ГОСПОДАРСЬКИЙ С У Д
Кіровоградської області
У Х В А Л А

26 жовтня 2018 року Справа № 912/1213/13

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С. розглянув у судовому засіданні скаргу малого колективного підприємства "Граніт" від 12.10.2018 на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1 у справі № 912/1213/13

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дніпробетон";

до відповідача: малого колективного підприємства "Граніт";

про стягнення 334 764,73 грн.

Представники:

від стягувача - участі не брали;

від боржника (скаржника) - ОСОБА_2, адвокат;

від боржника (скаржника) - ОСОБА_3 директор;

від приватного виконавця - ОСОБА_4, довіреність № 2825 від 24.10.2018.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2013 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дніпробетон" (далі - ТОВ "ТД "Дніпробетон") задоволено повністю; стягнуто з малого колективного підприємства "Граніт" (далі - МКП "Граніт") на користь ТОВ "ТД "Дніпробетон" 240 400,00 грн. боргу, 25 520,00 грн. штрафу (за п. 7.3 Договору), 12 020,00 грн. штрафу (за п. 7.2 Договору), 25 152,45 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, 24 385,56 грн. річних у розмірі 10 процентів за користування чужими грошовими коштами, 7 286,72 грн. річних у розмірі 3 процентів за порушення грошового зобов'язання, всього - 334 764,73 грн., 6695,29 грн. судового збору.

11.11.2013 на виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2013 видано наказ.

Згідно постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.03.2014, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2013 у справі №912/1213/13 скасовано частково; викладено абзаци перший та другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Позов задовольнити частково. Стягнути з МКП "Граніт" на користь ТОВ "ТД "Дніпробетон"" 240 400,00 грн. основного боргу, 25 520,00 грн. штрафу, 25 152,45 грн. пені, 24 385,56 грн. десяти процентів річних за користування чужими грошовими коштами та 6309,16 грн. судового збору, видати наказ. В решті в позові відмовити"; в інших частинах рішення залишено без змін; стягнуто з ТОВ "ТД "Дніпробетон" на користь МКП "Граніт" 193,00 грн. судового збору за апеляційною скаргою, видачу наказів доручено Господарському суду Кіровоградської області.

27.03.2014 Господарським судом Кіровоградської області на виконання постанови суду апеляційної інстанції видано відповідні накази.

16.10.2018 на адресу господарського суду надійшла скарга МКП "Граніт" на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1 у даній справі, згідно якої боржник просить:

- визнати неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження №57053210 від 21.08.2018 про стягнення з МКП "Граніт" на користь ТОВ "ТД "Дніпробетон" 293473,54 грн., прийняту приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1;

- визнати неправомірною постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить МКП "Граніт", прийняту приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1 21.08.2018 у виконавчому провадженні №57053210;

- визнати неправомірною постанову про звернення стягнення на все рухоме та нерухоме майно, що належить МКП "Граніт", прийняту приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1 21.08.2018 у виконавчому провадженні №57053210.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Господарського суду Кіровоградської області від 16.10.2018 № 259, у зв'язку з тим, що суддя Болгар Н.В., у провадженні якої перебувала справа № 912/1213/13, звільнена з посади судді у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018, справу призначено до розгляду суддею Вавренюк Л.С.

Згідно ухвали від 17.10.2018 справу № 912/1213/13 прийнято до свого провадження суддею Вавренюк Л.С., скаргу МКП "Граніт" від 12.10.2018 на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1 у даній справі призначено до розгляду у засіданні 25.10.2018.

18.10.2018 на електронну адресу господарського суду надійшло клопотання приватного виконавця про проведення засідання у справі в режимі відеоконференції (а.с. 24-26 том 2).

Оскільки клопотання не було скріплене електронним цифровим підписом приватного виконавця або його повноважного представника, а, отже, відповідно до Інструкції з діловодства в господарських судах України, не набуло статусу офіційного документу, зазначене клопотання господарським судом залишено без розгляду.

