Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/463/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Дереча І.В.- посвідчення №023362 від 04.12.2013;

від відповідача: Лозко Н.В. - довіреність №205 від 21.09.2018;

від відповідача2: не прибув;

від відповідача3: не прибув;

від третьої особи: Чернецька І.В. - довіреність № 26-16-17-17/6592 від 13.07.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави

до 1) Відділу освіти Ємільчинської районної державної адміністрації

2) Фізичної особи - підприємця Лавренюка О.П.;

3) Фізичної особи - підприємця Якимчук М.М.

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області,

про визнання недійсними та скасування рішень тендерного комітету від 27.01.2017, оформлених протоколами №23, №24, №25 від 27.01.2017р., визнання недійсними договорів №18, №19, №20 від 01.02.2017р

За ухвалою суду від 11.07.2018 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів.

Керівник Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся з позовом до відділу освіти Ємільчинської районної державної адміністрації, Фізичної особи-підприємця Лавренюка Олександра Петровича, Фізичної особи-підприємця Якимчук Марії Максимівни з вимогами (з урахуванням заяви №4212 вих 18 від 02.07.2018 та клопотання №4297 вих 18 від 05.07.2018 (а.с. 195-204, 222-225, т.1) про:

- визнання недійсними та скасування рішень тендерного комітету від 27.01.2017, оформлених протоколами №23, №24,№25 від 27.01.2017р.;

- визнання недійсними договорів №18, №19, №20 від 01.02.2017р.

Ухвалою суду від 11.06.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 10.09.2018 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

За ухвалою суду від 24.09.2018 оголошено перерву в судовому засіданні до 10.10.2018.

У зв'язку із перебуванням судді Вельмакіної на лікарняному, справа № 906/463/18 в судове засідання 10.10.2018 не вносилась, про що зазначено в довідці від 10.10.2018, за підписом секретаря судового засідання Антонової О.В.

Ухвалою суду від 11.10.2018 призначено судове засідання на 23.10.2018.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив № 4296вих18 від 05.07.2018, письмовый позиції № 4211вих18 від 02.07.2018. Надала усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача1 щодо позову заперечила з мотивів, викладених у відзиві на позов № 149 від 27.06.2018 та запереченні на відповідь на відзив № 174 від 01.08.2018. Надала усні пояснення по суті спору.

Представники відповідачів 2,3 в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштової кореспонденції (а.с. 26,т.2).

Враховуючи, що явка представників відповідачів 1,2 та третьої особи в судове засідання обов'язковою не визнавалася, суд вважає, що їх відсутність не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення учасників справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.01.2017 Відділом освіти Ємільчинської РДА (далі - Замовник) було оприлюднено додаток до річного плану закупівель на 2017 рік, відповідно до якого заплановано наступні допорогові закупівлі:

- "М'ясо та м'ясні продукти (свинина)" ДК 021:2015:15113000-3 - Свинина, очікуваною вартістю 1 15 787,39 грн;

- "М'ясо великої рогатої худоби (яловичина)" ДК 021:2015:15111000-9 - М'ясо великої рогатої худоби родини бикових, очікуваною вартістю 1 10 025,00 грн;

- "М'ясо свійської птиці (курятина)", ДК 021:2015:15112000-6 - М'ясо свійської птиці, очікуваною вартістю 161801,00 грн.

18.01.2017 Замовником на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель було оприлюднено оголошення UA-2017-01-18-001215-а про проведення процедури допорогових закупівель "М'ясо та м'ясні продукти (свинина)" та оголошення UA-2017-01-18-001557-b про проведення процедури допорогової закупівлі "М'ясо великої рогатої худоби (яловичина)".

