ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року Справа № 903/181/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - адвокат, представник за довіреністю від 24.07.2018р. №0118-171

від відповідача: ОСОБА_2 - адвокат, представнк згідно ордеру серії ВЛ №000048389

від 16.10.2018р.

ввід третіх осіб:

- ТОВ "Гуалапак Україна": не з`явився

- ПрАТ транспортно - експедиційний комбінат "Західукртранс": не з`явився

- ПрАТ "Страхова Компанія "Перша": не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", м.Київ

на рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 18.07.18р. суддею Кравчук А. М. о 16:37 год. у м.Луцьку, повний текст складено 30.07.18р.

у справі № 903/181/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", м.Київ

до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Вотранс Логістик", с.Підгайці, Луцького району Волинської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Гуалапак Україна", м.Суми

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства транспортно - експедиційний комбінат "Західукртранс", м.Дрогобич, Львівської області та Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Перша", м.Київ

про стягнення 906 800 грн. 77 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 18.07.2018р. по справі №903/181/18 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Вотранс Логістик", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Гуалапак Україна", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства транспортно - експедиційний комбінат "Західукртранс" та Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Перша", про зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Вотранс Логістик" 7000,00грн. адвокатських витрат.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ОСОБА_4 акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- зауважує, що позовні вимоги предявлені експедитору, через невиконання останнім умов договору транспортного - експедирування вантажів №44 укладеного 03.03.2017р., згідно умови якого, експедитор зобовязаний (серед іншого) забезпечити належний прийом вантажу від вантажовідправника по кількості та за станом згідно з товарно-транспортною накладною, а також здійснити належне розміщення та кріплення вантажу в транспортному засобі (п.п.2.1.3). Забезпечити збереження вантажу під час його перевезення, перевалки та зберігання, та доставку вантажу вантажоотримувачу в узгоджений сторонами строк. Тобто умовами договору передбачений безпосередній обовязок експедитора (відповідача) забезпечити належний прийом вантажу у місті навантаження, та забезпечити належне розміщення та кріплення вантажу, тобто саме відповідач є особою на яку договором покладено обов'язок, по належному завантаженню та кріпленню вантажу;

- додає, що в свою чергу, відповідач експедитор для здійснення перевезення уклав з третьою особою ОСОБА_4 акціонерним товариством транспортно-експедиційний комбінат "Західукртранс" (перевізник) договір перевезення вантажу у міжнародному сполученні №ЗУТ1188. Згідно п.3.2.9 зазначеного договору сторони домовивсь, що перевізник зобовязаний контролювати процес завантаження, розміщення і закріплення вантажу таким чином, щоб це забезпечувало його збереження в процесі транспортування. У випадку неможливості виконання даної вимоги перевізник зобовязаний не приймати вантаж до перевезення та повідомити про це експедитора;

- вважає, що експедитор та перевізник прийнявши на себе зобовязання по забезпеченню належного розміщення та кріплення вантажу, у подальшому проігнорували такі договірні обовязки, фактично відмовились в односторонньому порядку від виконання умов договорів, та самовільно переклали обовязки по завантаженню та контролю за завантаженням товару на вантажовідправника;

- зазначає, що незважаючи на те, що завантаження здійснювалось та контролювалось вантажовідправником, обовязки експедитора передбачені п.п.2.1.3 договору №44 укладеного 03.03.2017р., не були скасовані або переглянуті сторонами договору, а тому експедитор в будь-якому випадку був зобовязаний здійснити належне завантаження та кріплення вантажу, яке б гарантувало доставку вантажу в місце призначення у стані придатному до використання;

- вказує, що за висновком місцевого господарського суду позовні вимоги заявлені безпідставно, оскільки, перевізник не несе відповідальності за пошкодження звязані із розміщенням вантажу, через умови контракту №116 від 25.05.2016р. (укладеного між відправником Bobst Italia S.p.a. та вантажотримувачем ТОВ "Гуалапак Україна") та застереження зазначені у графі 18 СМR накладної № 041640 від 13.03.2017р. та через приписи п.4 ст.17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів;

- однак зазначає, що позовні вимоги, обґрунтовані невиконання відповідачем як експедитором, умов договору транспортного-експедирування вантажів №44, тобто дані правовідносини регулюються виключно Законом України "Про транспортно-експедиторську, діяльність", адже між ТОВ "Гуалапак Україна" та ТОВ "Вотранс Логістик" був укладений договір транспортного експедирування. На думку позивача, місцевим господарським судом, не враховано, що згідно з п.1 ст.1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться удвох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін. Вважає, що в даному випадку між сторонами укладено саме договір на надання саме транспортного експедирування, а не перевезення;

- додає, що крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про проведення оцінки майна, а саме, не проведено оцінки майна у відповідності до вимог ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та п.2 постанови КМУ "Про затвердження порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей";

- стверджує, що в даному випадку, документами, що підтверджують суму збитку завданого власнику вантажу є рахунок спеціалізованого підприємства - фірми виробника Bobst Italia S.p.a. від 26.05.2017р., що узгоджується з умовами договору страхування та загальними вимогами цивільного законодавства про свободу договору. Крім того, п.13.6 "Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом України" від 14.10.1997р. №367, передбачає, якщо при виявленні недостачі, ушкодження або зіпсування вантажів, перевізник і вантажовідправник або вантажоодержувач не дійшли згоди у визначенні їх причин і суми, на яку зменшилась вартість вантажу, на вимогу перевізника, вантажовідправника чи вантажоодержувача проводиться експертиза в бюро товарних експертиз або іншими компетентними організаціями чи фізичними особами. Вказує, що зазначений пункт Правил не встановлює вимогу, щодо обовязкового проведення експертного дослідження в бюро товарних експертиз, а надає сторонам можливість встановити причини псування вантажу та/або суму завданого збитку (вартість пошкодженого вантажу) іншими компетентними організаціями або навіть фізичними особами;

