ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2018 Справа № 917/1022/18

за позовною заявою Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" проспект Перемоги, 151, м. Київ,03179 в особі Північно-Східної філії Державного підприємства "Український державний центр радіочастот", вул. Гольдбергівська, 63, м. Харків, 61010

до відповідача Фізичної особи - підприємця Северенчук Світлани Петрівни, АДРЕСА_1,37400

про стягнення 5706,03 грн. заборгованості

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Стельмах А.С.

Представники учасників справи:

від позивача: Микитенко О.А. дов. №80/07.1-09/17858 від 29.12.2017 року

від відповідача: ОСОБА_1.

Обставини справи: 21.08.2018 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" до відповідача Фізичної особи - підприємця Северенчук Світлани Петрівни про стягнення 5706,03 грн. заборгованості за договором на виконання робіт, пов'язаних з розглядом заявочних документів, присвоєнням радіочастот, підготовкою висновків, оформленням дозволів №5090 від 28.02.2015 року, яка складається з 4831,97 грн. основного боргу, 892,77 грн. пені, 71,29 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 23.08.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №917/1022/18 і справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Судове засідання у справі було призначено на 24.09.2018 року.

Відповідач в судове засідання призначене на 24.09.2018 року не з'явився про місце, дату та час його проведення був повідомлений належним чином (поштові повідомлення про вручення ухвали суду в матеріалах справи).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.09.2018 р. було оголошено перерву в судовому засіданні до 23.10.2018 року.

08.10.2018 року від позивача до суду надійшли додаткові пояснення по справі (арк. с. 67-68). Представник позивача в судовому засіданні 23.10.2018 року підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні 23.10.2018 року усно проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що заборгованість за договором на виконання робіт, пов'язаних з розглядом заявочних документів, присвоєнням радіочастот, підготовкою висновків, оформленням дозволів №5090 від 28.02.2015 року в сумі 4831,97 грн. нею була повністю сплачена 25.01.2016 року за розрахунковими реквізитами вказаними у наданому позивачем для оплати рахунку №8306 від 14.12.2015р. Також відповідач вказувала на те, що їй нічого не було відомо про зміну у позивача платіжних реквізитів для оплати.

В судовому засіданні 23.10.2018 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив коли буде виготовлено повне рішення у відповідності до приписів ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

28.02.2015 року між Державним підприємством «Український державний центр радіочастот» в особі Північно-Східної філії Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (виконавець, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Северенчук Світланою Петрівною (замовник, відповідач) було укладено договір №5090 на виконання робіт, пов'язаних з розглядом заявочних документів, присвоєнням радіочастот, підготовкою висновків, оформленням дозволів (арк. с. 13).

Відповідно до п. 2.1. договору, виконавець зобов'язався протягом всього строку дії цього договору - розглянути у встановленому порядку заяви замовника про видачу висновку щодо ЕМС РЕЗ та дозволів на їх експлуатацію на підставі проведення актів ПТК РЕЗ замовника.

Згідно п.2.2. договору замовник зобов'язався своєчасно сплачувати на користь виконавця плату за виконання робіт.

Конкретна ціна робіт визначається рахунками, які виконавець в установлені законодавством терміни надає замовнику (п.3.5 Договору).

Оплата за виконання робіт здійснюється шляхом перерахування суми, виставленої в платіжному документі, на розрахунковий рахунок виконавця (п.3.6 Договору).

Виконання робіт підтверджується відповідним Актом виконаних робіт, підписаних обома сторонами (п.3.8. Договору).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що ним на виконання умов договору були виконані відповідачу роботи на загальну суму 4831,97 грн., що підтверджується підписаним між сторонами актом про виконання робіт №15-20-8306 від 14.12.2015 року (арк. с. 15).

Також позивач вказує на те, що ним на виконання вимог договору було надіслано на адресу відповідача для оплати рахунок №8306 від 14.12.2015р. на загальну суму 4831,97 грн. (арк. с. 14).

В грудні 2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист-повідомлення, щодо зміни з 21.12.2015 року діючого розрахункового рахунку Північно-східної філії ДП УДЦР, та надано нові реквізити до договору №5090 від 28.02.2015 року (арк. с. 22).

Згідно довідки ПАТ «Авант-Банк», 05.01.2016р. поточний рахунок Північно-східної філії ДП УДЦР в національній валюті №3510 в ПАТ «Авант-Банк» був закритий (арк. с. 23).

16.05.2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист №Ф53/33.2/01-12/581 про необхідність погашення заборгованості в сумі 4831,97 грн. (арк. с. 16).

29.05.2018 року позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію №Ф53/33.2/1-09/467 про необхідність погашення заборгованості за договором №5090 від 28.02.2015 року в сумі 4831,97 грн. (арк. с. 18-19).

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було надано відповідачу відповідь на претензію №Ф53/33.2/1-09/467 від 29.05.2018 року за вих. №1107-18 від 11.07.2018 року, в якій відповідач вказує на те, що заборгованість за договором на виконання робіт, пов'язаних з розглядом заявочних документів, присвоєнням радіочастот, підготовкою висновків, оформленням дозволів №5090 від 28.02.2015 року в сумі 4831,97 грн. була сплачена 25.01.2016 року за платіжними реквізитами вказаними позивачем у виставленому рахунку №8306 від 14.12.2015 року. Про зміну реквізитів на оплату відповідачу нічого відомо не було. До відповіді на претензію відповідачем додано квитанцію на оплату в сумі 4831,97 грн. (арк. с. 20-21).

