/10/18-02 від 08.10.2018 року вказаний банківський рахунок був відкритий та використовувався боржником для виплати заробітної плати, військового збору, податків. Отже, вказаний рахунок є рахунком зі спеціальним режимом, який використовується як зарплатний проект.

Згідно з п. 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 N 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за N 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки; поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України; до поточних рахунків також належать, зокрема, рахунки за спеціальними режимами їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженою постановою правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 р., встановлюється право, а не обов'язок клієнта-юридичної особи для здійснення деяких видів виплат, зокрема і заробітної плати, відкрити поточні рахунки фізичним особам, уклавши з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб. У разі не укладення такого договору використовується звичайний поточний рахунок юридичної особи. Для здійснення ж виплат заробітної плати з будь-якого рахунку юридичної особи, фізичній особі банк відкриває спеціальний рахунок (п.п.6.7, 6.9).

Отже, жодним нормативно-правовим актом не передбачено можливість відкриття окремого зарплатного рахунку. Юридична особа-клієнт банку відкриває поточний рахунок, до якого відкривається проект з виплати заробітної плати.

Статтями 8, 9 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Приписами частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01.07.1949, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї. Заробітна плата в розумінні поняття "власності" є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про працю". Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Згідно з приписами п.п. 70 та 71 рішення Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 "Справа "Рисовський проти України" суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно зі ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 6 статті 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Суд зазначає, що виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства (юридичної особи), а тому накладення арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача.

Враховуючи вищевикладене, Суд не приймає до уваги заперечення Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

На час розгляду скарги державною виконавчою службою не знято арешт з коштів, що містяться на рахунку №5001, відкритому у АТ «ТАСКОМБАНК», що використовується для виплати заробітної плати та є рахунком зі спеціальним режимом, який використовується як зарплатний проект.

За таких підстав, дії заступника начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на рахунок №№5001, відкритий у АТ «ТАСКОМБАНК», що використовується для виплати заробітної плати, суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно зі ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про задоволення скарги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №5011-74/13498-2012 у повному обсязі.

Відповідно до статті 345 Господарського процесуального кодексу України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Суд звертає увагу про необхідність відповідного органу державної виконавчої служби повідомити суд і заявника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 234, 235, 339, 342, 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ

1. Скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №5011-74/13498-2012 - задовольнити.

2. Зобов'язати заступника начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом скасування постанови про арешт коштів боржника від 26.09.2018 року у ВП №52351172 в частині накладення арешту на грошові кошти Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва, що знаходяться на розрахунковому рахунку №5001 відкритому в АТ «ТАСКОМБАНК» (МФО 339500).

3. Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, повідомити Суд і Заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

4. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Дата підписання та складання повного тексту ухвали: 29 жовтня 2018 року.

Суддя О.В. Чинчин