- вважає, що в матеріалах справи наявні всі докази на підтвердження факту, що втрата вантажу стала наслідком невжиття експедитором всіх належних від нього дій по забезпеченню збереження та цілісності вантажу, забезпеченню його безпечного знаходження у тимчасовому (з моменту отримання від вантажовідправника і до моменту вручення вантажоотримувачу) фактичному володінні під час перевезення, які були б необхідними, виправданими та достатніми для належного виконання договірних зобов'язань по організації перевезення вантажу суб'єктом господарювання, яким є відповідач (експедитор) і який на постійній, професійній основі, здійснює систематичну підприємницьку діяльність у сфері організації міжнародних перевезень вантажів; невжиття всіх необхідних в умовах підвищеної небезпеки, що потенційно має місце у сфері міжнародних перевезень товарів, заходів безпеки зумовило пошкодження частини вантажу;

- констатує, що за таких обставин вбачається, що шкода майну страхувальника була завдана неправомірними діями відповідача - ТОВ "Вотранс Логистик", який всупереч чинного законодавства України, що регулює відносини у сфері транспортно-експедиторської діяльності та перевезень та договірних зобовязань, взятих на себе, не виконав свої обовязки щодо належного розміщення вантажу у транспортному засобі, збереження вантажу, прийнятого до перевезення та передачі у належній якості вантажоодержувачу.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №903/181/18 у складі: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Розізнана І.В., суддя Філіпова Т.Л..

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.08.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду Волинської області від 18.07.2018р. у справі №903/181/18 та розгляд апеляційної скарги призначено на 04.10.2018р..

17.09.2018р. до суду від ТОВ "Вотранс Логістик" надійшов письмовий відзив від 13.09.2018р. на апеляційну скаргу.

27.09.2018р. на електронну адресу та 01.10.2018р. на поштову адресу Рівненського апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства транспортно - експедиційний комбінат "Західукртранс" надійшов письмовий відзив від 19.09.2018р. №18/09-151-21 на апеляційну скаргу.

У відповідності до абз.3 п.3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. ліквідовано Рівненський апеляційний господарський суд та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку області, з місцезнаходженням у місті Рівному.

Частиною 6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

05.10.2018р. в газеті "Голос України" опубліковано оголошення про початок роботи Північно-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №992 від 01.10.2018р. "Про комісію для передачі судових справ та матеріалів" згідно акта здачі судових справ від 03.10.2018р. до Північно-західного апеляційного господарського суду передана апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду Волинської області від 18.07.2018р. у справі №903/181/18.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №903/181/18 у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О., суддя Тимошенко О.М..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2018р. справу №903/181/18 прийнято до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О., суддя Тимошенко О.М. та призначено її розгляду на 23.10.2018р. об 15:30год..

16.10.2018р. на електронну адресу та 19.10.2018р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/181/18, забезпечення проведення якої просить у Шевченківському районному суді м.Києва або у Солом'янському районному суді м.Києва.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2018р. клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/181/18 задоволено та забезпечення проведення відеоконференції забезпечено у Солом'янському районному суді м.Києва (адреса: 03113, м.Київ, вул.Полковника Шутова, 1).

Представник скаржника в судовому засіданні 23.10.2018р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення Господарського суду Волинської області від 18.07.2018р. по справі №903/181/18 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.10.2018р. заперечив проти її доводів, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд рішення Господарського суду Волинської області від 18.07.2018р. по справі №903/181/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, треті особи наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання не з'явилися, своїх повноважних представників не направили, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.

У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст.270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 25.05.2016р. між BobstItaliaS.p.A (продавець) та ТОВ "Гуалапак Україна" (покупець) укладено контракт №116, згідно п.п.1.1, 1.2, 1.3, 2.1, 3.3, 4.1, 4.2, 7.1, 7.2, 7.5 якого ТОВ "Гуалапак Україна" купує згідно специфікації, яка є невід'ємною частиною контракту, печатний модуль для дооснашенняротогравюрної друкарської машини модель ROTOMEC 4003 МР 1200/400/С, виготовлений BobstItaliaS.p.A. В обов'язки продавця входить виготовлення обладнання, його митне оформлення для експорту, поставка обладнання і виготовлення технічної документації покупцю. В обов'язки покупця входить оплата обладнання і виконаних робіт згідно умов контракту, приймання обладнання від продавця, митне оформлення для імпорту, забезпечення його збереження. Всі ризики та право власності на обладнання переходить від продавця до покупця в момент поставки. Загальна вартість контракту становить 370 000,00 євро. Вартість обладнання розуміється на умовах поставки FCA ОСОБА_5, Італія, згідно Інкотермс 2010. Упаковка та маркування обладнання мають відповідати відповідним вимогам країни продавця і міжнародним стандартам. Обладнання відвантажується у відповідній упаковці, яка забезпечує повне збереження від пошкоджень та корозії під час транспортування морським та автомобільним транспортом з врахуванням кількох перевантажень і подальшого зберігання у покупця у відповідності до технічних вимог щодо даного обладнання. Упаковка має відповідати вимогам відвантаження обладнання за допомогою вилочного навантажувача чи крюкового крану. Продавець відповідає за всі пошкодження обладнання внаслідок невірного чи неналежного пакування (а.с.10-13, т.1).