Згідно протоколів тендерного комітету Замовника від 27.01.2017 № 23, № 24 тендерні пропозиції ФОП Лавренюка Олександра Петровича (далі-переможець/відповідач2) визнано такими, що відповідають тендерним документаціям, та вказаного учасника визнано переможцем допорогової закупівлі м'яса свинного охолодженого ДК 021:2015 код 15113000-3 та допорогової закупівлі "М'ясо великої рогатої худоби (яловичина) ДК 021:2015:15111000-0".

01.02.2017 між Відділом освіти Ємільчинської РДА і ФОП Лавренюком О.П. укладено договір поставки № 18 на загальну суму 96145,00 грн, та договір поставки № 19 на загальну суму 113638,20 грн.

19.01.2017 Замовником на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель оприлюднено оголошення UA-2017-01-19-001121-b про проведення процедури допорогової закупівлі "М'ясо свійської птиці (курятина)".

Згідно протоколу тендерного комітету Замовника від 27.01.2017 №25 тендерну пропозицію ФОП Якимчук Марії Максимівни (далі-переможець/відповідач3) визнано такою, що відповідає тендерній документації, вказаного учасника визнано переможцем допорогової закупівлі м'яса свійської птиці (курятина).

01.02.2017 між відділом освіти Ємільчинської РДА, як замовником, та ФОП Якимчук М.М., як постачальником, укладено договір №20 про закупівлю м'яса свійської птиці (курятини) на загальну суму 147120,30 грн.

Прокурор зазначає, що під час опрацювання поданих відділом освіти Ємельчинської РДА документів, та вивченні питання щодо дотримання останнім чинного законодавства при проведенні допорогових закупівель щодо постачання продуктів харчування було встановлено наявність порушень вимог ЗУ "Про публічні закупівлі".

Проведення закупівель продуктів харчування без застосування електронної системи торгів прокурор вважає порушенням інтересів держави, порушенням вимог чинного законодавства, принципів максимальної ефективності та економії, що призвело до протиправного та надмірного витрачання коштів місцевого бюджету, унеможливило їх раціональне та ефективне використання.

Вказує, що прийняття тендерним комітетом відділу освіти Ємільчинської РДА незаконних рішень та укладення оспорюваних правочинів являється порушення економічних інтересів держави, чим завдано шкоди бюджету у вигляді незаконних втрат. Зазначене підриває фінансово-економічні основи держави та місцевого самоврядування.

Вищезазначене стало підставою для звернення прокурора із позовом до суду.

В обґрунтування своїх вимог, прокурор зсилається на ч.1 ст.1, ч.1,2,7 ст 2, ст.3, 12, ч.3 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі", 16, 107, 203, 215, 793-795 ЦК України, ст.ст. 207, 208 ГК України, абз.2 ч.1 II розділу Порядку визначення предмету закупівлі, затвердженого Наказам Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17.03.2016 № 454.

У позовній заяві прокурором також наведено обґрунтування звернення з позовом у даній справі.

Відповідач1, щодо позову заперечує. У відзиві №149 від 27.06.2018 (а.с.90-99, т.1) зсилається на лист Мінекономрозвитку №3302-06/3816-06 від 07.02.2017, яким суб'єктів публічних закупівель інформовано про те, що процедури закупівлі, розпочаті за предметом закупівлі, визначеним згідно з Порядком визначення предмета закупівлі, затвердженим наказом Мінекономрозвитку від 17.03.2016 №454, до внесення змін, які набрали чинності з 17.01.2017, завершуються відповідно до порядку, що діяв до дня набрання чинності наказом Мінекономрозвитку від 19.12.2016 №2092 "Про внесення змін до Порядку визначення предмета закупівлі". На думку відповідача, питання щодо того, скільки разів замовнику дозволено вносити зміни до річного плану та додатків до нього, вирішується замовником на свій розсуд.

Крім того, відповідач вказує, що наказ Мінекономрозвитку від 19.12.2016 №2092 не встановлює імперативної норми на обов'язкове внесення змін до додатків до річного плану та не містить вказівки на необхідність вносити зміни до додатку до річного плану до моменту набрання вказаним наказом законної сили (з 17.01.2017). Будь-яких листів, рекомендацій, порад стосовно необхідності внесення змін до додатку до річною плану на 2017 рік від уповноважених органів до відповідача не надходило. Тому, у замовника не виникало потреби вносити зміни до додатку до річного плану.