24.10.2018 приватним виконавцем подано до суду відзив на скаргу боржника, згідно якого просить відмовити у задоволенні скарги (а.с. 37-43 том 2).

У судовому засіданні 25.10.2018 представник стягувача участі не брав, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає її розгляду.

Представники боржника у судовому засіданні підтримали доводи скарги та просили її задовольнити; представник приватного виконавця доводи скарги не визнав та просив відмовити в її задоволенні.

У судовому засіданні 25.10.2018 судом оголошувалась перерва до 26.10.2018 о 16:00 год.

25.10.2018 о 14 год. 39 хв., тобто після початку судового засідання у справі, загальним відділом (канцелярією) Господарського суду Кіровоградської області зареєстровано надходження на адресу суду засобами поштового зв'язку оригіналу клопотання приватного виконавця про проведення засідання у справі в режимі відеоконференції.

Враховуючи дату та час надходження зазначеного клопотання до суду та беручи до уваги, що представник приватного виконавця був присутній у судовому засіданні 25.10.2018, господарський суд залишає зазначене клопотання без розгляду.

У судовому засіданні, продовженому після оголошеної перерви, представники учасників справи участі не брали.

Розглянувши скаргу боржника на дії приватного виконавця, дослідивши надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представників боржника та приватного виконавця, господарський суд встановив наступні обставини.

21.08.2018 представник стягувача - ТОВ "ТД "Дніпробетон" звернувся до приватного виконавця ОСОБА_5 із заявою про примусове виконання наказу № 912/1213/13, виданого 27.03.2014 Господарським судом Кіровоградської області про стягнення з МКП "Граніт" на користь ТОВ "ТД "Дніпробетон" заборгованості в сумі 240400,00 грн. основного боргу, 25520,00 грн. штрафу, 25152,45 грн. пені, 24385,56 грн. десяти відсотків річних за користування чужими грошовими коштами та 6309,16 грн. судового збору (а.с. 50 том 2).

У зазначеній заяві про примусове виконання рішення, стягувач зазначає, що станом на 21.08.2018 залишок заборгованості за наказом складає 293 473,54 грн. Також стягувач повідомляє, що юридична адреса боржника м. Світловодськ, вул. Богуна, 11, разом з тим, йому відомо, що боржник проводить господарську діяльність на території міста Кременчука за адресою: квартал 278, буд. 27, кадастровий номер земельної ділянки :04:003:0273 (на підставі договору оренди між МКП "Граніт" та Кременчуцькою міською радою б/н від 26.05.2017 строком на три роки); за даною адресою знаходиться будівельна техніка, що належить МКП "Граніт". На підставі викладеного, стягувач просить звернути стягнення на майно, що належить МКП "Граніт" та знаходиться на орендованій земельній ділянці за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, квартал 278, буд. 27 а також, у відповідності до ч. 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", одночасно з відкриттям виконавчого провадження - накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне МКП "Граніт". До заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем додано, зокрема, докази оренди земельної ділянки боржником на території м.Кременчука, а саме: інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта - МКП "Граніт", (а.с. 47-48 том 2).

21.08.2018 приватним виконавцем ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження за № 57053210 з примусового виконання наказу Господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2014 № 912/1213/13, залишок заборгованості з якого станом на 21.08.2018 складає 293 473,54 грн.; зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно; попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10% від суми, що підлягає стягненню, але не більше 29347,35 грн., про що винесено відповідну постанову (а.с. 51 том 2).

Як вбачається з копії супровідного листа № 1890 від 21.08.2018, постанову про відкриття виконавчого провадження № 57053210 від 21.08.2018 направлено на адреси боржника та стягувача (а.с. 52 том 2).

Крім того, 21.08.2018 приватним виконавцем на підставі ст.ст. 48, 56 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанови про звернення стягнення на все рухоме та нерухоме майно боржника та про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику - МКП "Граніт" (а.с. 59, 61 том 2).