03.03.2017р. між ТОВ "Вотранс Логістик" (експедитор) та ТОВ "Гуалапак Україна" (клієнт) укладено договір №44 транспортного експедирування вантажу, відповідно до п.п.1.1, 2.1.3, 2.1.5, 4.4 договору експедитор надає транспортно-експедиторські послуги по організації перевезень експортних, імпортних, транзитних та інших вантажів клієнта на підставі відповідної заявки. Експедитор зобов'язується, зокрема, забезпечити належне приймання вантажу від вантажовідправника по кількості та стані у відповідності до товарно-транспортної накладної, та належне розміщення і кріплення вантажу в транспортному засобі. Кріплення вантажу зобов'язане забезпечити його повну збереженість у транспортуванні; забезпечувати збереження вантажу під час його перевезення, перевалки і збереження, доставку вантажу вантажоотримувачу в обумовлений сторонам термін. Експедитор несе відповідальність за збереження отриманого вантажу в порядку і підставі вимог чинного законодавства; дії та упущення третіх осіб, залучених до виконання даного договору, в тому ж порядку (а.с.14-16, т.1).

Також, 03.03.2017р. між ТОВ "Вотранс Логістик" (експедитор) та ПАТ ТЕК "Західукртранс" (перевізник) укладено договір №ЗУТ1188 перевезення вантажу у міжнародному сполученні, у відповідності до п.п.1.1, 2.2, 3.1.4, 3.1.9, 3.1.10, 3.1.11, 3.2.4, 3.2.6 3.2.9, 5.7.2 якого, даний договір регулює відносини, що виникають при плануванні, організації та здійсненні міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом, а також по оплаті наданих транспортних послуг. Кожне перевезення оформляється замовленням, що складається у письмовій формі, підписується уповноваженою стороною експедитора та передається факсимільним зв'язком перевізнику. Експедитор зобов'язується, зокрема, забезпечити завантаження/розвантаження та митне оформлення транспортних засобів, як на території України та країн СНД, так і на території країн Західної Європи у термін до 48-ми годин; забезпечити упакування і маркування вантажу відповідно до правил, що діють на автомобільному транспорті. Експедитор або вантажовідправник за дорученням експедитора забезпечує належне складання та кріплення вантажу в автомобілі, що виключає псування чи пошкодження вантажу під час транспортування. Водій зобов'язаний діяти відповідно до п.3.2.9.; забезпечити завантаження транспортних засобів перевізника з врахуванням вагових та габаритних обмежень, навантажень на вісь та інших технічних обмежень в країнах транзиту. Перевізник зобов'язується брати на себе відповідальність за збереження вантажу в дорозі, своєчасну доставку в пункт призначення і видачу його вантажоотримувачу, вказаному в товарно-транспортній накладній; негайно повідомляти експедитора в письмовій формі про виникнення будь-яких інцидентів при виконанні перевезень (затримка, пошкодження, ДТП тощо), а також про простої транспортних засобів під завантаженням/розвантаженням понад строк, визначений п.3.1.4 договору; контролювати процес завантаження, розміщення (з урахуванням розподілення навантаження на осі автотранспорту) і закріплення вантажу таким чином, щоб це забезпечувало його збереження в процесі транспортування. У випадку не можливості виконання даної вимоги не приймати вантаж до перевезення та негайно повідомити про це експедитора та надалі діяти за його вказівками. Відповідальність перевізника за цим договором: у випадку повного або часткового пошкодження вантажу, яке сталося в проміжку між прийняттям вантажу до перевезення і його здачею вантажоотримувачу, перевізник відшкодовує експедитору суму рівну вартості втраченого чи пошкодженого вантажу (а.с.17-18, т.1).

Надалі, 13.03.2017р. між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова компанія" (страховик) та ТОВ "Гуалапак Україна" (страхувальник) укладено генеральний договір добровільного страхування вантажів №40-1411-17-00010/00016, за умовами якого, страховик надає послуги з добровільного страхування вантажу - друкарський модуль для дооснащенняротогравюрної друкарської машини модель ROTOMEC 4003 МР 1200/400/С і у разі настання страхового випадку зобов'язується виплатити страхове відшкодування на умовах і обсягах, передбачених договором (а.с.8-9, 133-145 т.1).

Судом встановлено, що перевезення спірного обладнання (друкарський модуль для дооснащенняротогравюрної друкарської машини модель ROTOMEC 4003 МР 1200/400/С) здійснено на підставі CMR-накладної №041640 (а.с.20, т.1).

Також, встановлено, що 22.03.2017р. під час прийняття вантажу в кінцевому пункті призначення (м.Суми) виявлено пошкодження друкарського обладнання (пакувальне місце №8, №9), про що представниками вантажоодержувача та перевізника складно акт №б/н про пошкодження вантажу (а.с.22-23, т.1).

Відповідно до вказаного акту вище акту, при вхідному контролі друкарського обладнання виявлено наступні пошкодження:

Пакувальне місце 8

- відламаний кронштейн для кріплення тросу пристрою для безпеки (зламані крепіжні болти);

- пошкоджені компоненти системи автоматичної проводки, а саме: траверса для датчика погнута; лінійка на траверсі зруйнована; оптичний датчик мітки зламаний; оптоволоконний кабель пошкоджений, панель керування зруйнована.

- пошкоджена верхня частина бокової стінки печатної секції;

- деформована нижня частина обшивки з боку приводу;

Пакувальне місце №9

- пошкоджений вузол ракелю, зламані маховики, присутні глибокі подряпини на пневматичних циліндрах та важелях пристрою прижиму ракелю;

- електрощит відламаний, з'єднання з кабелем розірвані;

- пошкоджений оптоволоконний кабель, підключений до панелі управління системою автоматичного приводу;

- пошкоджена верхня панель (на вході в сушку), а саме: пошкоджено лакофарбове покриття, потертий гумовий ущільнювач;

- ударні пошкодження конструкції кожуху та лакофарбового покриття зі сторони приводу в верхньої частини печатної секції;

Представник перевізника ОСОБА_6, підписавши вказаний акт, зазначив, що товар пошкоджений у зв'язку з неналежним упакуванням, проломом дерев'яного піддону, під навантаженням обладнання нахилилося у праву сторону. Вантаж закріпив за вказівкою відправника заводу.

