РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2018Справа № 910/6857/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-транс»

про повернення майна та стягнення 6408,53 грн.

Представники:

від позивача: Брагіна Н.О.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-транс" про повернення майна та стягнення 6408,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач відмовився від договору найму (оренди) транспортного засобу №3506/10/14 від 23.10.2014 у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язку щодо сплати орендної плати за користуванням об'єктом найму, зважаючи на це позивач просить суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Магістраль-транс" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" транспортний засіб - напівпричіп бортовий тентований, WIELTON NS3S, 2011 року випуску, номер шасі SUDNS58, державний номер АА 3506 ХО, а також стягнути з відповідача неустойку у розмірі 6408,53 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2018 суд ухвалив: позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом п'яти днів з дня вручення даної ухвали.

13.06.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, позивачем разом з позовною заявою було подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, однак, зважаючи на категорію та складність спору, суд відмовляє у задоволенні даного клопотання та приходить до висновку про здійснення розгляду справи № 910/6857/18 у порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2018 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 17.07.2018.

06.07.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

17.07.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання з тих підстав, що представник позивача на час проведення підготовчого засідання перебуває у терміновому відрядженні.

17.07.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 17.07.2018 представники сторін не з'явились, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196 - 205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою. Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження, зокрема, у випадках визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Крім того, відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду суд вважає за необхідне продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2018 суд ухвалив: продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкласти на 07.08.2018.

07.08.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У підготовче засідання 07.08.2018 з'явився представник позивача та представник відповідача. Представники сторін заявили клопотання про перенесення розгляду справи для подачі додаткових процесуальних документів.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 04.09.2018.

31.08.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання у якому він просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Магістраль-транс" у долученні до матеріалів справи відзиву на позовну заяву та доказів у зв'язку з пропуском процесуального строку на їх подання.

У підготовче засідання 04.09.2018 з'явився представник відповідача. Представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши клопотання позивача, яке 31.08.2018 надійшло через відділ діловодства, суд зазначає, що відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

В той же час, відповідно до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Разом з тим, у підготовчому засіданні 04.09.2018 представник відповідача зазначив про неможливість подання доказів у встановлений строк, у зв'язку з технічною неможливістю такого подання. З огляду на наведене, в задоволенні клопотання позивача судом відмовлено.

У підготовчому засіданні 04.09.2018 судом з'ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2018 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.09.2018.

18.09.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з підстав зайнятості представника в іншому судовому засіданні.

У судове засідання 18.09.2018 з'явився представник позивача. Представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовив у його задоволенні з тих підстав, що викладені в клопотанні обставини не є тими обставинами, які в силу ст. 202 ГПК України є підставами для відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 18.09.2018 оголошено перерву до 23.10.2018.

У судове засідання 23.10.2018 з'явився представник позивача, який підтримав позов. Представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 23.10.2018, за відсутності представника відповідача, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

23.10.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" (наймодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістраль - Транс" (наймач) укладено договір № 3506/10/14 найму (оренди) транспортного засобу (далі - Договір), умовами якого передбачено, що наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування (в найм/оренду) автомобіль: напівпричіп бортовий тентований, WIELTON NS3S, 2011 року випуску, номер шасі SUDNS58, державний номер АА 3506 ХО. Автомобіль, що передається в найм (оренду), належить наймодавцеві на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 523603, виданого Центр ДАІ 8009, 22.10.2014.

Відповідно до п. 1.2. Договору, за домовленістю сторін автомобіль, що наймається, буде використовуватися наймачем за його призначенням для здійснення наймачем статутної діяльності. У цих межах відповідно до ст. 800 Цивільного кодексу України використання транспортного засобу здійснюється наймачем у його діяльності самостійно.

Даний договір найму (оренди) укладається сторонами строком на 120 місяців з дати підписання даного договору сторонами. Сторони погоджуються з тим, що при користуванні наймачем автомобілем, переданим за цим договором, протягом одного місяця після закінчення строку договору найму (оренди) без заперечень з боку наймодавця договір є поновленим на строк, який був раніше встановлений у цьому правочині (п. 2.1. Договору в редакції додаткової угоди №1 від 03.10.2016).

Згідно з п. 3.1. Договору, плата за користування наймачем об'єктом найму (автомобілем) встановлюється сторонами кожного місяця згідно узгоджених між сторонами рахунків оренди, які наймач зобов'язується оплачувати щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 4.1. Договору, підписання цього договору сторонами розцінюється як передання автомобіля.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що повернення майна після закінчення строку дії договору найму (оренди) наймачем здійснюється на першу вимогу наймодавця (з урахуванням вимог п. 2.1. цього договору), заявлену у письмовій формі, що оформлюється актом, скріпленим підписами учасників правочину.

