СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2018 р. Справа № Б-50/120-09

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Зубченко І.В.;

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного концерну "Укроборонпром" (вх.№30Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 27.06.2018 у справі №Б-50/120-09 (ухвалу постановлено суддею Усатим В.О., повний текст ухвали підписано 02.07.2018)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Санлайт Україна С.Р.Л.", м.Київ,

до Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г. Шевченка" м.Харків,

про банкрутство,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.06.2018 відмовлено ДК "Укроборонпром" у задоволенні клопотання (вх.№55 від 03.01.2017) з урахуванням додаткових пояснень (вх.№4268 від 08.02.2017) та уточнень (вх.№1493 від 19.01.2018), у якому заявник просив суд заборонити посадовим особам ДП "Харківський державний приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка", державним органам, у тому числі Міжрайонному відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області, вчиняти будь-які дії щодо продажу майна підприємства до затвердження судом змін та доповнень до плану санації боржника.

Суд першої інстанції зазначив, що дія мораторіїв, введених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Законом України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" не поширюється на примусове стягнення заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, у тому числі колишніх працівників про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; Концерном не надано суду будь-яких доказів того, що на даний час існує ймовірність відчуження будь-якого майна боржника і що державним виконавцем або посадовими особами боржника вчиняються будь-які дії, направлені на відчуження майна боржника з порушенням вимог законодавства.

ДК "Укроборонпром" з ухвалою не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким: задовольнити клопотання ДК "Укроборонпром" про забезпечення вимог кредиторів з урахуванням додаткових пояснень, уточнень та письмових пояснень; заборонити посадовим особам ДП "Харківський державний приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка", державним органам, у тому числі Міжрайонному відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області, вчиняти будь-які дії щодо продажу майна підприємства до затвердження судом змін та доповнень до плану санації боржника.

Апелянт зазначає, що судом у порушення приписів Господарського процесуального кодексу України не було встановлено ДК "Укроборонпром" строк для подання відповіді на відзив; копії оскаржуваної ухвали не було направлено кредиторам у справі; суд необґрунтовано послався на доказ, доданий до письмових пояснень боржника, оскільки його було надано з порушенням вимог ст.80 Господарського процесуального кодексу України; у матеріалах справи відсутні докази проведення інвентаризації активів та зобов'язань боржника, в яких було б відображено заборгованість за виконавчими документами стосовно стягнення заборгованості, зокрема - середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, тоді як ДК "Укроборонпром" було надано докази невизнання самим підприємством таких сум, а також докази того, що до вказаної суми включено також і заборгованість зі стягнутої моральної шкоди та судового збору; дія мораторію не поширюється тільки на оборотні активи, а також інші активи, призначені для реалізації чи споживання протягом операційного циклу або протягом дванадцяти місяців із дати складення балансу, тоді як ДВС було реалізовано основні засоби, а саме: об'єкти нерухомості та обладнання, які надані під опис та арешт безпосередньо керуючим санацією підприємства; боржник мав змогу виключно за рахунок оборотних коштів погасити заборгованість за відкритими виконавчими провадженнями, зокрема, за тими, на які не поширюється дія мораторію; місцевим господарським судом не було надано оцінку тим обставинам, чи включені основні засоби до плану санації боржника та чи передбачалися вони до використання у виробничій діяльності або планувалися до продажу; станом на 16.04.2018 підприємство мало достатньо грошових коштів для самостійного погашення заборгованості, однак на момент постановлення оскаржуваної ухвали таких доказів боржником не було надано до суду, за останні 8 місяців на адресу ДК "Укроборонпром" зміни до плану санації не надходили - тому апелянт вважає, що існує ймовірність відчуження основних засобів боржника, зазначаючи, що вказана ситуація є ідентичною тій, що існувала у 2017 році, станом на день проведення примусової реалізації основних засобів підприємства.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою, призначено її розгляд на 17.09.2018, встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу - протягом 5 днів з дня вручення їм ухвали про відкриття провадження у справі (із зазначенням, що відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи); витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи у повному обсязі, оскільки апеляційна скарга надійшла до Харківського апеляційного господарського суду з томами №79, 83 даної справи. Копії ухвали направлено учасникам справи (зокрема, членам комітету кредиторів) рекомендованою кореспонденцією з повідомленнями про вручення.