У пояснювальній записці представника перевізника ОСОБА_6 завантаження відбувалося під наглядом представників заводу. Розміщення, упакування вантажу виконувалося відправником. Після завантаження по вказівці представників заводу закріпив вантаж ременями. Додаткових нестандартних кріплень вантажу йому не пропонували. Під час руху вибирав безпечну швидкість, різко не гальмував, правил дорожнього руху не порушував. Під час розвантаження виявилося, що два станки нахилилися, проламавши піддон, на якому вони були розміщені. Конструкція відправника із дощок, на яких розміщувався вантаж, не витримала навантаження, в результаті чого дошки проломилися, а станки нахилилися (а.с.27, т.1).

Також, актом огляду ТОВ "Незалежна експертна компанія" пошкодженого майна 23.03.2017р. встановлено: вузол ракеля: зламані маховики, наявні глибокі подряпини на пневматичних циліндрах та важелях пристрою притискання ракеля; електрощит має пошкодження фарбового покриття, відірваний кабель; пошкоджено оптоволоконний кабель, підключений до панелі управління системою автоматичного суміщення кольорів; верхня панель (на вході в сушку): пошкодження фарбового покриття, потертий гумовий ущільнювач; конструкція кожуха та дверцят з боку приводу у верхній частині друкарської секції має деформацію з пошкодженням фарбового покриття. Пошкодження описані на основі візуального огляду, можливе виявлення прихованих пошкоджень при додатковій діагностиці (а.с.24, т.1).

Докази повідомлення вантажовідправника про пошкодження вантажу в матеріалах справи відсутні.

В подальшому, 31.03.2017р. комісією ТОВ "Гуалапак Україна" складено акт про візуальну перевірку обладнання на наявність пошкоджень внаслідок транспортування обладнання BobstItaliaS.p.A, поставленого за контрактами №№114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124 від 25.05.2016р., згідно якого підтверджено пошкодження обладнання, виявлені 22.03.2017р. під час приймання вантажу (а.с.25-26, т.1).

Листом ТОВ "Незалежна експертна компанія" №252-06/2017 від 08.06.2017р. повідомлено про те, що в результаті огляду на замовлення ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" шести одиниць пошкодженого друкарського обладнання після їх розвантаження однозначного висновку щодо порушень умов кріплення зробити неможливо. Характер пошкоджень обладнання, яке було оглянуто, з деякою ймовірністю може вказувати на те, що обладнання закріплено недостатньо надійно. Огляд останньої, сьомої одиниці обладнання відбувався на вантажному автомобілі. Фахівець ТОВ "НЕК" зафіксував той факт, що дерев'яні піддони, на яких стояло обладнання, рухались під час перевезення, що підтверджується фотографіями, здійсненими під час огляду вантажу, де чітко видно сліди на підлозі кузова автомобіля, що залишилися від ковзання піддонів (а.с.156, т.1).

Вказаний вище лист датований більше двох місяців після прийняття вантажу, стосується семи одиниць обладнання, без їх ідентифікації, зокрема, щодо спірного вантажу.

Також, висновок експерта щодо пошкоджень вантажу, причин пошкодження, заподіяних збитків в матеріалах справи відсутній.

Крім того, судом встановлено, що виробником спірного обладнання BobstItaliaS.p.A на запит ТОВ "Гуалапак Україна" надано рахунок від 26.05.2017р. з зазначенням ціни запитуваних деталей. Загальна вартість деталей складає 21 048 Євро, вартість робіт по відновленню (заміні) вузлів та агрегатів становить 17 056 Євро.

Відповідно до розрахунку ТОВ "Гуалапак Україна" загальна вартість шкоди, завданої власнику вантажу під час його перевезення, складає 40 572 Євро (а.с.28-33, т.1).

Надалі, 09.06.20017р. ТОВ "Гуалапак Україна" на адресу ТОВ "Вотранс Логістик" направлено претензію №104/4 з вимогою відшкодування завданих збитків в сумі 40 572 Євро (а.с.119, т.1).

Попередньо, 23.03.2017р. ТОВ "Гуалапак Україна" звернулася до ТОВ "Страхова компанія "Українська страхова компанія" з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, згідно якої останнього повідомлено, що 22.03.2017р. під час вивантаження обладнання за адресою м.Суми, пр.Курський, 147-А, 40031, внаслідок механічного пошкодження частин обладнання під час перевезення вантажу пошкоджено друкарське обладнання (а.с.34, т.1).

Також, ТОВ "Страхова компанія "Українська страхова компанія" складено страховий акт №ДКЦВ-13941 від 27.06.2017р. та розпорядження від 04.07.2017р. про виплату страхового відшкодування в сумі 906800,77грн. (а.с.35-36, т.1).

Відповідно до платіжного доручення №12434 від 04.07.2017р. було виплачено страхове відшкодування (а.с.35-37, т.1).

За вказаних обставин, ОСОБА_4 акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Вотранс Логістик" про стягнення 906800,77грн. сплаченого страхового відшкодування (а.с.5-7, т.1).

Обґрунтовуючи позовну заяву, посилається на виплату ТОВ "Гуалапак Україна" страхового відшкодування вартості пошкодженого при перевезенні вантажу в сумі 906800,77грн. згідно договору страхування та обов'язком відповідача, як відповідального за завдані збитки, компенсувати ці витрати.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 20.03.2018р. позовну заяву було залишено без руху, зобов'язано позивача не пізніше 5-ти календарних днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 03.04.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №903/181/18 за правилами загального позовного провадження, залучено третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Гуалапак Україна", а на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерне товариство транспортноекспедиційний комбінат "Західукртранс", тощо.