Зауважує, що ним не порушено принципи відкритості та прозорості, недискримінації учасників, оскільки такі закупівлі були оприлюднені у додатках до річного плану закупівель, як того вимагає ЗУ "Про публічні закупівлі". Це у свою чергу забезпечило вільний доступ усіх учасників до інформації про закупівлю, передбаченої вищезазначеним законом.

Відповідач вважає доводи позивача щодо порушення вимог чинною законодавства, принципів максимальної економії, що призвело до надмірного вирачання коштів місцевою бюджету, неправомірними та безпідставними, оскільки у вказаних доводах є зсилання лише на ЗУ "Про публічні закупівлі" та не враховані рекомендації та листи Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Вказує, що відповідачем було виконано усі необхідні дії для проведення процедур закупівлі відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідачі 2,3 відзиви на позовну заяву прокурора не направили.

Доводи третьої особи - Управління Північного офісу Держаудитслужби у Житомирській області щодо позову, викладені у письмових поясненнях № 06-25-15/4360 від 04.07.2018, перекликаються з доводам прокурора, зазначеними у позовній заяві (а.с. 189-192, т.1).

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, враховуючи наступне.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади установлюються Законом України "Про публічні закупівлі" (надалі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону, замовниками є органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об'єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак, зокрема, юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів.

Оскільки відділ освіти Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області є державним органом та здійснював відповідно закупівлю товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, то на порядок та правила укладення договорів із ним поширює свою дію Закон України "Про публічні закупівлі".

Статтею 1 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Предметом закупівлі є товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). Предмет закупівлі визначається замовником у порядку, встановленому Уповноваженим органом. Товарами, в свою чергу, є продукція, об'єкти будь-якого виду та призначення, у тому числі сировина, вироби, устаткування, технології, предмети у твердому, рідкому і газоподібному стані, а також послуги, пов'язані з постачанням таких товарів, якщо вартість таких послуг не перевищує вартості самих товарів.

Відповідно до Порядку визначення предмету закупівлі, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17.03.2016 року № 454, предмет закупівлі товарів і послуг визначається замовником згідно з пунктами 17 і 32 частини першої статті 1 Закону та на основі Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 жовтня 2010 року № 457, за показником п'ятого знака із зазначенням у дужках предмета закупівлі відповідно до показників третьої - п'ятої цифр основного словника національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник", затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23 грудня 2015 року № 1749, а також конкретної назви товару чи послуги. Предмет закупівлі товарів і послуг визначається замовником згідно з пунктами 17 і 32 частини першої статті 1 Закону та на основі національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник", затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23 грудня 2015 року № 1749 (далі - Єдиний закупівельний словник), за показником четвертої цифри основного словника із зазначенням у дужках конкретної назви товару чи послуги.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що цей Закон застосовується, зокрема, до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень. Під час здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники повинні дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, установлених цим Законом, та можуть використовувати електронну систему закупівель з метою відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг) та виконавця робіт для укладення договору.

Як вбачається з матеріалів справи, головою Ємільчинської районної державної адміністрації 10.01.2017 було затверджено кошторис відділу освіти Ємільчинскої РДА Житомирської області на 2017 рік, у якому сума на придбання продуктів харчування на 2017 рік становить 2120981,00 (а.с. 100, т.1).

Статтею 4 вказаного Закону обумовлено, що закупівля здійснюється відповідно до річного плану. Річний план, додаток до річного плану та зміни до них безоплатно оприлюднюються на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель протягом п'яти днів з дня їх затвердження.