11.09.2018 боржник надав відзив (вх.№7093) на апеляційну скаргу, в якому зазначає про безпідставність посилань апелянта на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, оскільки при подачі клопотання про забезпечення вимог кредиторів та у ході розгляду його у суді апелянт не надсилав жодному з кредиторів боржника копію відповідного клопотання та не заявляв про необхідність виклику кредиторів до суду для участі у розгляді даного питання; у судовому засіданні 27.06.2018 були присутні представники кредиторів, які не були позбавлені права надавати свої міркування; представник ДК "Укроборонпром" не скористався своїми процесуальними правами щодо ознайомлення з матеріалами справи, участі у судових засіданнях, подання заяв про неприйняття судом певних доказів тощо; апелянт у суді першої інстанції не заявляв про необхідність надання документів на певну дату інвентаризації активів та зобов'язань боржника, в яких зокрема, було б відображено заборгованість за виконавчими документами стосовно стягнення заборгованості, у тому числі середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні; наявність виконавчих документів, що знаходяться на примусовому виконанні ДВС, спростовує доводи апелянта про відсутність заборгованості боржника, пов'язаної із трудовими відносинами на користь стягувачів - фізичних осіб; дія мораторію, встановленого відповідними законами, не поширюється на примусове стягнення заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами; апелянт не навів конкретних даних, яка саме інформація в обліковій картці, на його думку, не відповідає дійсності; розділ картки "залишок боргу" станом на 16.04.2018 містить лише суми середнього заробітку; твердження апелянта про можливість самостійного погашення боржником у різні періоди заборгованості, що обліковується у виконавчій службі, є помилковими; посилання скаржника на порушення приписів частини 5 ст.17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є безпідставними, оскільки дані обставини вже були предметом дослідження судами при розгляді скарги ДК "Укроборонпром" на дії керуючого санацією, та їм було надано належну правову оцінку. Боржник просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Вищевказаний відзив було подано боржником з пропущенням строку, встановленого ухвалою суду від 20.08.2018 у справі Б-50/120-09, без обґрунтування поважності причин пропуску даного строку, до відзиву не надано доказів надіслання його копій кредиторам у справі.

14.09.2018 Міжрайонний відділ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області надав відзив (вх.№7185) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи апелянта про порушення судом першої інстанції його процесуальних прав є необґрунтованими, оскільки відсутність в ухвалі суду строку для подання відзиву не порушує прав учасника господарського судочинства; судом першої інстанції не допущено порушень процесуального права щодо не направлення оскаржуваної ухвали кредиторам у справі; ДК "Укроборонпром", як і інші учасники справи, не позбавлений права на ознайомлення з матеріалами справи; посилання апелянта на те, що заборгованість за виплатами, пов'язаними із трудовими правовідносинами, не відображено на рахунку №66, не має відношення до предмету доказування у даній справі, оскільки судами вже вирішено питання щодо стягнення заборгованості за відповідними виплатами; дія мораторію, встановленого відповідними законами, не поширюється на примусове стягнення заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами; вимога ДК "Укроборонпром" про заборону Міжрайонному відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області вчиняти будь-які дії щодо продажу майна підприємства до затвердження судом змін та доповнень до плану санації боржника є втручанням у діяльність органу ДВС, спрямована на безпідставне обмеження його повноважень, її задоволення унеможливить виконання судових рішень на користь стягувачів. Даний учасник справи просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. Міжрайонний відділ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області, посилаючись на те, що ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 про відкриття апеляційного провадження ним отримано лише 05.09.2018, просить поновити встановлений вказаною ухвалою строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. Як убачається з матеріалів відзиву, вони не містять доказів надіслання його копій кредиторам у справі.