Супровідними листами від 21.08.2018 зазначені постанови також направлені стягувачу та боржнику (а.с. 60, 62 том 2).

Господарським судом враховано, що в матеріалах виконавчого провадження міститься інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, згідно якої місцезнаходженням боржника значиться: 27502, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Холодноярська, 1, кімн. 1 (а.с. 55-58), тоді як копії оскаржуваних постанов приватного виконавця від 21.08.2018 направлялись останнім на адресу боржника, яка була зазначена стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження та у наказі Господарського суду Кіровоградської області №912/1213/13 від 27.03.2014 (Кіровоградська область, м.Світловодськ, вул. Богуна, 11).

Разом з тим, оскільки вказані обставини не є підставою поданої скарги, керівник боржника знайомився з матеріалами виконавчого провадження та отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 133, 142 том 2), слід дійти висновку, що вказане не впливає на права скаржника як боржника у виконавчому провадженні.

Так, обґрунтовуючи подану скаргу, боржник, посилаючись на ст. 23, ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", стверджує, що приватним виконавцем в порушення зазначених вимог чинного законодавства, відкрито виконавче провадження відносно боржника, який знаходиться за межами виконавчого округу, на території якого приватний виконавець ОСОБА_1 здійснює діяльність - Полтавської області. При цьому, матеріали виконавчого провадження не містять доказів наявності у МКП "Граніт" майна, яке б знаходилось на території виконавчого округу приватного виконавця.

Зазначене, на думку боржника, є підставою для визнання неправомірними постанов приватного виконавця від 21.08.2018 про відкриття виконавчого провадження, про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника та про звернення стягнення на все рухоме і нерухоме майно боржника.

На підтвердження відсутності у боржника приватної власності на майно, яке знаходиться на території Полтавської області та відповідно - підстав для винесення приватним виконавцем оскаржуваних постанов, МКП "Граніт" надано до суду інформаційну довідку від 22.10.2018 № 142057963 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта - МКП "Граніт", згідно якої, за доводами боржника, вбачається лише наявне у останнього право оренди земельної ділянки (АЕС. 29-32 том 2).

Також на підтвердження викладених у скарзі доводів боржником надано до суду інформацію з Єдиного реєстру приватних виконавців; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на боржника та інформаційну довідку № 142561765 від 24.10.2018 (а.с. 151-158 том 2).

Приватний виконавець у письмовому відзиві на скаргу заперечив проти її задоволення (а.с. 37-43 том 2), зазначаючи, що оскаржувані постанови ним винесені у відповідності до вимог чинного законодавства. Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої виконавцем 21.08.2018, встановлено, що боржник орендує на території м. Кременчук Полтавської області земельну ділянку для закінчення будівництва багатоповерхового житлового будинку № 27 з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями. Дана довідка підтвердила інформацію, викладену стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо ведення боржником господарської діяльності на території Полтавської області. Таким чином, приватний виконавець відкрив виконавче провадження відповідно до вимог ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", тоді як дії боржника свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Розглядаючи подану скаргу по суті, господарський суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до ст. 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Як зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви стягувача, в якій, зокрема, зазначалась інформація про здійснення боржником своєї господарської діяльності у м. Кременчуці Полтавської області, 21.08.2018 приватним виконавцем ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57053210. Того ж дня, у порядку ст.ст. 26, 48, 56 Закону приватним виконавцем винесено постанови про звернення стягнення на майно боржника та про арешт майна боржника.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Статтею 26 Закону врегульовано, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Аналіз зазначеної правової норми дає підстави стверджувати, що зазначення у заяві про відкриття виконавчого провадження інформації про наявність майна боржника є правом стягувача. Відсутність такої інформації або відсутність підтвердження інформації про місцезнаходження майна боржника не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання. У такому випадку виконавець зобовязаний відкрити виконавче провадження та здійснити визначені Законом дії для з'ясування наявності та пошуку майна боржника.

На підставі викладеного, слід дійти висновку, що за наявності належним чином підтвердженої інформації про наявне у боржника право оренди земельної ділянки для закінчення будівництва багатоповерхового житлового будинку в м. Кременчуці Полтавської області загальною площею 4136 кв.м. (а.с. 47-48 том 2), тобто здійснення господарської діяльності у м. Кременчуці, приватний виконавець ОСОБА_1 діяв у межах та у відповідності до вимог чинного законодавства, виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого амістяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а саме - Полтавська область (а.с. 151 том 2).

Більш того, господарський суд звертає увагу на той факт, що напис, який міститься на зворотньому боці наказу від 27.03.2014 у справі № 912/1213/13, копія якого надана приватним виконавцем до суду разом з копією виконавчого провадження № 57053210 (а.с. 44, 143-144 том 2) свідчить про те, що даний наказ вже перебував на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби МУЮ Полтавської області та був повернутий стягувачу 29.12.2015 на підставі ч. 2 ст. 93 Закону України "Про виконавче провадження" (в чинній на той час редакції). Дану обставину підтвердив у судовому засіданні також й сам директор підприємства боржника ОСОБА_3, що також вказує на безпідставність доводів заявника щодо відсутності правових підстав для відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження на території Полтавської області.

Стосовно визнання неправомірним постанов приватного виконавця від 21.08.2018 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника та звернення стягнення на все рухоме та нерухоме майно боржника, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону у разі, якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі, якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Статтею 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника здійснюється для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

При цьому варто зауважити, що порядок проведення перевірки інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця визначено п. 11 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень; згідно з п. 6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби. У цьому випадку передача виконавчих проваджень на виконання здійснюється за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження (п. 7 розділу V Інструкції).

Разом з тим, як зазначалось вище та вбачається з ч. 3 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, тоді як вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у вже відкритому виконавчому провадженні здійснюється без обмеження дій приватного виконавця виконавчим округом, на території якого останній здійснює діяльність (ч. 6 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", абз. 2 ч. 2 ст. 24 Закону).

Таким чином, при винесенні оскаржуваних постанов відсутні порушення приватним виконавцем вимог чинного законодавства.

Доводи заявника, що викладені у скарзі спростовуються встановленими господарським судом обставинами.

Так, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в результаті здійснення приватним виконавцем визначених законодавством виконавчих дій останнім було з'ясовано, що боржником відкривались розрахункові рахунки у відділеннях банків, у тому числі на території Полтавської області (а.с. 70, 81-88, 90, 106-108, 110-113, 115-116, 122-130 том 2).

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Матеріалами виконавчого провадження підтверджується наявність та рух коштів на рахунках в банківських установах Полтавської області, а, отже, наявність майна боржника на території Полтавської області (а.с. 90, 125-130 том 2). Так, зокрема, згідно відповіді Полтавської обласної дирекції АБ "Укргазбанк" МФО 320478, боржником відкрито розрахункові рахунки у відділенні АБ "Укргазбанк", що підпорядковується Полтавською обласною дирекцією АБ "Укргазбанк"; залишок коштів на розрахунковому рахунку №2 становить 0,06 грн. (а.с. 90, 125 том 2). Встановлені судом обставини спростовують викладені боржником у скарзі доводи щодо відсутності в матеріалах виконавчого провадження доказів наявності у МКП "Граніт" майна, що знаходиться на території виконавчого округу приватного виконавця ОСОБА_1

Господарським судом також взято до уваги доводи приватного виконавця, які не спростовані боржником, про те, що наказ Господарського суду Кіровоградської області №912/1213/13 від 27.03.2014 вже перебував на виконанні Світловодського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області та був повернутий стягувачу без виконання у зв'язку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення (п. 2 ст. 37 Закону), тобто будь-яке майно боржника державною виконавчою службою на території Кіровоградської області не виявлено.

