ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2019/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи Ву Куок Вьет, м. Харків
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Проперті Менеджмент Україна", м. Валки , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська роздрібна компанія", м. Харків
про усунення перешкод в користуванні майном
за участю представників:

позивача - Мельник А.О. (ордер серії ХВ № 000474 від 03.10.2018 р.);

1-го відповідача - не з'явився

2-го відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа Ву Куок Вьет звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Проперті Менеджмент Україна" та до ТОВ "Харківська роздрібна компанія" про зобов"язання ТОВ "Харківська роздрібна компанія" усунути перешкоди в користуванні Ву Куок Вьет орендованим за договором оренди від 06.12.2013 р. за № 944832/н павільйоном С-003-21-0097 шляхом звільнення павільйону С-003-21-0097 від працівників ТОВ "Харківська роздрібна компанія" чи будь-яких інших третіх осіб та надання вільного доступу Ву Куок Вьет до павільйону до закінчення строку дії договору - 31 грудня 2019 р. включно.

Ухвалою суду від 26.07.2018 р. залишено без руху. 07.08.2018 р. надано клопотання (вх. № 22814) про долучення до матеріалів справи доказів сплати судового збору за подання позову на підставі чого судом постановлено ухвалу суду від 08.08.2018 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі з призначенням справи № 922/1387/18 до розгляду в порядку загального позовного провадження. По справі розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 30.08.2018 р. о(об) 11:00. Ухвалою суду від 30.08.2018 р. розгляд підготовчого засідання відкладено на 13.09.2018 р. о 12:00. Ухвалою суду від 13.09.2018 р. розгляд підготовчого засідання відкладено на 20.09.2018 р. о 12:20. Ухвалою суду від 20.09.2018 р. розгляд підготовчого засідання відкладено на 04.10.2018 р. о 10:00.

04 жовтня 2018 року судом було закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на "16" жовтня 2018 р. о 11:20 на підставі чого постановлено ухвалу.

У судовому засіданні 16 жовтня 2018 року:

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Перший Відповідач в судове засідання не з'явився, ніяких документів не надав. Причини неявки суду не відомі, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Другий Відповідач в судове засідання не з'явився, ніяких документів не надав. Причини неявки суду не відомі, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, керуючись принципом Верховенства права суд встановив наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, даний спір відноситься до юрисдикції господарських судів України.

Між фізичною особою-підприємцем Ву Куок Вьет та товариством з обмеженою відповідальністю «Проперті менеджмент Україна» 06 грудня 2013 року було укладено договір оренди № 944832/н (далі по тексту - Договір), за умовами якого Відповідач (Орендодавець за Договором) прийняв на себе зобов'язання надати Позивачеві (Орендареві за Договором) за плату в тимчасове платне користування майно, розташоване на території торгівельного центру «Барабашово», а саме: павільйон С-003-21-0097 (площа торгівельна - 29,4 кв.м., площа складська - 24,8 кв.м.), далі по тексту - Об'єкт оренди, а Позивач прийняв на себе зобов'язання сплачувати орендну плату та послуги по прибиранню території Об'єкту оренди у відповідності до умов Договору.

Відповідно до п. 1.7. Договору строк дії зазначеного Договору з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року включно.

У пункті 2.2. Договору визначено, що розмір орендної плати за перший базовий місяць оренди підлягає коригуванню на затверджений за цей період Орендодавцем коефіцієнт індексації орендної плати. Розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за поточний місяць на індекс інфляції, опублікований на перше число поточного місяця. Індексація орендної плати здійснюється, якщо індекс інфляції складає більше 100%.

Згідно п. 2.4. Договору Орендар сплачує оренду плату авансовим платежем за наступний місяць у розмірі, зазначеному у п. 2.1., 2.2. Договору, до 15 числа кожного місяця в касу Орендодавця або шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця, зазначений у цьому Договорі.

Таким чином, досягнувши домовленості з усіх істотних умов Договору, Позивач почав використовувати Об'єкт оренди з метою здійснення своєї підприємницької діяльності - торгівлі відповідними товарами на території ТЦ «Барабашово».

Протягом дії Договору Позивач належним чином виконував свої зобов'язання за Договором, будь-яких претензій чи вимог з цього приводу з боку Відповідача 1 не надходило.

У період з 01.01.2014 року по 31.07.2015 року орендна плата щомісячно сплачувалась Позивачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Відповідача 1 (копії квитанцій додаються).