17.09.2018 до суду надійшло клопотання ДК "Укроборонпром" (вх.№7206), в якому заявник просить розглядати справу без участі його представника у зв'язку з неможливістю забезпечити участь представника у судовому засіданні (а.с.163, том 83а).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 повідомлено про відкладення розгляду справи на 11.10.2018 о 09:30 год.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2018 для здійснення розгляду апеляційної скарги Державного концерну "Укроборонпром" у справі №Б-50/120-09 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Пуль О.А., судді Зубченко І.В., судді Лакізи В.В.

10.10.2018 боржник надав суду клопотання (вх.№46), в якому просить визнати поважними причини пропуску та поновити строк, встановлений ухвалою суду від 20.08.2018 та долучити до матеріалів справи докази направлення членам комітету кредиторів відзиву боржника у даній справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2018 прийнято справу №Б-50/120-09 за апеляційною скаргою Державного концерну "Укроборонпром" на ухвалу господарського суду Харківської області від 27.06.2018 до провадження Східного апеляційного господарського суду. Повідомлено учасників справи про призначення справи №Б-50/120-09 до розгляду на 30.10.2018 о 10:00 год. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

29.10.2018 від боржника до суду надійшло клопотання (вх.№434), в якому зазначив про надання витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ДП ХПЗ ім.Т.Г.Шевченка станом на 13.06.2018.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.20108 у зв'язку з хворобою судді Лакізи В.В. для розгляду апеляційної скарги Державного концерну "Укроборонпром" у справі №Б-50/120-09 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Пуль О.А., судді Білоусової Я.О., судді Зубченко І.В.

Відповідно до абзацу 2 частини 14 ст.32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті.

У судове засідання апелянт не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2018, копію якої отримав 19.10.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

У клопотанні від 17.09.2018 просив суд розглядати апеляційну скаргу без представника ДК «Укроборонпром».

Представники боржника, відділу з питань банкрутства ГТУЮ у Харківській області, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області, арбітражний керуючий Булижин І.В. проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечують, вважають її безпідставною та необґрунтованою. Просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У судове засідання не з'явились також прокурор та кредитори, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи (прокурор відділу прокуратури Харківської області отримав копію ухвали 11.10.2018 (а.с.105, том 83а), кредитори - 19,10.2018, 22.10.2018 (повідомлення про вручення поштового відправлення), однак не скористалися своїм правом взяти участь у судовому засіданні.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила таке.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.11.2009 введено процедуру санації ДП "Харківський державний приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка", встановлено термін її проведення до 06.11.2010 та призначено керуючим санацією боржника арбітражного керуючого Задружного Д.Р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.08.2010 призначено керуючим санацією ДП "Харківський державний приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка" арбітражного керуючого Байдацького О.І. та зобов'язано керуючого санацією виконати вимоги ухвали суду від 06.11.2009 у повному обсязі, у тому числі надати суду план санації разом з протоколом зборів комітету кредиторів для прийняття судом відповідного рішення.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.11.2010 задоволено клопотання керуючого санацією, продовжено строк процедури санації на 6 місяців, тобто до 06.05.2011, затверджено запропонований керуючим санацією план санації боржника.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.06.2013 задоволено клопотання голови комітету кредиторів про задоволення заяви керуючого санацією про дострокове його звільнення, задоволено клопотання ДК "Укроборонпром" про задоволення заяви керуючого санацією про дострокове його звільнення, задоволено заяву арбітражного керуючого Байдацького О.І. про його дострокове звільнення від виконання покладених на нього обов'язків керуючого санацією ДП "Харківський державний приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка", звільнено арбітражного керуючого Байдацького О.І. від виконання покладених на нього обов'язків керуючого санацією ДП "Харківський державний приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка", призначено керуючим санацією ДП "Харківський державний приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка" арбітражного керуючого Булижина І.В.

