ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" листопада 2018 р.м. Харків Справа № 922/2972/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ТЕРОН ДЕВЕЛОПМЕНТ" про забезпечення позову (вх. №2972/18 від 31.10.2018) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ТЕРОН ДЕВЕЛОПМЕНТ" (81215, Львівська область, Перемишлянський район, с. Коросне, вул. Центральна, 113 А, ідентифікаційний код 41490407)
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРЕГАТРЕМСЕРВІС" (61166, м. Харків, пр. Науки, буд. 38, кім. 317 Б, ідентифікаційний код 37156857) 2. Комунального підприємства "ЛУЦЬКЕ" (45624, Волинська область, с. Великий Омеляник, вул. Володимирська, 5, ідентифікаційний код 36716814)
про стягнення 1445514,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ТЕРОН ДЕВЕЛОПМЕНТ" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРЕГАТРЕМСЕРВІС" (1-ий відповідач) та Комунального підприємства "ЛУЦЬКЕ" (2-ий відповідач) грошові кошти в розмірі 1445514,60 грн.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує, зокрема тим, що 23.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ТЕРОН ДЕВЕЛОПМЕНТ" (Підрядник) та Комунальним підприємством "ЛУЦЬКЕ" (Замовник) було укладено договір №1, відповідно до умов якого позивачем було виконано роботи у період серпень - вересень 2018 року на загальну суму 2068665,60 грн., та за фактом виконаних робіт позивачем були складені акти КБ-2 (приймання виконаних будівельних робіт) і Довідки КБ-3 (про вартість виконаних робіт та витрат), а саме № 1 за серпень 2018 року на суму 1584687,60 грн., № 2 за вересень 2018 року на суму 231566,40 грн., які вручено Луцькій районній раді Волинської області, що є засновником Комунального підприємства "ЛУЦЬКЕ" і головним розпорядником бюджетних коштів та № 3 за вересень на суму 252411,60 грн., проте 2-ий відповідач ухилився від прийняття робіт та підписання вказаних актів, виконані позивачем роботи з вирахуванням здійсненого 2-им відповідачем авансового платежу в розмірі 623 151 грн. не сплатив, у зв'язку з чим заборгованість 2-го відповідача за виконані позивачем роботи становить 1445514,60 грн. Більш того, позивач зазначає, що Луцька районна рада Волинської області, що є засновником Комунального підприємства "ЛУЦЬКЕ" і головним розпорядником бюджетних коштів незважаючи на те, що позивачем були виконані роботи за вказаним договором підряду, які мали бути сплачені 2-им відповідачем, незаконно прийняла рішення "Про внесення змін до рішення районної ради від 22.12.2017 р. № 25/30 "Про районний бюджет на 2018 рік" від 05.10.2018 № 30/19, за яким перерозподілила кошти, які мали бути спрямовані на оплату виконаних позивачем робіт, чим фактично зменшила фінансування робіт за вказаним договором підряду. Також, позивач зазначає, що 1-ий відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРЕГАТРЕМСЕРВІС" за договором поруки № 1/2018 від 23.07.2018 поручився перед позивачем відповідати за виконання 2-им відповідачем свого зобов'язання за договором №1 від 23.07.2018, а тому 1-ий відповідач та 2-ий відповідач відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Разом з позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову, у якій він просить суд в межах суми боргу накласти арешт на нерухоме та рухоме майно, а також на всі існуючі банківські рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРЕГАТРЕМСЕРВІС" та Комунального підприємства "ЛУЦЬКЕ".

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, оскільки своїм рішенням Луцька районна рада Волинської області "Про внесення змін до рішення районної ради від 22.12.2017 р. № 25/30 "Про районний бюджет на 2018 рік" від 05.10.2018 № 30/19, незаконно перерозподілила кошти, які мали бути спрямовані на оплату виконаних позивачем робіт, чим фактично зменшила фінансування робіт за вказаним договором підряду, а тому вважає, що Луцька районна рада Волинської області виводить кошти із рахунків КП "Луцьке", отже не накладення арешту на майно боржників та їх рахунки дасть можливість боржникам вивести майно із підприємств та вивести усі кошти з рахунків.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1, п.10 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб та іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Отже, щодо вимог позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що належить 2-му відповідачу - Комунальному підприємству "ЛУЦЬКЕ", то суд зазначає наступне.

За ч.ч. 1, 4, 8 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об'єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань єдиним засновником Комунального підприємства "ЛУЦЬКЕ" є Луцька районна рада Волинської області, отже вказане підприємство здійснює право повного господарського відання, що підтверджується також матеріалами справи.

Згідно ч. 1 ст. 176 Цивільного кодексу України територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Частинами першою та третьою статті 78 Господарського кодексу України встановлено, що комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

За вимогами ч.9 ст.78 Господарського кодексу України особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств.

Ч. 7 ст.77 Господарського кодексу України передбачено, що казенне підприємство відповідає за своїми зобов'язаннями лише коштами, що перебувають у його розпорядженні. У разі недостатності зазначених коштів держава, в особі органу, до сфери управління якого входить підприємство, несе повну субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями казенного підприємства.

Приймаючи до уваги вищевказане та те, що позивачем не надано доказів наявності у 2-го відповідача власного майна, за рахунок якого може бути виконано рішення суду, заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що належить 2-ому відповідачу не підлягає задоволенню.

Щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що належить 1-му відповідачу, то позивачем взагалі необґрунтовано наявність причин для вжиття таких заходів, та не подано доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування такого заходу до забезпечення позову. Прийняття Луцькою районною радою Волинської області рішення "Про внесення змін до рішення районної ради від 22.12.2017 р. № 25/30 "Про районний бюджет на 2018 рік" від 05.10.2018 № 30/19, на яке посилається позивач у заяві, не може свідчити про вчинення 1-им відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду, та про те, що майно 1-го відповідача, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Також, суд звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено можливості накладення арешту на банківські рахунки, що належать відповідачу, а тому вимоги позивача щодо накладення арешту на всі банківські рахунки 1-го та 2-го відповідача, також є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ТЕРОН ДЕВЕЛОПМЕНТ" про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили 02.11.2018.

Ухвалу може бути оскаржено. Апеляційна скарга може бути подана до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвалу складено 02.11.2018.

Суддя ОСОБА_1