УХВАЛА

м. Київ

02.11.2018Справа № 910/14265/18
За заявою ОСОБА_1

про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельна корпорація"

2) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Юрія Назіровича

3) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сліпченко Наталії Вікторівни

4) Державного підприємства "Київоблреклама"

про визнання недійсними рішень загальних зборів; визнання недійсним статуту; визнання недійсним рішення наглядової ради; скасування реєстраційних дій

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: без виклику.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, долученою до позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельна корпорація" 2) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Юрія Назіровича 3) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сліпченко Наталії Вікторівни 4) Державного підприємства "Київоблреклама" про визнання недійсними рішень загальних зборів; визнання недійсним статуту; визнання недійсним рішення наглядової ради; скасування реєстраційних дій.

Заявник просить забезпечити позов шляхом заборони Відповідачу-1 вчиняти дії щодо відчуження будь-яким способом нежилого приміщення (в літ. А), загальною площею 930,3 кв. м, розташованого по вулиці Попудренка, 30 у м. Києві.

Заявник посилається на наступні обставини: позивачем заявлені вимоги, зокрема, про визнання недійсними рішень Загальних зборів учасників Товариства від 18.07.2018р., 01.10.2018р. та 05.10.2018р, оформлених протоколами № 3 від 18.07.2018р., № 4 від 01.10.2018р. та № 6 від 05.10.2018р. відповідно, а також про скасування усіх реєстраційних дій, проведених на підставі зазначених рішень, з метою відновлення порушених цими рішеннями корпоративних та майнових права Позивача. Зокрема, рішенням Загальних зборів учасників Товариства від 05 жовтня 2018 року, оформленим протоколом № 6 від 05 жовтня 2018 року вирішено: припинити Товариство як юридичну особу шляхом ліквідації за рішенням учасників, відповідно до чинного законодавства; призначено ліквідатором Товариства ОСОБА_4. Наділено ліквідатора повноваженнями керівника (директора) Товариства відповідно до установчих документів та чинного законодавства України. Визначено, що рішення в ліквідаційній процедурі приймаються ліквідатором одноособово з усіх питань; затверджено порядок проведення ліквідаційної процедури Товариства, який передбачає, зокрема, продаж майна Товариства. Однак, єдиним майном ТОВ «Перша будівельна корпорація» є нежиле приміщення по АДРЕСА_1 у м. Києві, за рахунок якого було повністю сформовано Статутний капітал Товариства, а саме: за Актом приймання-передачі майна до Статутного капіталу від 31 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 передав у власність Товариства 3/8 частин нежилого приміщення (в літ. А), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, які належали позивачу на праві власності, а засновник ОСОБА_5 передав належні йому та 5/8 частин зазначеного нежилого приміщення саме з метою отримання прибутку від цього майна (відповідні докази долучені до позовної заяви, а також додані до цієї заяви). При цьому, уся господарська діяльність Товариства безпосередньо пов'язана з цим нерухомим майном та повністю залежить від нього. За наявності цього майна у власності Товариства жодних об'єктивних причин для припинення Товариства шляхом ліквідації не існує. А тому прийняття рішень загальними зборами 18.07.2018 року, 01.10.2018 та 05.10.2018 року за відсутності позивача на цих зборах та позбавлення його права участі у зборах, кінцевим результатом яких є ухвалення рішення про ліквідацію Товариства й при цьому надання невідомій позивачу особі ОСОБА_4 усіх повноважень одноособово реалізувати майно Товариства, грубо порушує майнові права позивача на його частку у Статутному капіталі Товариства. Оскільки позивач, фактично, усунутий від будь-якої участі в управлінні Товариством, хоча належна йому частка у Статутному капіталі є значною. Більше того, позивач навіть позбавлений права та можливості впливати на порядок та ціну реалізації майна Товариства у процедурі ліквідації, що грубо порушує його майнові права. За таких обставин існує реальна загроза ще до вирішення даного спору відчуження єдиного майна Товариства, яке повністю забезпечує його діяльність, а в наслідок чого Товариство втратить Статутний капітал і буде припинено, що може унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав Позивача, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом.

Суддя Усатенко І.В. перебувала на лікарняному в період з 30.10.2018 по 01.11.2018 включно, в зв'язку з чим заява про забезпечення позову розглядається поза межами строків, передбачених ст. 140 ГПК України.

Розглянувши заяву ОСОБА_6про забезпечення позову, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Заява ОСОБА_1 про вжиття заходів до забезпечення позову, не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Посилання заявника на те, що вся господарська відповідача-1 діяльність пов'язана з нерухомим майном, на яке просить накласти арешт заявник, і що право його відчужувати надано третій особі не підтверджує, що відповідач-1 має намір відчужувати нерухоме майно. Суд звертає особливу увагу на ту обставину, що заявлені заходи забезпечення є неспівмірними заявленому у даній справі предмету позову, оскільки, не пов'язані з безпосередньо з предметом позовних вимог. Заявником не вказано, яким чином застосовані заходи забезпечення позову щодо накладення арешту на нерухоме майно сприятимуть виконанню рішення про визнання недійсними рішень загальних зборів, визнання недійсним рішення наглядової ради, визнання недійсним статуту та скасування реєстраційних дій.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з правами відповідача на розпорядження своїм майном, або майнових наслідків накладення арешту на майно. Суд вбачає, що обраний позивачем захід забезпечення позову не є співмірними з предметом заявленого позову.

Отже обраний заявником захід забезпечення позову не пов'язаний з предметом позову, заявленим у справі № 910/14265/18.

Таким чином, заява позивача про забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не наведені достатньо обґрунтовані підстави того, що невжиття визначених у заяві заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Крім того, заявником не надано суду жодних доказів на підтвердження намірів відповідача не виконувати рішення суду у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання рішення суду та імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Оскільки, заявником не було надано доказів на підтвердження того, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову порушить права позивача та в подальшому утруднить чи може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника - ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 910/14265/18 шляхом накладення арешту на майно, яке належать відповідачу-1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя І.В.Усатенко