В липні місяці 2015 року працівники Відповідача 1 повідомили Позивача в усному порядку, що з 01 серпня 2015 року Орендодавцем за Договором буде виступати Відповідач 2, та, відповідно, надали інформацію про поточний рахунок Відповідача 2.

Починаючи з 01 серпня 2015 року по 31 грудня 2015 року Позивач сплачував оренду плату за Договором на ім'я Відповідача 2, шляхом перерахування грошових коштів на його поточний рахунок (копії квитанцій додаються). При цьому до Договору не було укладено ніякої додаткової угоди відносно зміни орендодавця, між Позивачем та Відповідачем 2 новий договір оренди не укладався, що свідчить про те, що фактично до Відповідача 2 перейшли права та обов'язки за Договором, як до нового орендодавця, ні Позивач ні Відповідач 2 не заперечували з цього приводу.

Як зазначено у позові, після спливу строку дії Договору - 31 грудня 2015 року, Позивач продовжив користуватися Об'єктом оренди на підставі Договору, про що Відповідач 2 не заперечував, а лише змінив умови сплати Позивачем орендної плати за Договором, в результаті чого, починаючи з 01 січня 2016 року Позивач повинен був сплачувати орендну плату за Договором шляхом внесення грошових коштів у касу Відповідача 2.

Протягом двох років з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року між сторонами не заявлено жодних претензій щодо неналежного виконання умов Договору, Позивач виконуючи свої зобов'язання щодо сплати оренди за використовував Об'єкт оренди у своїй підприємницькій діяльності, а Відповідач 2 в свою чергу приймав від Позивача орендну плату за Договором.

Договір вважався продовжений на строк до 31 грудня 2019 року, та таким, що відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, є дійсним в розумінні ст. 215 ЦК України оскільки між сторонами були відсутності заперечень щодо подальшої пролонгації, що також підтверджується відсутністю заперечень протягом одного місяця після 31 грудня 2017 року.

Позивач зазначає, що орендодавець приймаючи від Позивача після 31 грудня 2017 р. орендної плати за користуванням ним Об'єктом оренди на підставі Договору, з початку березня місяця поточного року по день подання цієї позовної заяви представники Відповідача 2 (орендодавця) здійснюють перешкоди у користуванні Позивачем Об'єктом оренди.

Перешкоди у користуванні Позивачем Об'єктом оренди на підставі Договору здійснюються Відповідачем наступним чином: спершу, як вже зазначалось вище, на початку березня місяця 2018 року, Позивач, у звичному режимі здійснення своєї підприємницької діяльності, вранці прийшов на Об'єкт оренди з метою провадження торгівлі відповідних товарів, але виявив, що усі двері Об'єкта оренди були опечатані, а замки змінені (фото додається), Позивач, відповідно, не зміг потрапити в орендований ним за Договором торгівельний павільйон.

Даний факт був повною несподіванкою для Позивача, він відразу зв'язався за допомогою телефону з Відповідачем 2 з цього питання, на що останній пояснив, що дія Договору вже давно закінчилась, і Позивач не має права використовувати Об'єкт оренди. Через деякий час Об'єкт оренди почали використовувати треті особи, за таких обставин доступу до Об'єкту оренди у Позивача до цього часу не має.

Таким чином Відповідач 2 безпідставно створює перешкоди у користуванні Об'єктом оренди на підставі Договору, зазначені дії Відповідача 2 є такими, що суперечать умовам Договору та вимогам чинного законодавства України.

Так, згідно з п.п. 4.1.4. п. 1.4. Договору Орендодавець (Відповідач) має право відмовитись від цього Договору та вимагати повернення Об'єкта оренди в порядку, встановленому пунктом 8.2. цього Договору, в тому числі у разі, якщо Орендар (Позивач) має заборгованість по орендній платі понад один місяць.

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що кожна із сторін має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору, у разі порушення іншою стороною прийнятих на себе зобов'язань за цим Договором. При цьому сторона, що ініціює відмову від Договору зобов'язана письмово повідомити про це іншу сторону. В цьому разі договір вважається розірваним по закінченню 21 календарного дня від дня відправлення письмового повідомлення, що підтверджується відповідною відміткою поштового відділення.