Згідно з п. п. 3, 4, 6, 7 Форми річного плану закупівель, затвердженої наказом Мінстерства економічного розвитку і торгівлі України від 22.03.2016. №490 "Про затвердження форм документів у сфері публічних закупівель", обов'язково зазначається: конкретна назва предмета закупівлі; коди та назви відповідних класифікаторів предмета закупівлі (за наявності); розмір бюджетного призначення за кошторисом або очікувана вартість предмета закупівлі; процедура закупівлі. Про право замовника, а не обов'язок при визначеннi очiкуваної вартостi закупiвлi пiд час складання рiчного плану закупiвель виходити з планових вартiсних показникiв, якi можуть розраховуватись, зокрема, виходячи iз потреби у минулих роках, також зазначено у роз'ясненні Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо планування закупівель від 14.09.2016 №3302-06/2960-06.

На основі вищевказаного кошторису на 2017 рік тендерним комітетом було оприлюднено додаток до річного плану на 2017 рік на наступні допорогові закупівлі: м'ясо свійської птиці (курятини) на суму 161801,00грн; м'ясо великої рогатої худоби (яловичина)на суму 110025,00 грн; м'ясо та м'ясні продукти (свинина) на суму 115787,39 грн. 10.01.2017 вказані річні плани були оприлюднені, що вбачається із витягів з веб-порталу уповноваженого органу PROZORRO (а.с. 103,127,155, т.1).

Так, протоколом тендерного комітету замовника від 27.01.2017 № 23 ФОП Лавренюка Олександр Петрович (відповідач 2) визнано переможцем допорогової закупівлі на закупівлю м'яса свинного охолодженого.

Протоколом тендерного комітету замовника від 27.01.2017 № 24 ФОП Лавренюка Олександр Петрович визнано переможцем допорогової закупівлі на закупівлю м'яса ялового охолодженого.

Протоколом тендерного комітету замовника від 27.01.2017 № 25 ФОП Якимчук Марію Максимівну (відповідач 3) визнано переможцем допорогової закупівлі на закупівлю м'яса свійської курятини охолодженого.

З урахуванням зазначеного, відділом освіти 01.02.2017 укладено з відповідачем2:

- договір №18 на поставку м'яса свинного охолодженого код 1511300-3 на суму 96145,00 грн;

- договір № 19 на поставку м'яса ялового охолодженого ДК 021:2015 код 15111100-0 на суму 113638,20.

Із відповідачем3 укладено договір на поставку м'яса свійської птиці (курятина) на суму 147120,30грн.

Згідно Звітів про виконання вказаних вище договорів, їх виконано в межах виділених сум.

Зазначені протоколи та договори розміщені на веб-порталі уповноваженого органу закупівель.

За умовами п.1.1. вказаних договорів, постачальник зобов'язався у 2017 поставити замовнику м'ясо - свинне охолоджене код 1511300-3, ялове охолоджене ДК 021:2015 код 15111100-0, свійської птиці (курятина), а замовник - прийняти і оплатити товар, який постачається згідно умов Договору.

Згідно зі ст. 712 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначена родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначених цивільним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Прокурор, звертаючись до суду із цим позовом, як на підставу недійсності оскаржених правочинів зазначає про їх укладення з порушенням процедури, визначеної Законом України "Про публічні закупівлі", зокрема, в частині непроведення відкритих публічних торгів при укладенні кожного з договорів та поділу предмета закупівлі - м'ясо (код ДК 021:2015:1511), у яких за показником четверної цифри основного словника зазначена одна й та ж цифра -1, а також порушення економічних інтересів держави внаслідок прийняття тендерним комітетом відповідача 1 незаконних рішень, чим завдано шкоди у вигляді незаконних витрат.

Частина 7 статті 2 закону України "Про публічні закупівлі" забороняє придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

У ч. 3 ст. 36 Закону зазначено, що забороняється укладання договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як зазначалося вище, підставою недійсності правочину є невідповідність його нормам законодавства безпосередньо на момент вчинення правочину.