Сумнівними господарський суд вважає доводи скаржника щодо відсутності у нього майна на території Полтавської області з огляду також й на інформацію, що міститься у відповідях на платіжні вимоги приватного виконавця, де банківські установи зазначають про наявність попередніх постанов про арешт коштів боржника - МКП "Граніт", які, зокрема, винесені 10.12.2013 та 02.06.2014 Автозаводським відділом ДВС Кременчуцького МУЮ (ВП №№ 4077675, 42887844).

За наведених обставин, вимоги скарги про визнання неправомірними постанов приватного виконавця від 21.08.2018 у виконавчому провадженні № 57053210 є необґрунтованими.

Господарським судом враховано також, що відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території, а ст. 8 передбачено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на гарантоване ст. 6 Конвенції "право на суд", яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а і як обовязковість боржника до виконання судового рішення. Викладене означає, що виконання судового рішення є невід'ємною частиною судового процесу з метою забезпечення положень названої статті Конвенції (права на суд).

Окрім того, у п.п. 18,23 рішення Європейського суду від 12.05.2011 у справі "Ліпісвіцька проти України" однозначно визначено про те, що судове рішення та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у звязку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в п. 1 ст. 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 124 Конституції України.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 також зазначив, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. В контексті викладеного суду зазначає, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст. 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (рішення Європейського суду у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне зауважити, що судове рішення, на виконання якого Господарським судом Кіровоградської області видано наказ №912/1213/13 від 27.03.2014, набрало законної сили 20.03.2014, тоді як ані матеріали даної справи, ані матеріали виконавчого провадження не містять доказів вжиття боржником будь-яких заходів для його належного виконання. Станом на день розгляду скарги боржника, тобто більше ніж 4 роки рішення суду у даній справі залишається не виконаним боржником.

Разом з тим, за рахунок стягнутих в примусовому порядку з боржника коштів у виконавчому провадженні №57053210 відшкодовано витрати на організацію та проведення виконавчих дій в сумі 235,77 грн., здійснено часткове перерахування основної винагороди приватного виконавця в сумі 76,90 грн., відшкодування авансового внеску стягувача за рахунок стягнутих з боржника коштів в сумі 69,00 грн., часткове перерахування боргу в сумі 769,01 грн. (а.с. 122-124 том 2).

Скарга заявника не містить доводів щодо наявності порушення приватним виконавцем будь якого права заявника, що вказує на безпідставність скарги та відсутність правових підстав для її задоволення, що в свою чергу, свідчить про намагання та спроби заявника, як боржника, уникнути виконання боржником у примусовому порядку судового рішення у даній справі, яке набрало чиності у березні 2014.

Відповідно до ч. 3 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виходячи зі змісту ст. 339 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до суду зі скаргою належить сторонам виконавчого провадження, саме за умови порушення їх прав рішенням або дією, зокрема, приватного виконавця, під час виконання останнім судового рішення.

Оскільки господарським судом не встановлено порушення приватним виконавцем ОСОБА_1 вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваних постанов від 21.08.2018, у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення скарги боржника. У задоволенні скарги МКП "Граніт" на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1 у справі № 912/1213/13 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 234-235, 339-342 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги малого колективного підприємства "Граніт" від 12.10.2018 на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1 у справі № 912/1213/13.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Копії ухвали направити:

боржнику (МКП "Граніт") за адресою: 27502, Кіровоградська область, м.Світловодськ, вул. Холодноярська, 1, кімн. 1;

стягувачу ТОВ "ТД "Дніпробетон" за адресою: 39601, Полтавська область, м.Кременчук, проїзд Галузевий, 10;

приватному виконавцю ОСОБА_1 за адресою: 39600, Полтавська область, м.Кременчук, вул. Ак. Маслова, 15/4, каб. 1, 12.

Дата складення повної ухвали 31.10.2018.

Суддя Л.С. Вавренюк