03.01.2017 ДК "Укроборонпром" звернулося до господарського суду Харківської області з клопотанням (вх.№55 від 03.01.2017), в якому заявник просив суд заборонити посадовим особам ДП "Харківський державний приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка", державним органам, у тому числі Жовтневому ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області, вчиняти будь-які дії щодо продажу майна боржника до розробки змін та доповнень до плану санації підприємства (а.с.1-4, том 79).

08.02.2017 заявник подав до господарського суду додаткові пояснення до клопотання (вх.№4268),в яких просив заборонити посадовим особам ДП «Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка», державним органам, у тому числі Жовтневому ВДВС у м.Харкові ГТУЮ у Харківській області вчиняти будь-які дії щодо продажу майна ДП ХПЗ ім.т.Г.Шевченка» до затвердження судом змін та доповнень до плану санації підприємства (а.с.32-36, том 79).

19.01.2018 ДК "Укроборонпром" звернулося до господарського суду Харківської області із заявою (вх.№1493) про уточнення клопотання щодо забезпечення вимог кредиторів, в якій просив суд заборонити посадовим особам ДП "ХПЗ ім.Т.Г.Шевченка", державним органам, у тому числі Міжрайонному відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області вчиняти будь-які дії щодо продажу майна підприємства до затвердження судом змін та доповнень до плану санації боржника (а.с.12-14, том 83).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.01.2018, зокрема, залучено Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області до участі у розгляді клопотання ДК "Укроборонпром" (вх. № 55 від 03.01.2017) з урахуванням додаткових пояснень (вх. № 4268 від 08.02.2017) та уточнень (вх.№ 1493 від 19.01.2018). Зобов'язано ДК "Укроборонпром" направити на адресу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області копії клопотання, додаткових пояснень та уточнень. Зобов'язано керуючого санацією надати суду та ДК "Укроборонпром" письмовий відзив на клопотання ДК "Укроборонпром" з документальним його обґрунтуванням. Зобов'язано Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області надати відзиву на клопотання ДК "Укроборонпром" з урахуванням додаткових пояснень та уточнень.

27.06.2018 господарським судом Харківської області прийнято оскаржувану ухвалу.

Обґрунтовуючи клопотання, ДК "Укроборонпром" зазначає, що на аукціоні 06.01.2017 виконавчою службою планується реалізація майна банкрута, яке використовується у виробничій діяльності боржника, за заниженою вартістю, що призведе до збитків боржника та держави, а також до зриву зовнішньоекономічних та внутрішніх контактів з ремонту техніки для сил АТО, зриву санаційних заходів і загрози введення процедури ліквідації. Проведення примусового продажу майна підприємства до оновлення проектних пропозицій, які будуть покладені в основу змін до плану санації, може призвести до зриву виробничої діяльності заводу та порушенню інтересів боржника та кредиторів. Крім того, заявник вважає, що 23.01.2017 відбулися електронні торги з продажу вказаного у клопотанні про забезпечення майна боржника з визначенням вартості лоту без урахування податку на додану вартість, що не було оскаржено керуючим санацією. Концерном вказано, що погашення заборгованості із заробітної плати можливе шляхом проведення санаційних заходів, проте керуючим санацією до цього часу зміни до плану санації не зроблені. Концерн зазначив про можливість підприємства погасити заборгованість із заробітної плати, за стягненням якої відкриті виконавчі провадження, за рахунок продажу оборотних активів та інших товарно-матеріальних цінностей, які не задіяні у виробничому процесі та підлягають примусовому продажу у першу чергу, натомість, нехтуючи приписами Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", надано перелік основних засобів, які відчужено з порушенням закону.

Згідно зі ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог ст.4 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника, мирова угода, санація (відновлення платоспроможності), ліквідація банкрута.

