ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1664/18

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Цукурова Ю.В., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НАПОЇ ПЛЮС»

01033, м. Київ, Спортивна площа, буд. 3,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНТ Україна»

08324, Київська обл., Бориспільській р-н, с. Гора, вул. Центральна, буд. 21-Ж,

про стягнення вартості пошкодженого обладнання

за участю представників:

позивача - Шкробтак І.В. (довіреність від 26.06.2018); Овсієнко С.В. (довіреність від 04.04.2018);

відповідача - Кузьмович С.Б. (довіреність № 20/08/18 від 20.08.2018);

обставини справи:

До господарського суду Київської області (вх. № 1715/18 від 30.07.2018) надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НАПОЇ ПЛЮС» (далі-позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНТ УКРАЇНА» (далі-відповідач) про стягнення вартості пошкодженого обладнання.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору № 2016/К4/622 Асс № 31680 від 23.08.2016, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАПОЇ ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТНТ УКРАЇНА».

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.08.2018 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НАПОЇ ПЛЮС» до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.08.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 17383/18 від 23.08.2018).

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.08.2018 відкладено підготовче засідання до 11.09.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 17833/18 від 30.08.2018).

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 18739/18 від 11.09.2018).

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.09.2018 закрито підготовче провадження у справі № 911/1664/18 та призначено справу до розгляду по суті на 09.10.2018.

У судове засідання 09.10.2018 з'явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі та представник відповідача, який заперечив проти задоволення позову.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 09.10.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору № 2016/К4/622 Асс № 31680 від 23.08.2016, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАПОЇ ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТНТ УКРАЇНА», в наслідок чого, позивачу завдано збитків у розмірі 179784,20 грн.

Узагальнені доводи сторін

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «НАПОЇ ПЛЮС»

1. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАПОЇ ПЛЮС» як покупцем та компанією KARAERLER MAKINA ENERJI TARIM GIDA ITH. IHR. TIC. LTD STI як продавцем укладено контракт № 140518 від 14.05.2018 на поставку позивачу машини для холодного віджиму масла (далі-обладнання) загальною вартістю 6800,00 євро.

2. Відповідно до умов Договору № 2016/К4/622 № 31680 від 23.08.2016 (далі-Договір) позивач здійснив замовлення доставки обладнання у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНТ Україна».

Згідно з пунктом 3.1.2 Договору, відповідач зобов'язується забезпечити збереження вантажу з моменту прийняття до перевезення до моменту видачі його вантажоодержувачу за адресою, зазначеною в транспортній накладній.

Відповідно до Товарно-транспортної накладної № GD771304483WW обладнання слідувало за маршрутом: Yenimahalle, Ankara, Turkey до адреси: Dragomanova 2, Kiev, Ukraine.

3. 21.08.2018, під час огляду обладнання за місцем розвантаження, виявлено механічні пошкодження, а саме: вм'ятини, деформації, чіткі сліди ударів, наскрізні дірки, а дерев'яний ящик, у якому знаходилось обладнання, мав отвори та ударні пошкодження, що підтверджується актом пошкодження упаковки, маркування, вмісту вантажу від 21.06.2018, що підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками їх печаток.

4. Пошкодження упаковки зафіксовані в акті про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у потрібних для здійснення митного контролю документах, про пошкодження товарів чи їх упаковки або маркування № 76 від 20.06.2018.

5. Відповідно до пункту 9 накладної, рахунку від 05.06.2018 та квитанції про оплату № TFI186FB30180531 загальна вартість обладнання становить 6800,00 Євро, що станом на дату оплати інвойсу становить 206728,04 грн.

6. Відповідач здійснив часткову компенсацію збитків 23.07.2018 у розмірі 71099,00 грн.

Отже, станом на момент подання позовної заяви, відповідачем не відшкодовано збитки у розмірі 135629,04 грн. - різниця між повною вартістю обладнання і розміром часткової компенсації.

Крім того, відповідно до статті 225 Господарського кодексу України, відповідач повинен відшкодувати позивачу витрати на оплату митних платежів у розмірі 43243,12 грн., що підтверджується митною декларацією № 3052 від 20.06.2018 та комісію банку у розмірі 912,04 грн.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНТ Україна»

Відповідно до пункту 9.2.2. Додатку № 1 до Угоди «Генеральні умови перевезення і надання інших послуг ТНТ Express» компенсація вартості пошкодженого вантажу здійснюється відповідачем з розрахунку 8.33СП3 за кілограм втраченого чи пошкодженого вантажу.

Згідно з пунктом 9.3. Додатку, відповідач не несе відповідальності за непрямі, особливі, економічні чи супутні збитки, включаючи, але не обмежуючись, витратами на альтернативні засоби транспортування, втратою прибутків, неможливістю використання вантажу, очікуванням заощаджень, втратою репутації чи потенційної можливості, або, штрафи, пеню, повернення платежів чи інші грошові суми, стягнені з позивача будь-якою третьою особою незалежно від причин.

Відповідачем компенсовано збитки у розмірі 71099,00 грн. та надано позивачу знижку на наступні перевезення у розмірі 9222,00 грн.

Враховуючи наведене, у позивача відсутні підстави для стягнення збитків за пошкодження вантажу у розмірі, більшому ніж визначений в Угоді «Генеральні умови перевезення і надання інших послуг ТНТ Express», що підписана уповноваженими представниками обох сторін.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до статті 194 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (частина 1 статті 307 Господарський кодекс України). Перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини (частина 1 статті 314 Господарського кодексу України).

За змістом частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України, що кореспондується з вимогами частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (стаття 924 Цивільного кодексу України).

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу (стаття 929 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

За приписами статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно з листом Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 № 72/14-612/1-1559 "Щодо набуття чинності міжнародними договорами" ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.2007.

Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (далі - Конвенція) застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Статтею 4 Конвенції передбачено, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Пунктом 1 статті 9 Конвенції визначено, що вантажна накладна є первинним доказом укладення договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

За змістом статті 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Якщо вантажна накладна не містить спеціальних застережень перевізника, то, якщо не доведено протилежне, припускається, що вантаж і його упаковка були зовні в належному стані в момент прийняття вантажу перевізником, і що кількість вантажних місць, а також їх маркування та нумерація відповідали заявам, які містилися у вантажній накладній.

Відповідно до статті 17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Відповідно до статті 23 Конвенції якщо, відповідно до положень цієї Конвенції, перевізник зобов'язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і

під час прийняття його для перевезення. Вартість вантажу визначається на підставі біржового котирування чи, за відсутності такого, на підставі поточної ринкової ціни, чи, за відсутності біржового котирування або поточної ринкової ціни, на підставі звичайної вартості товару такого ж роду і якості.

Розмір відшкодування не може, однак, перевищувати 25

франків за кілограм відсутньої ваги брутто. "Франк" означає золотий франк вагою 10/31 грама проби 0,900.

Крім того, підлягають відшкодуванню: плата за перевезення,

мито, а також інші платежі, пов'язані з перевезенням вантажу, цілком у випадку втрати всього вантажу й у пропорції, що відповідає розміру збитку, при частковій втраті; інший збиток відшкодуванню не підлягає.

Відповідно до статті 25 Конвенції у випадку пошкодження вантажу перевізник сплачує суму, що відповідає знеціненню вантажу, яке обчислюється з вартості вантажу, яка встановлена відповідно до пунктів 1, 2 і 4 статті 23.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22, стаття 611, частина 1 статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків, надати докази невиконання зобов'язань і підтвердити причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Вина перевізника за втрату, нестачу, псування та ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту, презюмується.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не охоплюється визначенням обставин непереборної сили, відповідно до частини 1 статті 924 Цивільного кодексу України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов'язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Оцінка доказів - це визначення їх об'єктивної дійсності, правдивості та достовірності. Способи перевірки і дослідження доказів залежать від конкретного виду засобів доказування, що використовуються. Метою оцінки доказів із точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв'язку є усунення протиріч між доказами, сумнівів у достовірності висновків, що випливають із отримуваної доказової інформації. Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому суд у кожному випадку повинен навести мотиви, з яких він приймає одні докази та відхиляє інші.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТНТ» укладено Договір експрес-перевезення № 2016/К4/622 № 31680 від 23.08.2016.

Згідно з пунктом 3.1.2 Договору відповідач зобов'язується забезпечити збереження вантажу з моменту прийняття до перевезення до моменту видачі його вантажоодержувачу за адресою, зазначеною в транспортній накладній.

Обладнання завантажено на автомобіль відповідача без зауважень щодо якості та цілісності вантажу, що підтверджується товарно-транспортною накладною.

Відповідно до товарно-транспортної накладної № GD771304483WW, обладнання слідувало за маршрутом: Yenimahalle, Ankara, Turkey - Dragomanova 2, Kiev, Ukraine.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розвантаження обладнання за адресою: Dragomanova 2, Kiev, Ukraine, встановлено, що вантаж пошкоджений, резервуар для насіння деформований, наявна наскрізна пробоїна, рвана, відірвана і деформована панель управління, пошкоджений і деформований редуктор, система охолодження мотора деформована, що підтверджується актом пошкодження упаковки, маркування, вмісту вантажу від 21.06.2018.

23.06.2018 позивачем відповідачу направлена претензія № 810 з вимогою відшкодувати збитки у розмірі 6800,00 Євро (повна вартість обладнання) та митні платежі у розмірі 43243,12 грн.

10.07.2018 відповідачем позивачу направлено лист № 151 із частковим задоволенням претензії на суму 71099,00 грн. та наданням знижки на наступні перевезення у розмірі 9222,00 грн.

Відповідачем перераховані позивачу грошові кошти у розмірі 71099,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17194 від 20.07.2018.

Суд не приймає аргументи позивача про наявність підстав для повного відшкодування відповідачем вартості пошкодженого обладнання з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є стягнення збитків з експедитора за пошкоджений товар, що перевозився.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом частини 3 цієї статті збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до пункту 9.2.2. Додатку № 1 до Угоди «Генеральні умови перевезення і надання інших послуг ТНТ Express» компенсація вартості пошкодженого вантажу здійснюється відповідачем з розрахунку 8.33 СП3 за кілограм втраченого чи пошкодженого вантажу.

СП3- спеціальні права запозичення.

Згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 10.07.2018 один СПЗ дорівнює 37,11 грн.

Зважаючи на вказане, відповідачем здійснено вірний розрахунок та сплачено компенсацію у максимальному розмірі у межах погодженого сторонами ліміту відповідальності.

Крім того, статтею 314 Господарського кодексу України встановлено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість. Якщо внаслідок пошкодження вантажу його якість змінилася настільки, що він не може бути використаний за прямим призначенням, одержувач вантажу має право від нього відмовитися і вимагати відшкодування за його втрату.

У матеріалах справи відсутні докази того, що вказане обладнання не може використовуватися за прямим призначенням, втрата товарного виду внаслідок пошкодження не свідчить про непридатність його до використання.

Позивач відмовився від використання свого процесуального права на призначення судової експертизи.

Актом пошкодження упаковки, маркування, вмісту вантажу від 21.06.2018 встановлено, що обладнання має механічні пошкодження, проте, відсутні відомості, що воно зруйноване та не може використовуватись позивачем за цільовим призначенням, тобто, відсутні підстави для повного відшкодування вартості пошкодженого обладнання, крім того, наявні обмеження відшкодування збитків, що зазначені в Договорі та Конвенції.

Відносно аргументів позивача про відшкодування його витрат на оплату митних платежів у розмірі 43243,12 грн., що підтверджується митною декларацією № 3052 від 20.06.2018 та комісії банку у розмірі 912,04 грн., суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 9.3. Додатку відповідач не несе відповідальності за непрямі, особливі, економічні чи супутні збитки, включаючи, але не обмежуючись, витратами на альтернативні засоби транспортування, втратою прибутків, неможливістю використання вантажу, очікуванням заощаджень, втратою репутації чи потенційної можливості, або, штрафи, пеню, повернення платежів чи інші грошові суми, стягнені з позивача будь-якою третьою особою незалежно від причин.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивач, погоджуючи Додаток № 1 до Угоди «Генеральні умови перевезення і надання інших послуг ТНТ Express» усвідомлював можливість обмеження відшкодувань, а, отже, відповідно, повинен був розумно оцінити вказану обставину.

Таким чином, позивач, підписавши вказану Угоду, погодив усі істотні умови договору, а тому, в повній мірі прийняв ризик можливості порушення зобов'язання.

Також, судом враховано, що відповідно до статті 23 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів підлягають відшкодуванню: плата за перевезення, мито, а також інші платежі, пов'язані з перевезенням вантажу, цілком у випадку втрати всього вантажу й у пропорції, що відповідає розміру збитку, при частковій втраті, але враховуючи, що спірне обладнання втрачене не було, доказів неможливості використання за цільовим призначенням позивачем не надано та той факт, що сторонами передбачено в Угоді «Генеральні умови перевезення і надання інших послуг ТНТ Express» всі істотні умови перевезення, що не суперечать законодавству та встановлене обмеження відповідальності за неналежне виконання договірних зобов'язань, суд відхиляє аргументи позивача.

За результатом перевірки судом розрахунку компенсації, що добровільно сплачена відповідачем позивачу, суд відзначає, що він є арифметично вірним.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 191, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову (вх. № 1715/18 від 30.07.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю «НАПОЇ ПЛЮС» (01033, м. Київ, Спортивна площа, буд. 3, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНТ Україна» (08324, Київська обл., Бориспільській р-н, с. Гора, вул. Центральна, буд. 21-Ж, ) про стягнення вартості пошкодженого обладнання відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.10.2018.

Суддя С.О. Саванчук