Повернення автомобіля може бути здійснено до закінчення строку дії договору, якщо сторони взаємно домовляться про це (п. 4.3. договору).

Згідно з п. 5.2. Договору, наймач за цим договором в особі свого представника гарантує, що здійснюватиме оплату за договором у передбачені п. 3.1. договору строки; використовуватиме переданий йому автомобіль виключно за призначенням згідно з цим договором.

Дослідивши зміст Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ст. 760 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що за період з 01.04.2016 по 30.09.2016 сторонами підписані акти виконаних робіт: №604121 від 30.06.2016 на суму 1000,00 грн. (за квітень-червень 2016 року), №605865 від 30.09.2016 на суму 1000,00 грн. (за липень-вересень 2016). Також, відповідно, позивачем виставлялись відповідачу наступні рахунки на оплату у період з 01.04.2016 по 31.12.2016: №604576 від 30.06.2017 на суму 1000,00 грн., №606502 від 30.09.2016 на суму 1000,00 грн. та №608577 від 30.12.2016 на суму 1000,00 грн.

Судом встановлено, що 03.03.2018 відповідачем перераховано на користь позивача 1000,00 грн. з призначенням платежу - за послуги оренди ТЗ згідно з рахунком №604576 від 30.06.2016 згідно з договором №3506/10/14; 03.03.2018 відповідачем перераховано на користь позивача 1000,00 грн. з призначенням платежу - за послуги оренди ТЗ згідно з рахунком №606502 від 30.09.2016 згідно з договором №3506/10/14; 03.03.2018 відповідачем перераховано на користь позивача 1000,00 грн. з призначенням платежу - за послуги оренди ТЗ згідно з рахунком №608577 від 30.12.2016 згідно з договором №3506/10/14 що підтверджується долученою до позову банківською випискою по рахунку.

Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлявся лист № 1 від 25.07.2017 про відмову від Договору, в якому позивач зазначив, що за відповідачем рахується заборгованість з оплати орендних платежів за використання орендованого майна, а також повідомив про односторонню відмову від договору та просив повернути орендований транспортний засіб.

Судом встановлено, що листом від 04.08.2017 № 33 відповідач надав відповідь на вищезазначений лист позивача, в якому повідомив, що 03.08.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістраль - Транс" отримано лист позивача про відмову від Договору та погашення заборгованості, проте відповідач не надає згоди на розірвання договору, при цьому товариство зазначило, що укладеним між сторонами договором не передбачено розірвання договору в односторонньому порядку.

Судом встановлено, що листом № 25 від 30.11.2017 позивач повторно просив відповідача погасити заборгованість, що виникла за Договором.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на те, що він відмовився від договору найму (оренди) транспортного засобу №3506/10/14 від 23.10.2014 у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язку щодо сплати орендної плати за користуванням об'єктом найму, зважаючи на це позивач просить суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Магістраль-транс" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" транспортний засіб - напівпричіп бортовий тентований, WIELTON NS3S, 2011 року випуску, номер шасі SUDNS58, державний номер АА 3506 ХО, а також стягнути з відповідача неустойку у розмірі 6408,53 грн.

Відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що обов'язок з оплати у відповідача виникає лише за наслідками виставлення йому рахунку та його узгодження з орендарем, однак, до грудня 2017 відповідач не отримував рахунків від позивача; договором не передбачено можливості сплати коштів за оренду майна на підставі актів виконаних робіт; право наймодавця відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі виникає після спливу 3 місяців з моменту отримання відповідачем рахунків на оплату.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, згідно з п. 3.1. Договору, плата за користування наймачем об'єктом найму (автомобілем) встановлюється сторонами кожного місяця згідно узгоджених між сторонами рахунків оренди, які наймач зобов'язується оплачувати щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Як встановлено судом, за період з 01.04.2016 по 30.09.2016 сторонами підписані акти виконаних робіт: №604121 від 30.06.2016 на суму 1000,00 грн. (за квітень-червень 2016 року), №605865 від 30.09.2016 на суму 1000,00 грн. (за липень-вересень 2016). Також, відповідно, позивачем виставлялись відповідачу наступні рахунки на оплату у період з 01.04.2016 по 31.12.2016: №604576 від 30.06.2017 на суму 1000,00 грн., №606502 від 30.09.2016 на суму 1000,00 грн. та №608577 від 30.12.2016 на суму 1000,00 грн.