Матеріалами справи підтверджується, що рішеннями тендерного комітету відповідача1 та відповідно до визначених сум виділених коштів із відповідачем2 та відповідачем3 укладено оскаржені договори на поставку м'яса без проведення публічних торгів через виділення суми коштів на закупівлю в розмірі до 200000,00 грн., тобто шляхом проведення допорогових закупівель.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що на час укладення договорів від 01.02.2017 року у відповідача1 були відсутні підстави для проведення публічних торгів через те, що сума коштів, яку слід було використати, була меншою за 200000,00 грн.

Суду не подано доказів, які б свідчили, що на час укладення договорів від 01.02.2017 року останні суперечили Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, ст. 2, оскільки передбачав закупівлю на суму, що є меншою 200000,00 грн.

Матеріали справи, також, не містять належних доказів того, у чому саме полягає порушення інтересів держави під час проведення зазначеної закупівлі, яким чином порушено принцип максимальної ефективності та економії. Прокурором не надано суду доказів того, що проведення спірної закупівлі призвело до надмірного витрачання місцевого бюджету та унеможливило раціональне, ефективне його використання.

Судом враховується, що у роз'ясненні Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо планування закупівель від 14.09.2016 №3302-06/2960-06 зазначено, що Законом України "Про публічні закупівлі" встановлено порядок придбання товарів, робіт і послуг, здійснення закупівель замовником у разі: 1) виникнення додаткової потреби у товарах, роботах чи послугах, яку замовник не міг передбачити; 2) виділення додаткових коштів; 3) перерозподілу коштів, зекономлених внаслідок проведення процедур закупівель; 4) коштів зекономлених у разі зміни ціни договору в бік зменшення у випадках, визначених у частині четвертій статті 36 Закону; 5) розірвання договору про закупівлю та необхідності здійснення нової закупівлі; 6) інших подібних випадках, можливе після вчинення замовником дій, передбачених ч. 1 ст. 4 Закону України "Про публічні закупівлі", тобто внесення змін до річного плану закупівель/додатка до річного плану, керуючись вартісними межами, встановленими у ч. 1 ст. 2 Закону, оскільки, виходячи зі змісту п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону та з урахуванням Бюджетного кодексу України, такий предмет закупівлі у вищевказаних випадках вважатиметься новим предметом договору.

Згідно листа Мінекономрозвитку №3302-06/3816-06 від 07.02.2017 процедури закупівлі, розпочаті за предметом закупівлі, визначеним згідно з Порядком визначення предмета закупівлі затвердженим наказом Мінекономрозвитку від 17.03.2016 № 454 (далі - Порядок №454), до внесення змін, які набрали чинності 17.01.2017, завершуються відповідно до порядку, що діяв до дня набрання чинності наказом Мінекономрозвитку від 19.12.2016 №2092.

Водночас визначення та відображення в річному плані та додатку до нього предмета закупівлі з 17.01.2017 здійснюється замовником із дотриманням Порядку № 454 (зі змінами).

Планування є процедурою, яка передує проведенню закупівлі, тобто є передумовою здійснення закупівлі.

Матеріалами справи підтверджується, що замовником (відповідачем 1) було проведення оприлюднення предметів закупівлі, коди та назви відповідних класифікаторів предмета закупівлі (за наявності); розмір бюджетного визначення за кошторисом або очікувана вартість предмета закупівлі; процедура закупівлі 10.01.2017 року, процедури були розпочаті за інформацією поданою та оприлюдненою у додатках "річного плану на 2017 рік.

Доводи прокурора, стосовно можливості внесення змін до річного плану та обрання нового типу процедури не підтверджено належними доказами. Відтак, доводи прокурора про те, що відповідачем1 здійснено поділ предмета закупівлі на частини з метою уникнення проведення тендеру не підтверджені матеріалами справи.