Статтею 1 Закону по банкрутство встановлено, що санація - система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення у повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом кредитування, реструктуризації підприємства, боргів і капіталу та (або) зміну організаційно-правової та виробничої структури боржника.

Відповідно до частини 4 ст.17 Закону про банкрутство з дня винесення ухвали про санацію: керівник боржника відсторонюється від посади у порядку, визначеному законодавством про працю, управління боржником переходить до керуючого санацією; припиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи, повноваження органів управління передаються керуючому санацією.

При цьому, арешт на майно боржника та інші обмеження дій боржника щодо розпорядження його майном можуть бути накладені лише у межах процедури санації, у разі, якщо вони не перешкоджають виконанню плану санації та не суперечать інтересам конкурсних кредиторів.

У процедурі санації задоволення вимог кредиторів відбувається за рахунок коштів, отриманих керуючим санації згідно затвердженого господарським судом плану санації, а тому наявні обтяження майна боржника перешкоджають відновленню платоспроможності боржника, погашенню вимог кредиторів та суперечить інтересам кредиторів.

Відповідно до ст.12 Закону про банкрутство (у редакції, чинній від 30.06.1999 року) господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників провадження у справі про банкрутство чи своєю ініціативою вживати заходів щодо забезпечення вимог кредиторів.

Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити укладати без згоди арбітражного керуючого угоди, а також зобов'язати боржника передати цінні папери, валютні цінності, інше майно на зберігання третім особам або вжити інших заходів для збереження майна, про що виноситься ухвала. Заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією, або до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до затвердження господарським судом мирової угоди, або до дня винесення ухвали про відмову у визнанні боржника банкрутом.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вправі вживати заходи забезпечення, передбачені загальними положеннями (ст.136, 137 Господарського процесуального кодексу України), а також інші заходи, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з метою захисту прав та інтересів кредиторів та боржника.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 Господарського процесуального кодексу України). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що господарський суд в оскаржуваній ухвалі не дослідив відображення саме за бухгалтерським обліком боржника сум заборгованості із середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку при звільненні, у зв'язку з чим під час розгляду клопотання про забезпечення вимог кредиторів боржника порушив вимоги статей 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Апелянт зазначає, що за бухгалтерським обліком підприємства станом на 16.01.2016 не лише не обліковувалась заборгованість за виконавчими документами стосовно стягнення середньої заробітної плати, а й взагалі була відсутня заборгованість за виконавчими документами щодо стягнення заборгованості самої заробітної плати.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції за наявності виконавчих документів про стягнення заборгованості не повинен досліджувати бухгалтерський облік боржника, оскільки вимоги щодо стягнення заборгованості по виплатам, пов'язаним із трудовими відносинами, вже вирішено у судовому порядку, рішення набрали законної сили, на їх виконання видано виконавчі документи. Відомості, що містяться у виконавчих листах, включено до облікової картки на зведене виконавче провадження щодо стягнення виплат, пов'язаних із трудовими відносинами, на користь стягувачів фізичних осіб станом на 16.04.2018, з якої убачається, що залишок боргу становить 2719229,55 грн (а.с.103-104, том 79).

У ході судового розгляду справи представник боржника наголосила, сума боргу, яка зазначена у розділі облікової картки «залишок боргу» станом на 16.04.2018 складається виключно із сум середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та зазначена без утримання податків та інших обов'язкових платежів.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно взяв до уваги та надав оцінку, зведеному виконавчому провадженню №11950830 про стягнення заборгованості з ДП "Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка", зокрема, обліковій картці, по заробітній платі на користь стягувачів фізичних осіб, що знаходиться на примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

З огляду зазначене, наявність виконавчих документів, які знаходяться на примусовому виконанні виконавчої служби, спростовує доводи апелянта про відсутність заборгованості боржника, пов'язаної з трудовими відносинами на користь фізичних осіб.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст.66 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній до 05.01.2017) та ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» (у поточній редакції). Концерн вважає, що фактичне використання чи невикористання майна у господарській діяльності підприємства у силу Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» не має визначального значення. Дія мораторію не поширюється тільки на оборотні активи, а також інші активи, призначені для реалізації чи споживання протягом операційного циклу або протягом дванадцяти місяців із дати складання балансу.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, виходячи з такого.