Так, сторони досягли згоди про визначення орендних платежів в актах виконаних робіт, що відповідає положенням частини першої статті 651 ЦК України, відповідно до якої допускається зміна умов договору за згодою сторін.

В той же час, суд зазначає, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, а тому обставина надання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а отже, наявність або відсутність рахунку-фактури в будь-якому разі не звільняє боржника від обов'язку зі сплати вартості наданих послуг (постанова Верховного суду України від 29 вересня 2009 року).

Так, підписані сторонами та скріплені їх печатками акти виконаних робіт містять визначення розміру орендної плати у відповідний період.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач був обізнаний про суми орендної плати, які підлягали сплаті у спірному періоді, оскільки у підписаних сторонами актах виконаних робіт чітко вказано період нарахування орендної плати та її розмір, у зв'язку з чим відповідач міг виконати обов'язок, покладений на нього пунктом 3.1 Договору, щодо перерахування орендної плати до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11.09.2018 у справі №910/21408/17.

При цьому, відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Водночас, як встановлено судом, 03.03.2018 відповідачем перераховано на користь позивача 1000,00 грн. з призначенням платежу - за послуги оренди ТЗ згідно з рахунком №604576 від 30.06.2016 згідно з договором №3506/10/14; 03.03.2018 відповідачем перераховано на користь позивача 1000,00 грн. з призначенням платежу - за послуги оренди ТЗ згідно з рахунком №606502 від 30.09.2016 згідно з договором №3506/10/14; 03.03.2018 відповідачем перераховано на користь позивача 1000,00 грн. з призначенням платежу - за послуги оренди ТЗ згідно з рахунком №608577 від 30.12.2016 згідно з договором №3506/10/14 що підтверджується долученою до позову банківською випискою по рахунку.

Так, здійснення погашення заборгованості відповідачем було здійснено з простроченням оплати на строк, більший ніж 3 місяці.

За змістом ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Як встановлено судом, позивачем на адресу відповідача направлявся лист № 1 від 25.07.2017 про відмову від Договору, в якому позивач зазначив, що за відповідачем рахується заборгованість з оплати орендних платежів за використання орендованого майна, а також повідомив про односторонню відмову від договору та просив повернути орендований транспортний засіб.

Так, оцінюючи вказаний лист, суд зазначає, що останнім позивач фактично здійснив волевиявлення щодо відмови від Договору у зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору щодо оплати понад три місяці.

Згідно з ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Як встановлено судом, листом від 04.08.2017 № 33 відповідач надав відповідь на вищезазначений лист позивача, в якому повідомив, що 03.08.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістраль - Транс" отримано лист позивача про відмову від Договору та погашення заборгованості, проте відповідач не надає згоди на розірвання договору, при цьому товариство зазначило, що укладеним між сторонами договором не передбачено розірвання договору в односторонньому порядку.

З огляду на направлення позивачем листа № 1 від 25.07.2017 про відмову від Договору, який, як зазначено самим відповідачем, отримано останнім 03.08.2017, суд доходить висновку, що Договір є розірваним з 03.08.2017.

Згідно з приписами ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як встановлено судом, відповідачем не повернуто позивачеві об'єкт оренди за Договором за наслідками розірвання Договору, доказів протилежного суду не надано, у зв'язку з чим позивач вправі вимагати виконання відповідачем вказаного обов'язку в судовому порядку.

З огляду на наведене, оскільки обраний позивачем спосіб захисту щодо зобов'язання повернути майно є належним, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, у зв'язку з неповерненням відповідачем об'єкту оренди орендодавцеві, у орендодавця в силу ст. 782 Цивільного кодексу України є право вимагати сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно із статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до розрахунку позивача, останній нараховує неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (щомісячний розмір плати за користування річчю становить 333,33 грн.) за період з 04.08.2017 по 22.05.2018.

Перевіривши вказаний розрахунок, суд зазначає, що він є обґрунтований, у зв'язку з чим позовні вимоги частині стягнення неустойки у розмірі 6408,53 грн. підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Магістраль - транс" (03151, м. Київ, вул. Волинська, 60; ідентифікаційний код: 31055416) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77; ідентифікаційний код: 32823070) транспортний засіб - напівпричіп бортовий тентований, WIELTON NS3S, 2011 року випуску, номер шасі SUDNS58, державний номер АА 3506 ХО.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль - транс" (03151, м. Київ, вул. Волинська, 60; ідентифікаційний код: 31055416) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77; ідентифікаційний код: 32823070) неустойку у розмірі 6408 (шість тисяч чотириста вісім) грн. 53 коп. та судовий збір у розмірі 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.11.2018

Суддя Ю.В. Картавцева