Крім того, твердження прокурора про дроблення предмету закупівлі судом оцінюється критично, оскільки дроблення має місце у випадку укладення договорів із одним і тим же предметом закупівлі та одночасним поділом суми коштів, виділених на таку закупівлю. У даному випадку фактично поділу виділених коштів за різними договорами не відбувалось, оскільки кожен з оскаржуваних договорів укладався на суму, передбачену на закупівлю на той час відповідного товару, згідно річного плану.

Судом також береться до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, п. 2.1 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 02.03.2012р. №309, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі виключно в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетне зобов'язання - це розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов'язання без відповідних бюджетних зобов'язань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та Законом про Державний бюджет України, є недійсним (ч. 3 ст. 48 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до п. 5.1 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України зобов'язання, взяті розпорядниками бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім зобов'язань щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (у частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

З огляду на вищенаведене, матеріали справи не містять достатніх доказів, які б свідчили про порушення під час укладання договорів №18 від 01.02.2017, № 19 від 01.02.2018 та №20 від 01.02.2017 вимог ЗУ "Про публічні закупівлі", положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а також порушень економічних інтересів держави, завдання шкоди державному бюджету.

За вказаного, суд не вбачає підстав для визнання недійсними оскаржуваних договорів та рішень тендерного комітету як таких, що укладені із порушенням ЗУ "Про публічні закупівлі", суперечать принципам закупівель встановлених нормами Закону та Цивільного кодексу України та суперечать інтересам держави.

Водночас суд вважає за доцільне наголосити, що на час звернення з позовом до суду оскаржувані договори сторонами виконано у повному обсязі, відповідно оспорювані рішення вичерпали свою дію, що додатково свідчить про безпідставність позовних вимог.

До того ж, щодо повноважень прокурора на звернення із даним позовом до суду суд враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 визначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорон землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. "Інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Відповідно до частин першої, третьої статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі" Уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією, цим Законом та іншими законами України.

Антимонопольний комітет України та Рахункова палата здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Органи, уповноважені на здійснення контролю у сфері закупівель, не мають права втручатися у проведення процедур закупівель.

Згідно з приписами статті 1 вказаного Закону Уповноважений орган - це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері публічних закупівель.

Відповідно до Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459, Міністерство є спеціально уповноваженим органом у сфері державних закупівель. Основними завданнями Міністерства є формування та забезпечення державної політики у сфері державних закупівель, державного замовлення.

Крім того, згідно з Положенням про Державну аудиторську службу України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, Державна аудиторська служба є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю, відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, дотриманням законодавства про державні закупівлі.

Відповідно до вказаного Положення Державна аудиторська служба України вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Водночас відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 310, Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з вказаним Положенням Державна фінансова інспекція України здійснює державний фінансовий контроль за дотриманням законодавства про державні закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Враховуючи вищезазначені положення, прокурором у цій справі безпідставно не зазначено орган (органи), уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, який набуває статусу позивача, тобто особи, в інтересах якої (яких) подано позов про захист порушеного права та/або охоронюваного законом інтересу, а отже у прокурора відсутні підстави для представництва інтересів держави у цій справ.

Аналогічний висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 20.09.2018.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За вказаного, суд вважає вимоги прокурора необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно до ст.129 ГПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, покладається на позивача.

Керуючись ст. 2, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.11.18

Суддя Вельмакіна Т.М.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2 - позивачу (прокурору) (11700, м. Новоград-Волинський, вул. Косачів,6-а) - рек. з пов.;

3 - відповідачу1 (11201 , смт. Ємільчине, вул. Військова,9) - рек. з пов;

4 - відповідачу2 (11700, АДРЕСА_1) - рек. з пов.;

5 - відповідачу3 (11775, АДРЕСА_2) - рек. з пов.;

6 - третій особі: Управлінню Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області (10014, м.Житомир, майдан ім.С.П.Корольова,12) -рек. з пов.;

7- Прокуратура Житомирської області - рек. з пов.