Позивач вважаючи свої права порушеними звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами договору на виконання робіт, пов'язаних з розглядом заявочних документів, присвоєнням радіочастот, підготовкою висновків, оформленням дозволів №5090 від 28.02.2015 року, яка складається з: 4831,97 грн. основного боргу, 892,77 грн. пені за період з 18.02.2018 року - 16.08.2018 року, 71,29 грн. 3% річних за період з 18.02.2018 року-16.08.2018 року ( розрахунок арк. с. 12).

При прийнятті рішення суд керуються наступним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що підписаним між сторонами актом про виконання робіт №15-20-8306 від 14.12.2015 року (арк. с. 15) підтверджується факт виконання позивачем робіт відповідачу на загальну суму 4831,97 грн.

На виконання вимог договору позивачем було надіслано на адресу відповідача для оплати рахунок №8306 від 14.12.2015р. на загальну суму 4831,97 грн. (арк. с. 14).

Належних доказів виконання відповідачем своїх зобов'язань з оплатити виконаних на умовах договору робіт в сумі 4831,97 грн. матеріали справи не містять.

Посилання відповідача про сплату ним 25.01.2016 року заборгованості за договором в сумі 4831,97 грн. за платіжними реквізитами вказаними позивачем у виставленому рахунку №8306 від 14.12.2015 року та посилання на те, що йому нічого не було відомо про зміну платіжних реквізитів позивача, судом до уваги не приймається з огляду на наступне.

Закриття поточного рахунку вказаного позивачем в рахунку №8306 від 14.12.2015р. відбулося лише 05.01.2016 року, що підтверджується довідки ПАТ «Авант-Банк» (арк. с. 23).

Тобто у відповідача було достатньо часу (цілий місяць) для належного виконання своїх зобов'язань за договором щодо оплати виконаних позивачем робіт на підставі виставленого позивачем рахунку №8306 від 14.12.2015 року і за вказаними у ньому платіжними реквізитами.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Загальний порядок здійснення переказу коштів в Україні, а також відповідальність суб'єктів переказу регулюються Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Згідно до пункту 30.1 статті 30 Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Оскільки кошти сплачені відповідачем 25.01.2016 року в сумі 4831,97 грн. так і не були зараховані на рахунок отримувача (позивача) або видані йому в готівковій формі то зобов'язання відповідача, щодо оплати наданих позивачем робіт так і не були виконані відповідачем.

Посилання відповідача на те, що йому було невідомо про зміну реквізитів судом також до уваги не приймається, оскільки позивач оплачуючи рахунок №8306 від 14.12.2015 року з порушенням строку на його оплату більш ніж один місяць міг поцікавитись про зміну платіжних реквізитів у позивача.

Крім того, відповідно до статті 31 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі неможливості здійснення банком отримувача виплати суми переказу, що має бути сплачена у готівковій формі, через неявку отримувача протягом тридцяти робочих днів з дня надходження цієї суми або зазначеної платником дати валютування банк отримувача зобов'язаний протягом трьох робочих днів переказати суму переказу ініціатору.

Банк, що обслуговує платника протягом п'яти робочих днів після зарахування на кореспондентський рахунок коштів, повернутих банком отримувача за переказом, який не був виплачений у готівковій формі через неявку отримувача, зобов'язаний повідомити платника про їх повернення.

Отже, на підставі вищевикладеного відповідач повинен був бути обізнаний про неможливість здійснення банком отримувача (позивача) виплати суми переказу.

Отже, сума основного боргу відповідачем не погашена, становить 4831,97 грн. і підтверджується матеріалами справи.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В пунктах 4.2. та 4.3. договору сторони погодили, що за порушення грошових зобов'язань замовник сплачує виконавцю суму простроченого платежу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня за кожен день прострочення. Пеня нараховується на суму простроченого платежу, починаючи з 26 числа місяця наступного за місяцем, у якому був виставлений (оформлений) рахунок до повної сплати замовником суми боргу але не більше ніж за 180 днів з моменту, коли зобов'язання мало бути виконане.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного позивачем за порушення відповідачем умов договору на виконання робіт, пов'язаних з розглядом заявочних документів, присвоєнням радіочастот, підготовкою висновків, оформленням дозволів №5090 від 28.02.2015 року, заявлено до стягнення з відповідача 892,77 грн. пені за період з 18.02.2018 року - 16.08.2018 року та 71,29 грн. 3% річних за період з 18.02.2018 року-16.08.2018 року ( розрахунок арк. с. 12).

Суд відмовляє в стягненні пені виходячи з наступного.

В пунктах 4.2. та 4.3. договору сторони погодили, що за порушення грошових зобов'язань замовник сплачує виконавцю суму простроченого платежу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня за кожен день прострочення. Пеня нараховується на суму простроченого платежу, починаючи з 26 числа місяця наступного за місяцем, у якому був виставлений (оформлений) рахунок до повної сплати замовником суми боргу але не більше ніж за 180 днів з моменту, коли зобов'язання мало бути виконане.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку пені, вона обрахована останнім за період з 18.02.2018 року - 16.08.2018 року, тобто з порушенням п. 4.3. договору та п. 6 ст. 232 ГК України, оскільки обрахована позивачем за період, що перевищує 180 днів з моменту, коли зобов'язання мало бути виконане.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд дійшов висновку про правомірність заявлених вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 4831,97 грн. основного боргу, 71,29 грн. 3% річних, є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню судом.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238,240,252 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Северенчук Світлани Петрівни (АДРЕСА_1,37400, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (проспект Перемоги, 151, м. Київ, 03179, ідентифікаційний код 01181756) в особі Північно-Східної філії Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (вул. Гольдбергівська, 63, м. Харків, 61010, ідентифікаційний код 23751625) 4831,97 грн. основного боргу, 71,29 грн. 3% річних, 1514,11 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення підписано 29.10.2018 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Тимощенко О.М.