17.04.2018р. до Господарського суду Волинської області надійшов відзив ТОВ "Вотранс Логістик", 20.04.2018р. пояснення ПАТ ТЕК "Західукртранс", 23.04.2018р. пояснення ТОВ "Гуалапак Україна".

ТОВ "Вотранс Логістик" у відзиві від 16.04.2018р., запереченнях від 08.06.2018р. позовні вимоги заперечило, оскільки право на регресне відшкодування у позивача не є безумовним, повинно бути підтверджене правомірністю виплати страхового відшкодування. Акт про пошкодження вантажів від 22.03.2017р. та акт огляду пошкодженого майна від 23.03.2017р. різняться описом пошкодження, не дають змоги встановити точний розмір завданої майну шкоди, акт огляду експерта від 23.03.2017р. складений не по пакувальних місцях, відсутній звіт про експертну оцінку пошкодженого майна. Акт про пошкодження вантажу від 22.03.2017р. не відповідає акту згідно додатку №4 до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні. Докази пошкодження вантажу з вини відповідача і встановлення причин пошкодження немає. Крім того, позивачем не доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

ТОВ "Гуалапак України" у поясненнях від 20.04.2018р. №73 позовні вимоги підтримало, оскільки найнятий експедитором перевізник здійснив перевезення вантажу без належного кріплення та як наслідок своїми діями/бездіяльністю завдав збитків клієнту на суму гривневого еквіваленту 23516,00 Євро. Крім того, у зв'язку з пошкодженням частин виробничого обладнання і неможливістю його використання за призначенням у несправному стані, пошкоджені частини були демонтовані та на їх місце поставлені нові. Вартість визначених робіт склала гривневий еквівалент 17056,00 Євро. Страхове відшкодування отримали в сумі 906800,00грн..

ПАТ ТЕК "Західукртранс" у поясненнях №18/04-064-21 від 17.04.2018р., заяві №18/04-065-21 від 17.04.2018р. позовні вимоги заперечило, оскільки відповідальність за пошкоджений вантаж лежить на відправнику, який пакував, завантажував обладнання. Перевізник не несе відповідальності за пошкодження, пов'язані з неправильним завантаженням або невідповідним пакуванням вантажу. Товар пошкоджений у зв'язку з неналежним упакуванням, проломом дерев'яного піддону під навантаженням, обладнання нахилилось на праву сторону. З позовної заяви не можливо встановити, які саме ремонтні роботи проводились по обладнання, не наведені підстави виплати страхового відшкодування саме в сумі 906 800,77грн..

Протокольною ухвалою Господарського суду Волинської області від 25.04.2018р. судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ПрАТ "Страхова компанія "Перша".

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 25.04.2018р. повідомлено учасників справи про відкладення судового засіданні на 17.05.2018р., запропоновано третій особі Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Перша" подати пояснення із врахуванням вимог ст.168 ГПК України.

Протокольною ухвалою Господарського суду Волинської області від 17.05.2018р. клопотання позивача про залучення співвідповідачів у справі судом залишено без задоволення, клопотання про відкладення справи задоволено.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 17.05.2018р. повідомлено учасників справи про відкладення судового засіданні на 13.06.2018р., запропоновано ПрАТ "СК "Перша" подати суду пояснення по суті справи.

ПАТ "СК "Перша" у відзиві від 11.06.2018р. №1517 позовні вимоги заперечили з покликанням на те, що застосовані вантажовідправником упаковка, метод і схема вантажу, а так само їх виконання не забезпечили надійного кріплення і безпеку вантажу в процесі перевезення. Також, кріплення не тільки не виключало, а й створювало можливості пошкодження вантажу на вантажній платформі при русі транспортного засобу, у зв'язку з чим в ПАТ "СК "Перша" відсутні підстави для виплати страхового відшкодування за наслідками досліджуваної події. Крім того, у позовній заяві ПАТ "СК "Українська страхова компанія" зазначає ряд сум в євро, що значно перевищують заявлену в позовних вимогах суму.

ПАТ "СК "Українська страхова компанія" у клопотанні від 13.06.2018р. просило долучити до матеріалів справи розрахунок суми сплаченого страхового відшкодування, пов'язаного із відновленням (заміною) пошкоджених агрегатів, який складає 906800,77грн..

Господарський суд Волинської області протокольною ухвалою від 13.06.2018р. закрив підготовче засідання, розгляд справи по суті призначив 18.07.2018р..

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Волинської області від 18.07.2018р. у справі №903/181/18 у задоволенні позову відмовлено (а.с.31-38, т.2).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

25.05.2016р. між BobstItaliaS.p.A (продавець) та ТОВ "Гуалапак Україна" (покупець) укладено контракт №116, згідно умов якого, ТОВ "Гуалапак Україна" купує згідно специфікації, яка є невід'ємною частиною контракту, печатний модуль для дооснашенняротогравюрної друкарської машини модель ROTOMEC 4003 МР 1200/400/С, виготовлений BobstItaliaS.p.A. В обов'язки продавця входить виготовлення обладнання, його митне оформлення для експорту, поставка обладнання і виготовлення технічної документації покупцю. В обов'язки покупця входить оплата обладнання і виконаних робіт згідно умов контракту, приймання обладнання від продавця, митне оформлення для імпорту, забезпечення його збереження. Всі ризики та право власності на обладнання переходить від продавця до покупця в момент поставки. Загальна вартість контракту становить 370 000,00 євро. Вартість обладнання розуміється на умовах поставки FCA ОСОБА_5, Італія, згідно Інкотермс 2010. Упаковка та маркування обладнання мають відповідати відповідним вимогам країни продавця і міжнародним стандартам. Обладнання відвантажується у відповідній упаковці, яка забезпечує повне збереження від пошкоджень та корозії під час транспортування морським та автомобільним транспортом з врахуванням кількох перевантажень і подальшого зберігання у покупця у відповідності до технічних вимог щодо даного обладнання. Упаковка має відповідати вимогам відвантаження обладнання за допомогою вилочного навантажувача чи крюкового крану. Продавець відповідає за всі пошкодження обладнання внаслідок невірного чи неналежного пакування (а.с.10-13, т.1).

Відповідно до ст.316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей, тощо).

Статтею 306 ГК України закріплено, що під перевезенням вантажів слід розуміти господарську діяльність, пов'язану з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту. Допоміжним видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.314 ГК України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає:

- у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає;

- у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість;

- у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

За приписами ст.909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2017р. між ТОВ "Вотранс Логістик" (експедитор) та ТОВ "Гуалапак Україна" (клієнт) укладено договір №44 транспортного експедирування вантажу, відповідно до якого, експедитор надає транспортно-експедиторські послуги по організації перевезень експортних, імпортних, транзитних та інших вантажів клієнта на підставі відповідної заявки. Експедитор зобов'язується, зокрема, забезпечити належне приймання вантажу від вантажовідправника по кількості та стані у відповідності до товарно-транспортної накладної, та належне розміщення і кріплення вантажу в транспортному засобі. Кріплення вантажу зобов'язане забезпечити його повну збереженість у транспортуванні; забезпечувати збереження вантажу під час його перевезення, перевалки і збереження, доставку вантажу вантажоотримувачу в обумовлений сторонам термін. Експедитор несе відповідальність за збереження отриманого вантажу в порядку і підставі вимог чинного законодавства; дії та упущення третіх осіб, залучених до виконання даного договору, в тому ж порядку (а.с.14-16, т.1).

Також, 03.03.2017р. між ТОВ "Вотранс Логістик" (експедитор) та ПАТ ТЕК "Західукртранс" (перевізник) укладено договір №ЗУТ1188 перевезення вантажу у міжнародному сполученні, за умовами якого, договір регулює відносини, що виникають при плануванні, організації та здійсненні міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом, а також по оплаті наданих транспортних послуг. Кожне перевезення оформляється замовленням, що складається у письмовій формі, підписується уповноваженою стороною експедитора та передається факсимільним зв'язком перевізнику. Експедитор зобов'язується, зокрема, забезпечити завантаження/розвантаження та митне оформлення транспортних засобів, як на території України та країн СНД, так і на території країн Західної Європи у термін до 48-ми годин; забезпечити упакування і маркування вантажу відповідно до правил, що діють на автомобільному транспорті. Експедитор або вантажовідправник за дорученням експедитора забезпечує належне складання та кріплення вантажу в автомобілі, що виключає псування чи пошкодження вантажу під час транспортування. Водій зобов'язаний діяти відповідно до п.3.2.9.; забезпечити завантаження транспортних засобів перевізника з врахуванням вагових та габаритних обмежень, навантажень на вісь та інших технічних обмежень в країнах транзиту. Перевізник зобов'язується брати на себе відповідальність за збереження вантажу в дорозі, своєчасну доставку в пункт призначення і видачу його вантажоотримувачу, вказаному в товарно-транспортній накладній; негайно повідомляти експедитора в письмовій формі про виникнення будь-яких інцидентів при виконанні перевезень (затримка, пошкодження, ДТП тощо), а також про простої транспортних засобів під завантаженням/розвантаженням понад строк, визначений п.3.1.4 договору; контролювати процес завантаження, розміщення (з урахуванням розподілення навантаження на осі автотранспорту) і закріплення вантажу таким чином, щоб це забезпечувало його збереження в процесі транспортування. У випадку не можливості виконання даної вимоги не приймати вантаж до перевезення та негайно повідомити про це експедитора та надалі діяти за його вказівками. Відповідальність перевізника за цим договором: у випадку повного або часткового пошкодження вантажу, яке сталося в проміжку між прийняттям вантажу до перевезення і його здачею вантажоотримувачу, перевізник відшкодовує експедитору суму рівну вартості втраченого чи пошкодженого вантажу (а.с.17-18, т.1).

В подальшому, на виконання умов договору транспортного експедирування №44 від 03.03.2017р. експедитором організовано перевезення вантажу клієнта, який 13.03.2017р. згідно міжнародної товарно-транспортної накладної №041640 завантажено в транспортний засіб ВС0437СМ/ВС0437ХР (а.с.20-21, т.1).

За приписами ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст.991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Аналогічні підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування передбачені ст. 26 Закону України "Про страхування".

Також, судом встановлено, що 13.03.2017р. між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова компанія" (страховик) та ТОВ "Гуалапак Україна" (страхувальник) укладено генеральний договір добровільного страхування вантажів №40-1411-17-00010/00016, відповідно до умов якого, страховик надає послуги з добровільного страхування вантажу - друкарський модуль для дооснащенняротогравюрної друкарської машини модель ROTOMEC 4003 МР 1200/400/С і у разі настання страхового випадку зобов'язується виплатити страхове відшкодування на умовах і обсягах, передбачених договором (а.с.8-9, 19, 133-145 т.1).

Як вбачається з матеріалів справи, що 22.03.2017р. під час прийняття вантажу в кінцевому пункті призначення (м.Суми) виявлено пошкодження друкарського обладнання (пакувальне місце №8, №9), про що представниками вантажоодержувача та перевізника складно акт №б/н про пошкодження вантажу (а.с.22-23, т.1).