У ході судового розгляду справи керівник санації боржника пояснив, що нежитлове приміщення літ.«А-1» не використовується у виробництві боржника. Водночас Концерн не надав доказів використання спірного приміщення саме у виробництві підприємства.

Згідно зі ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо на зазначене у частині п'ятій цієї статті майно накладається арешт, воно реалізується в такій черговості:

1) майно, що безпосередньо не використовується у виробництві (предмети інтер'єру офісів, готова продукція та товари тощо);

2) об'єкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для використання у виробництві.

Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі-підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до частини 6 ст.12 Закону про банкрутство (у редакції, чинній від 30.06.1999 року) дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян, авторської винагороди, на невикористані та своєчасно не повернуті кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Згідно з частиною 1 ст.116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини 1 ст.117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Зазначені норми трудового права структурно віднесені до розділу VII "Оплата праці" зазначеного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це є компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дія мораторію, введеного Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» не поширюється на вимоги колишніх працівників про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не ураховано вимог частини п'ятої статті 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, чинній від 30.06.1999 року), якою передбачено, що керуючий санацією, зокрема, має право розпоряджатися майном боржника з урахуванням обмежень, передбачених цим Законом, таким обмеженням є план санації. Судом першої інстанції не надано оцінку тим обставинам, чи були включені реалізовані виконавчою службою основні засоби до плану санації, та чи використовувались у господарській діяльності боржника, зокрема, нежитлове приміщення літ.«А-1».

Як свідчать матеріали справи, дані обставини, зокрема, примусовий продаж майна, яке використовується у виробничій діяльності боржника та його вартість, були предметом дослідження господарським судом при розгляді скарги ДК «Укроборонпром» на дії керуючого санацією, за результатами розгляду якої ухвалою господарського суду Харківської області від 01.02.2018 у даній справі (а.с.147-157, том 84а), залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 (а.с.167-179, том 84 (б)), у задоволенні скарги на дії керуючого санацією відмовлено.

ДК «Укроборонпром» вважає, що існує ймовірність відчуження основних засобів боржника у подальшому, однак Концерном не надано суду будь-яких доказів того, що на даний час існує ймовірність відчуження будь-якого майна боржника та у підтвердження тих обставин, що державним виконавцем або посадовими особами боржника вчиняються будь-які дії направлені на відчуження майна боржника з порушенням вимог законодавства.

У ході судового розгляду справи представник боржника наголосила, що на даний час не відбувається жодних дій з продажу майна боржника.

В апеляційній скарзі Концерн зазначає, що реалізація майна, яке використовується у виробничій діяльності боржника за заниженою вартістю, призведе до збитків боржника та держави, а також до зриву зовнішньоекономічних та внутрішніх контактів з ремонту техніки для сил АТО, однак заявник апеляційної скарги не обґрунтовує належними та допустимими доказами зазначені доводи.

Урахувавши недоведеність заявником факту ймовірності відчуження будь-якого майна боржника, правомірно взявши до уваги, що примусовому стягненню підлягають виключно виплати, що належать працівникам у зв'язку з трудовими відносинами, на які не розповсюджується дія мораторію, господарський суд Харківської області дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання ДК «Укроборонпром».

