ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
25.10.2018 Справа № 905/3238/16
Господарський суд Донецької області у складі:
Судді Фурсової С.М.,
при секретарі судового засідання Мартинчук М.В.,
за участю представників сторін:
від заявника (боржника): не зявився
від стягувача: не зявився
від Казначейства: не зявився
В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта град строй» до Служби автомобільних доріг у Донецькій області про стягнення 3 919 226,52 гривень.
Рішенням господарського суду Донецької області від 24.01.2017 року по справі №905/3238/16 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта град строй» заборгованість за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-19 від 16.04.2013 року в сумі 3 854 500 гривень та витрати зі сплати судового збору у сумі 57 817,50 гривень.

27.02.2017 на виконання вищезазначеного рішення був виданий відповідний наказ.

16.10.2018 від Служби автомобільних доріг у Донецькій області надійшла заява про відстрочення виконання рішення від 24.01.2017 по справі №905/3238/16 на строк до 31.12.2018.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.10.2018 вказану заяву прийнято до розгляду на призначено судове засідання на 25.10.2018.

23.10.2018 від представника стягувача надійшло клопотання про постановлення окремої ухвали щодо начальника та заступника начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області.

У судове засідання 25.10.2018 представники учасників судового процесу не зявились, про причини неявки суду не повідомили.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Відповідно до ч.1 ст.331 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява Служби автомобільних доріг у Донецькій області про відстрочення виконання судового рішення по справі №905/3238/16 строком до 31.12.2018 мотивована тим, що останній, відповідно до Положення про Службу автомобільних доріг у Донецькій області, є державною неприбутковою організацією. В свою чергу Законом України «Про виконавче провадження», також зазначено, що крім органів державної виконавчої служби, визначено інші органи, до повноважень яких віднесено виконання рішень судів. Зокрема, частиною другою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином, заявник не має права самостійно здійснювати платежі в рахунок виконання рішення суду, оскільки є відповідна процедура із залученням органу Казначейства.

На теперішній час відсутні бюджетні призначення за рахунок яких можливе виконання вказаного рішення. З цього приводу, на адресу Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор), як центрального органу виконавчої влади що є головним розпорядником бюджетних коштів, боржником було направлено лист №01.2-1133/1 з проханням сприяти затвердженню Постанови КМУ, що врегульовує питання використання кредитних коштів залучених Укравтодором у минулі роки та направленню коштів на виконання судових рішень. При цьому відповіді на зазначене звернення не надходило.

Але, згідно листа Державного агентства автомобільних доріг України, що була надана раніше від 24.04.2018 року, останнім сформовано Перелік обєктів будівництва, реконструкції капітального та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення, роботи на яких виконано у минулих роках та щодо яких прийняті судові рішення про стягнення коштів, та обсяги їх фінансування у 2018 році за рахунок коштів, залучених у 2013 році під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг.

Також, 06.09.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України №704 «Деякі питання використання у 2018 році коштів, залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг».

Вказаним проектом постанови були передбачені кошти, у тому числі для виконання рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2017 року у справі №905/3238/16, зокрема для здійснення безспірного списання коштів у сумі 3 854 500,52 гривень та виплати зі сплати судового збору у розмірі 57 817,50 гривень на користь ТОВ «Ялта Град Строй» під обєкт «поточний ремонт автомобільної дороги Т-05-13 Красний Лиман-Артемівськ-Горлівка на ділянках км 97+021-км 97+460, км 97+533 - км 99+014».

Але, Постанова №704 затверджена без переліку обєктів, що зазначені вище.

Окрім того, заявник зазначає про наявність двох ухвал Шевченківського районного суду про арешт коштів ТОВ «Ялта Град Строй», за якими зупинено видаткові операції з грошовими та іншими цінностями, що надходять та вже знаходяться на його рахунках є обставиною, що істотно ускладнює та робить неможливим виконання судового рішення по справі №905/3238/16.

Згідно приписів ч.5 ст.331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.01.2017 року по справі №905/3238/16 стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта град строй» заборгованість за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-19 від 16.04.2013 року в сумі 3 854 500 гривень та витрати зі сплати судового збору у сумі 57 817,50 гривень.