Відповідно до вказаного акту вище акту, при вхідному контролі друкарського обладнання виявлено наступні пошкодження:

Пакувальне місце 8

- відламаний кронштейн для кріплення тросу пристрою для безпеки (зламані крепіжні болти);

- пошкоджені компоненти системи автоматичної проводки, а саме: траверса для датчика погнута; лінійка на траверсі зруйнована; оптичний датчик мітки зламаний; оптоволоконний кабель пошкоджений, панель керування зруйнована.

- пошкоджена верхня частина бокової стінки печатної секції;

- деформована нижня частина обшивки з боку приводу;

Пакувальне місце №9

- пошкоджений вузол ракелю, зламані маховики, присутні глибокі подряпини на пневматичних циліндрах та важелях пристрою прижиму ракелю;

- електрощит відламаний, з'єднання з кабелем розірвані;

- пошкоджений оптоволоконний кабель, підключений до панелі управління системою автоматичного приводу;

- пошкоджена верхня панель (на вході в сушку), а саме: пошкоджено лакофарбове покриття, потертий гумовий ущільнювач;

- ударні пошкодження конструкції кожуху та лакофарбового покриття зі сторони приводу в верхньої частини печатної секції;

Представник перевізника ОСОБА_6, підписавши вказаний акт, зазначив, що товар пошкоджений у зв'язку з неналежним упакуванням, проломом дерев'яного піддону, під навантаженням обладнання нахилилося у праву сторону. Вантаж закріпив за вказівкою відправника заводу.

23.03.2017р. ТОВ "Гуалапак Україна" звернулася до ТОВ "Страхова компанія "Українська страхова компанія" з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, згідно якої останнього повідомлено, що 22.03.2017р.у під час вивантаження обладнання за адресою м.Суми, пр.Курський, 147-А, 40031, внаслідок механічного пошкодження частин обладнання під час перевезення вантажу пошкоджено друкарське обладнання (а.с.34, т.1).

Також, ТОВ "Страхова компанія "Українська страхова компанія" складено страховий акт №ДКЦВ-13941 від 27.06.2017р. та розпорядження від 04.07.2017р. про виплату страхового відшкодування в сумі 906800,77грн. (а.с.35-36, т.1).

Згідно платіжного доручення №12434 від 04.07.2017р. було виплачено страхове відшкодування (а.с.35-37, т.1).

У відповідності до ст.ст.512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

За приписами ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

01.08.2006р. Верховною Радою України прийнятий Закон України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажу" від 19.05.1956р., якою врегульовані правовідносини, що випливають з договору міжнародного перевезення вантажу.

Статтею 3 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів передбачено, що перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов'язки, як за власні дії і недогляди.

Відповідно до ч.1, 2 ст.17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки. Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Загальною умовою відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу є вина, наявність якої припускається. Перевізник повинен довести свою невинність шляхом посилання на обставини: по-перше, яким не міг запобігти та по-друге, усунення яких від нього не залежало.

Згідно ст.133 Статуту автомобільного транспорту Української РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 27.06.1969р. №401, автотранспортні підприємства або організації несуть відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до видачі вантажоодержувачу або до передачі згідно з Правилами іншим підприємствам, організаціям, установам, якщо не доведуть, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталися через обставини, яким вони не могли запобігти і усунення яких від них не залежало, зокрема внаслідок:

а) вини вантажовідправника (вантажоодержувача);

б) особливих природних властивостей вантажу, який перевозиться;

в) дефектів тари або упаковки, які не могли бути виявлені по зовнішньому вигляду при прийманні вантажу до перевезення, або застосування тари, що не відповідає властивостям вантажу або встановленим стандартам, при відсутності слідів пошкодження тари у дорозі;

г) здачі вантажу до перевезення без вказівки в товарно-транспортних документах на його особливі властивості, що вимагають особливих умов або застережних заходів для збереження вантажу при перевезенні або зберіганні;

д) здачі до перевезення вантажу, вологість або температура якого перевищують встановлені норми.

У відповідності до ч.2 ст.308 ГК України, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Згідно ст.924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Отже, аналізуючи приписи ст.308 ГК України, ст.924 ЦК України, ст.17 Конвенції, ст.113 Статуту автомобільного транспорту сіл дійти висновку, що законодавцем закріплено принцип презумпції вини перевізника, обов'язок з доведення якої покладається на нього самого.

Водночас, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст..22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Визначення поняття збитків наводяться також у ч.2 ст.224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, що допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст.225 ГК України).

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди; вина заподіювача шкоди, за винятком випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (ст.614 ЦК України).

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. При цьому, за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Встановивши, що позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення у діях відповідачів, суд зобов'язаний відмовити в задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду №910/21864/16 від 20.06.2018р..

Водночас, саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.02.2018р. у справі №910/6657/16, від 07.02.2018р. у справі №917/1651/16, а також у постановах Верховного Суду України від 09.11.2016р. у справі №3-1071гс16, від 28.01.2015р. у справі N 3-210гс14.

З матеріалів справи вбачається, що за умовами контракту №116 від 25.05.2016р., укладеного між BobstItaliaS.p.A (продавець) та ТОВ "Гуалапак Україна", (покупець) продавець відповідає за всі пошкодження обладнання внаслідок невірного чи неналежного пакування.

При цьому, відповідно до п.18 CMR №041640 від 13.03.2017р. завантаження контролюється відправником. Перевізник не несе відповідальності за пошкодження, пов'язані з неправильним завантаженням або невідповідним пакуванням вантажу (а.с.20, т.1).

Як встановлено сторонами у п.7.2 контракту №116 від 25.05.2016р., обладнання відвантажується у відповідному упакуванні, яке забезпечує повне його зберігання від пошкоджень і корозії під час транспортування морським і автомобільним транспортом з врахуванням декількох перевантажень і подальшого зберігання у покупця у відповідності з технічними умовами на дане обладнання. Упакування повинно бути придатним для навантаження з допомогою вилкового підйомника або гакового крану.