У свою чергу, жодного письмового повідомлення ні Відповідача 1, ні Відповідача 2 щодо розірвання Договору на підставі порушення Позивачем своїх зобов'язань за Договором (разом з відповідними доказами такого порушення), на адресу останнього не надходило, що свідчить про порушення Відповідачем 2 умов п. 8.2. Договору.

Підтвердженням того, що Відповідач 2 займається діяльністю, пов'язаною з переданням в оренду рухомого та нерухомого майна на території ТЦ «Барабашово», та є новим Орендодавцем за Договором підтверджується тим, що починаючи з 01 серпня 2015 року по 31 грудня 2015 року Позивач здійснював перерахування грошових коштів за користування Об'єктом оренди на підставі Договору саме на розрахунковий рахунок Відповідача 2, претензій з боку Відповідача 1 з цього питання не виникало.

Після чого, з приводу виконання Позивачем своїх зобов'язань за Договором (в основному з питання розміру орендної плати за Договором) з Позивачем спілкувались фізичні особи, які представлялися як працівники Відповідача 2.

Як убачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є зобов'язання ТОВ «Харківська роздрібна компанія» усунути перешкоди у користуванні Ву Куок Вьет орендованим за договором оренди від 06.12.2013 року за № 944832/н павільйоном С-003-21-0097, шляхом звільнення павільйону С-003-21-0097 від працівників ТОВ «Харківська роздрібна компанія» та надання вільного доступу Ву Куок Вьет до павільйону до закінчення строку дії Договору - 31 грудня 2019 року включно.

Статтею 626 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України). Свобода договору проявляється, зокрема, у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Зміст договору, за приписами статті 628 цього ж Кодексу, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов'язковим до виконання.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно з частиною 1 статтею 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Статтею 764 цього Кодексу встановлено, що у разі якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. При цьому частиною 1 статті 777 Цивільного кодексу України визначено, що наймач, який належно виконував.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права.

За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідна правова позиція викладена у Постанові ВГСУ від 13.04.2017 року у справі №925/1247/16.

Відповідно до п. 4 та 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі.

Суд зазначає, що активні дії з боку відповідача, в частині перешкод позивачу у допущенні до приміщення не передбачені, а ні договором, а ні актами цивільного законодавства, тому суд вважає останні протиправним.

Також суд вважає за неможливе задовольнити вимогу позивача щодо усунення перешкоди у користуванні Ву Куок Вьет орендованим за договором оренди від 06.12.2013 року за № 944832/н павільйоном С-003-21-0097, шляхом звільнення павільйону С-003-21-0097 не тільки від працівників ТОВ «Харківська роздрібна компанія» чи будь-яких інших третіх осіб та надання вільного доступу Ву Куок Вьет до павільйону до закінчення строку дії Договору, тобто що стосується саме третіх осіб, оскільки суд не має права зобов'язати на підставі рішення суду вчинити або не вчинити дії особам, які не є стороною у справі.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись принципом Верховенства права суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню саме в частині зобов'язати ТОВ «Харківська роздрібна компанія» усунути перешкоди у користуванні Ву Куок Вьет орендованим за договором оренди від 06.12.2013 року за № 944832/н павільйоном С-003-21-0097, шляхом звільнення павільйону С-003-21-0097 від працівників ТОВ «Харківська роздрібна компанія» та надання вільного доступу Ву Куок Вьет до павільйону до закінчення строку дії Договору - 31 грудня 2019 року включно.

Згідно з ч. 2 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у встановленому порядку стягується з відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідачі не звільнені від сплати судового збору.

Враховуючи викладене та керуючись 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківська роздрібна компанія» (, адреса: 61038, м. Харків, проспект Льва Ландау, 182) усунути перешкоди у користуванні Фізичною особою - підприємцем Ву Куок Вьет (РНОКПП: , зареєстрований за адресою: 61085, м. Харків, бульвар Садовий, 23) орендованим за договором оренди від 06.12.2013 року за № 944832/н павільйоном С-003-21-0097, шляхом звільнення павільйону С-003-21-0097 від працівників ТОВ «Харківська роздрібна компанія» та надання вільного доступу Фізичній особі - підприємцюм Ву Куок Вьет до павільйону до закінчення строку дії Договору - 31 грудня 2019 року включно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проперті менеджмент Україна» (, адреса: 63002, Харківська область, м. Валки, вул. Колгоспна, 2) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківська роздрібна компанія» (, адреса: 61038, м. Харків, проспект Льва Ландау, 182) пропорційно суму судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.10.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін