УХВАЛА

м. Київ

02.11.2018Справа № 910/14291/18
За заявою Фізичної особи-підприємця Василевської-Ридікової Тетяни Вікторівни

про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Василевської-Ридікової Тетяни Вікторівни

до Інституту фізіології ім. О. О. Богомольця Національної академії наук України

про зобов'язання укласти додаткову угоду до договору оренди

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: без виклику.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Василевська-Ридікова Тетяна Вікторівна звернулась до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, долученою до позовної заяви за позовом Фізичної особи-підприємця Василевської-Ридікової Тетяни Вікторівни до Інституту фізіології ім. О. О. Богомольця Національної академії наук України про зобов'язання укласти додаткову угоду до договору оренди.

Заявник просить забезпечити позов шляхом заборони Інституту фізіології імені О.О. Богомольця Національної академії наук України, ідентифікаційний код: 05417093, що знаходиться за адресою: 01024, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 4, вчиняти будь-які дії, які спрямовані на передачу третім особам (за виключенням фізичної особи - підприємця Василевської - Ридікової Тетяни Вікторівни) в строкове платне користування (оренду) приміщення їдальні на 1-му поверсі 16-типоверхового лабораторного корпусу (літера «Р», «Р1»), загальною площею 178,34 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 4 та будь-які дії, які спрямовані на створення для фізичної особи - підприємця Василевської - Ридікової Тетяни Вікторівни, ідентифікаційний номер; НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: 01011, АДРЕСА_1 перешкод у користуванні приміщенням їдальні на 1-му поверсі 16-типоверхового лабораторного корпусу (літера «Р», «Р1»), загальною площею 178,34 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 4 (не вчиняти дій, які спрямовані на недопуск орендаря до вказаного приміщення, відключення приміщення від електроенергії, води, тепла, тощо).

Заявник посилається на наступні обставини: між Відповідачем, як Орендодавцем, та Позивачем, як Орендарем, укладено Договір оренди. Позивач звертався до Відповідача з проханням продовжити строк дії Договору оренди (посвідчені копії заяв від 29.09.2018р. та доказів поштового відправлення і отримання додані до позову). Позивачеві було письмово відмовлено у продовженні дії Договору оренди в зв'язку з систематичним невиконанням умов Договору оренди, а саме п. 3.4., п. 5.11., п. 5.17 Договору оренди (посвідчена копія листа від 05.10.2018р. №104/1-764 додана до позову). Відповідно до п. 3.4 Договору Оренди, Орендна плата перераховується Позивачем в повному обсязі (незалежно від наслідків своєї господарської діяльності) відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно не пізніше 30 числа поточного місяця. Згідно п. 5.11 Договору оренди. Позивач зобов'язувався після укладення Договору оренди у тижневий термін застрахувати орендоване Майно не менше, ніж на його вартість. згідно з висновком про вартість майна на користь Відповідача, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження майна, в порядку, визначеному законодавством, з дня фактичного приймання приміщення в користування та надати Відповідачу копію договору страхування та платіжного доручення про сплату страхових платежів (або страхового полісу). Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди Майно було застрахованим (без перерви). Відповідно до п. 5.17 Договору оренди. Позивач зобов'язувався здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого Майна та прилеглої до будинку території, надаванням послуг. сплатою податків та інших платежів. Вказані підстави відмови продовжити дію Договору оренди є необгрунтованими, оскільки всі фінансові зобов'язання виконані реально та належним чином. Станом на сьогоднішній день, існує небезпека вчинення Відповідачем дій, які істотно ускладнять виконання рішення суду та ефективний захист оспорюваних прав та інтересів Позивача, за захистом яких Позивач звернувся до суду. Відповідач може заблокувати орендоване Позивачем Майно, недопускати Позивача до Майна та відключити орендоване Майно від електроенергії, води, тепла, тощо. Діяльність Позивача є специфічною та пов'язана з харчовими продуктами (діяльність кафе, споживання їжі людьми). Тому, блокування приміщення та відключення його від мереж може потягнути за собою псування продуктів та спричинення великої майнової шкоди для Позивача. Такі ризики є обґрунтованими, оскільки Відповідач діє саме таким чином у спірних ситуаціях, що підтверджується листом Відповідача на адресу Позивача від 13.08.2018 р. №104/1-571 з приводу іншого орендованого Позивачем у Відповідача об'єкту нерухомого майна (посвідчена копія листа від 13.08.2018р. №104/1-571 додається).

Суддя Усатенко І.В. перебувала на лікарняному в період з 30.10.2018 по 01.11.2018 включно, в зв'язку з чим заява про забезпечення позову розглядається поза межами строків, передбачених ст. 140 ГПК України.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Василевської-Ридікової Тетяни Вікторівни про забезпечення позову, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Заява Фізичної особи-підприємця Василевської-Ридікової Тетяни Вікторівни про вжиття заходів до забезпечення позову, не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Посилання заявника на лист відповідача стосовно іншого орендаря не є доказом того, що він не має наміру виконувати рішення суду у даній справі чи має намір вчиняти дії, що утруднять виконання рішення. До матеріалів справи долучено докази щодо того, що відповідач просить позивача виконати свої зобов'язання за договором оренди. Крім того, суд вбачає, що заявлені заходи забезпечення є неспівмірними заявленому у даній справі предмету позову, оскільки, не пов'язані з безпосередньо з предметом позовних вимог. Заявником не вказано, яким чином застосовані заходи забезпечення позову щодо чинення перешкод у доступі до приміщення сприятимуть виконанню рішення про укладення додаткової угоди до договору оренди.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, та правами відповідача на розпорядження своїм майном, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Суд не вбачає, що обрані позивачем заходи забезпечення позову є співмірними з предметом заявленого позову.

Таким чином, заява позивача про забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не наведені достатньо обґрунтовані підстави того, що невжиття визначених у заяві заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Крім того, заявником не надано суду жодних доказів на підтвердження намірів відповідача не виконувати рішення суду у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання рішення суду та імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Оскільки, заявником не було надано доказів на підтвердження того, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову порушить права позивача та в подальшому утруднить чи може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника - Фізичну особа-підприємця Василевську-Ридікову Тетяну Вікторівну.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю Василевській-Ридіковій Тетяні Вікторівні в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 910/14291/18 шляхом заборони вчиняти дії щодо майна, яке належать відповідачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя І.В.Усатенко