Стосовно доводів заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема статті 242 Господарського процесуального кодексу України щодо не направлення копії оскаржуваної ухвали суду кредиторам, які не брали участь у судовому засіданні. Така ситуація, на думку Концерну, призводить до неможливості інших учасників справи висловити свою позицію з розгляду клопотання Концерну та подачі апеляційної скарги на ухвалу господарського суду від 27.06.2018.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта. Як свідчать матеріали справи, ДК «Укроборонпром» при поданні клопотання про забезпечення вимог кредиторів, а також заяв про уточнення зазначеного клопотання, не надіслав її учасникам провадження про банкрутство, зокрема, кредиторам. У судовому засіданні 27.06.2018 були присутні представники кредиторів (протокол судового засідання, а.с.210-211, том 83), які не були позбавлені права висловити свою правову позицію з питання, яке було предметом розгляду.

Крім того, апеляційна скарга та ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 про відкриття апеляційного провадження, від 17.09.2018 про відкладення розгляду справи, та ухвала Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2018 про прийняття справи №Б-50/120-09 до провадження Східного апеляційного господарського суду та призначення розгляду справи на 30.10.2018 направлялися сторонам справи, у тому числі, і кредиторам. Докази повідомлення судом кредиторів містяться у матеріалах справи (а.с.116, 119, 125-129, 166, 180-182, том 83а). У судові засідання представники кредиторів не з'являлися, відзивів на апеляційну скаргу не надавали. Отже, кредитори у справі про банкрутство не скористалися своїм правом на оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 27.06.2018 у справі №Б-50/120-09 та правом бути присутнім у судовому засіданні та надати пояснення по суті оскаржуваної ухвали.

Відповідно до частини 3 ст.277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на вказану норму Господарського процесуального кодексу України, яка встановлює, що саме апелянт (учасник справи), не повідомлений судом про час та місце судового засідання, обґрунтовує скаргу також підставою, а у даному випадку апелянтом є ДК «Укроборонпром», який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду оскаржуваної ухвали, натомість кредитори не скористалися своїм правом на оскарження ухвали суду у встановленому законом порядку.

Також апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст.80, 165, 166 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, судом першої інстанції в ухвалі від 31.01.2018 не визначено процесуальні строки для подання виконавчою службою відзиву, а Концерну - відповіді на відзив; безпідставно прийнято у якості доказу письмові пояснення боржника та облікову картку на зведене виконавче провадження, оскільки вони подані у порушення вимог зазначених статей Господарського процесуального кодексу України.

Ураховуючи особливості застосування норм Господарського процесуального кодексу України при розгляді справ про банкрутство та те, що розгляд клопотання Концерну триває з січня 2017 року, колегія суддів вважає, що межі застосування норм Господарського процесуального кодексу України визначаються через принцип верховенства права, (частина 1 ст.3, частина 6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України), з урахуванням фактичних обставин справи та здійснюваної процедури у справі про банкрутство.

Колегія суддів вважає, що не визначення судом строку подання відзиву або відповіді на відзив не позбавляє учасника справи права подати відповідь на відзив. Відзив Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків поданий до суду 21.02.2018, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції господарського суду Харківської області (а.с.58-61, том 83). 17.04.2018 боржником до господарського суду на виконання вимог ухвали господарського суду Харківської області від 21.02.2018 надано облікову картку на зведене виконавче провадження (а.с.102-104, том 79). У відповідності до норм ст.42 Господарського процесуального кодексу України апелянт не був позбавлений права ознайомитись з матеріалами справи та зробити їх копії.

Отже, у ході розгляду клопотання ДК «Укроборонпром» господарським судом Харківської області у відповідності до вимог Закону про банкрутство та Господарського процесуального кодексу України було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених Кодексом, та не порушено жодних процесуальних норм права, які спрямовані на недопущення порушення права усіх учасників провадження у справі про банкрутство.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено і норми процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, що у відповідності до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції наведеним вище вимогам відповідає, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 27.06.2018 у справі №Б-50/120-09 - без змін.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275-276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд; -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного концерну "Укроборонпром" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 27.06.2018 у справі №Б-50/120-09 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.11.2018.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Зубченко