Отже, слід дійти висновку про те, що сторонами було обумовлено обов'язок належного пакування товару покладений саме на продавця.

Також, перевірка перевізником пакування договором не передбачена.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи акту №б/н про пошкодження вантажу від 22.03.2017р., у якому представник перевізника ОСОБА_6 вказав про те, що товар пошкоджений у зв'язку з неналежним упакуванням, проломом дерев'яного піддону, під навантаженням обладнання нахилилося у праву сторону. Вантаж закріпив за вказівкою відправника заводу.

Також, пролом дерев'яних піддонів підтверджується відповідними фотографіями (а.с.107-110 т.1).

З експертного висновку від 10.04.2017р., проведеного на замовлення ТОВ "Страхова компанія "Перша" вбачається, що причиною руйнування вантажу при транспортуванні є порушення вимог нормативних документів про підготовку вантажу до перевезення. Відправником вантажу допущені грубі порушення з підготовки вантажу до перевезення і не були виконані вимоги відповідних нормативних документів. Застосовані вантажовідправником упаковка, метод і схема кріплення вантажу та їх виконання не забезпечили надійного кріплення і безпеку вантажу в процесі перевезення. Кріплення не тільки не виключало, а й створювало можливості пошкодження вантажу на вантажній платформі, при русі транспортного засобу.

За вказаних обставин, позивачем не доведено належними та допустимими доказами вину відповідача у пошкодженні вантажу.

При цьому, позивач не був позбавлений права самостійно замовити експертне дослідження перед виплатою страхового відшкодування з метою встановлення розміру збитків та винної сторони в заподіяні таких збитків.

Обґрунтовуючи виплати страхового відшкодування та обрахунку його розміру позивачем до матеріалів справи долучено рахунки BobstItaliaS.p.a від 26.05.2017р., страховий акт №ДКЦВ-13941 від 27.06.2017р., розрахунок страхового відшкодування.

У відповідності до п.1 ст.23 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, перевізник зобов'язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його для перевезення.

Проте, як вбачається в графі 5 з наявної у матеріалах справи CMR-накладної №041640 від 13.03.2017р. є посилання на Інвойс №20535/1.

Однак, до матеріалів справи вказанийй Інвойс, згідно якого вантаж приймався до перевезення, не долучався, що унеможливлює встановлення вартості пошкодженого вантажу.

Крім того, позивачем не долучено до матеріалів справи належних в розумінні глави 5 ГПК України доказів, з яких можна було б встановити, які саме ремонтні роботи проводились по обладнанню, вартість пошкоджених деталей та збитків, понесених відповідачем через пошкодження вантажу.

Позивачем, на підтвердження розміру завданих збитків надано розрахунок ТОВ "Гуалапак Україна" на загальну вартість шкоди, завданої власнику вантажу під час його перевезення, що складає 40572,00 Євро.

Відповідно до п.2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою КМУ від 22.01.1996р. №116, розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки.

При цьому, обґрунтовуючи розмір завданих відповідачем збитків, позивачем до матеріалів справи не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про проведення оцінки матеріальних цінностей, як наслідок, визначення у встановленому законом порядку розміру страхового заявленого відшкодування саме в сумі 906800,77грн..

Тобто, не доведена належними та допустимими доказами сума заявлених позивачем до стягнення збитків, пошкодження вантажу в зазначених обсягах під час перевезення, співрозмірність суми збитків пошкодженням, зазначеним в актах від 22.03.2017р., 23.03.2017р., 31.03.2017р..

Також, позивач не зазначає з посиланням на відповідні докази, які саме частини пошкоджені та іх вартість. Водночас, співставити їх із рахунками, поданими без перекладу, не можливо, тобто не можливо встановити суму збитків.

Відповідно до ч.8 ст.91 ГПК України, іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Водночас, необхідність заміни пошкоджених частин новими при тому, що згідно актів приймання мали місце, зокрема, пошкодження лакофарбового покриття, потерття гумового ущільнювача також не доведено.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з вірним висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено, а відповідачем відповідно спростовано наявність вини ТОВ "Вотранс Логістик" у пошкодженні вантажу, тобто відсутній склад цивільного правопорушення у діях останнього.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ч.1 ст.126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Частиною 8 ст.129 ГПК України, передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до приписів ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.126 ГПК України).

Як свідчать матеріали справи, у запереченнях від 08.06.2018р. ТОВ "Вотранс Логістик" просило вирішити питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, понесених згідно рахунку, акту виконаних робіт та банківської виписки.

Зокрема, 16.04.2018р. між ТОВ "Вотранс Логістик" та адвокатське об'єднання "АФК" укладено договір про надання правничої допомоги.

Додатком №2 до договору адвокатським об'єднання визначено вартість послуг по справі №903/181/18.

Згідно рахунку №03 від 16.04.2018р., акту прийому-передачі наданих послуг від 17.04.2018р. вартість виконаних робіт складає 7000,00грн..

Матеріали справи свідчать, що клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката від позивача до суду не надходило.

Згідно виписки по рахунку від 17.04.2018р. ТОВ "Вотранс Логістик" перерахувало на рахунок адвокатського об'єднання "АФК" 13000,00грн., в тому числі 7000,00грн. по даній справі.

Отже, враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Вотранс Логістик" 7000,00грн. на професійну правничу допомогу адвоката.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Волинської області від 18.07.2018р. по справі №903/181/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" - без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", м.Київ залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 18.07.2018р. по справі №903/181/18 - без змін.

2. Справу №903/181/18 повернути до господарського суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "25" жовтня 2018 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Тимошенко О.М.