Отже, рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2017 по справі №905/3238/16 набрало законної сили 07.02.2017.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.331 ГПК України).

Водночас, ч.5 ст.331 ГПК України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, положення зазначеної статті чітко встановлюють строк, протягом якого може бути надана відстрочка, який у свою чергу поновленню не підлягає.

Отже, дана норма є імперативною, а визначений у ній річний строк присічний.

Між іншим, господарським судом враховано наступні обставини.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що судові рішення є обовязковими до виконання на усій території України.

Відповідно до статей 4-5 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «ОСОБА_1 проти України», заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

З матеріалів справи вбачається, що рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2017 по справі №905/3238/16 станом на 06.08.2018 не виконано.

Відтак, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у звязку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежить зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає помякшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на то мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Розглядаючи клопотання стягувача про постановлення окремої ухвали щодо начальника та заступника начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області, судом встановлено наступне.

Згідно з ст. 246 Господарського процесуального кодексу України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов'язків, неналежного виконання професійних обов'язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушення.

Така ухвала постановляється як за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, так і з ініціативи суду. Окрема ухвала постановляється судом в нарадчій кімнаті і оформляється окремим документом.

В обґрунтування клопотання стягувач вказує на зловживання боржником своїми процесуальними правами шляхом направлення до господарського суду Донецької області чотирьох заяв про відстрочення виконання рішення заздалегідь знаючи про результат розгляду такої заяви, адже в ухвалі суду від 06.08.2018 було зазначено про сплив річного строго строку з моменту постановлення рішення у цій справі та неможливість задоволення такої заяви. Зазначає, що боржник вводить в оману суд щодо наявності підстав для відстрочення виконання рішення від 24.01.2017 по справі №905/3238/16, та отримуючи ухвалу суду про прийняття заяви до розгляду, відкладають безспірне списання грошових коштів за цим рішенням на підставі п.11 Положення виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011.

На підставі означеного вважає, що в діях керівництва Служби автомобільних доріг у Донецькій області, зокрема начальника ОСОБА_2, заступника начальника ОСОБА_3, містяться ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 Кримінального кодексу України шахрайство.

Підпунктом 11 пункту 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Так, п.п.1,4 статті 43 цього Кодексу встановлено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд зобовязаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно статті 131 Господарського процесуального кодексу України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обовязків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Статтею 132 цього кодексу передбачено види заходів процесуального примусу, а саме:

1) попередження;

2) видалення із залу судового засідання;

3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом;

4) штраф.

Дослідивши матеріали господарської справи судом встановлено про наявність факту зловживання боржником своїм процесуальним правом на звернення до суду з відповідними заявами про відстрочення виконання рішення (5 разів протягом серпня-жовтня 2018 року), з огляду на неодноразове зазначення в ухвалах суду про сплив річного строку передбаченого п.1 ст.331 ГПК України з моменту постановлення спірного рішення. Також, господарським судом зазначалось, що дана норма є імперативною, а визначений у ній річний строк присічний.

При цьому, твердження стягувача про наявність ознак кримінального правопорушення є передчасними та недоведеними, оскільки суду не надано доказів предявлення відповідних ухвал про прийняття заяв до розгляду до органів Казначейства та зупинення на цей строк виконання судового рішення у цій справі.

З огляду на викладене, господарський суд відмовляє у задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй» про постановлення окремої ухвали, але з метою припинення зловживання боржником процесуальними правами вважає за доцільне вжити такий захід процесуального примусу, як попередження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 43, 131, 132, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В

В задоволенні заяви Служби автомобільних доріг у Донецькій області надійшла заява про відстрочення виконання рішення від 24.01.2017 по справі №905/3238/16 на строк до 31.12.2018 - відмовити.

Застосувати до боржника такий захід процесуального примусу, як попередження.

Попередити боржника, що у разі поторного зловживання процесуальними правами, до нього можуть бути застосовані заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, передбаченого статтею 135 ГПК України, або постановлення окремої ухвали .

В судовому засіданні 25.10.2018 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.10.2018.

Ухвала набрала чинності з моменту її проголошення 25.10.2018.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя С.М. Фурсова