ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

30.10.2018 Справа № 905/1892/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів Укрмашінвест” про забезпечення позову по справі № 905/1892/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів Укрмашінвест" до відповідача 1 - Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, відповідача 2 - Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" про визнання недійсною угоди, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів Укрмашінвест" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача 1 - Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, відповідача 2 - Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" про визнання недійсною угоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачами, при укладанні додаткової угоди №1 від 27.01.2014 до договору на постачання природного газу №055/14-ПР, прав та інтересів позивача, як заінтересованої особи.

Ухвалою суду від 16.10.2018 відкрито провадженні у справі, визначено розглядати справу в загальному позовному провадженні та призначено розгляд справи 05.11.2018.

30.10.2018 через канцелярію господарського суду Донецької області Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів Укрмашінвест” подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом – наказом господарського суду Запорізької області від 14.04.2015 №908/4247/17 з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначає наступне.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана тим, що 29.01.2015 господарським судом Запорізької області було винесено рішення по справі №908/4247/14, яким стягнуто з ПАТ «Енергомашспецсталь» заборгованість на підставі договору №055/14-ПР від 18.12.2013.

На виконання зазначеного рішення видано наказ суду №908/4247/14 від 14.04.2015.

Постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №47934376 від 22.06.2015.

Підставою стягнення заборгованості судовим рішенням за справою №908/4247/14 є договір від 18.12.2013 №055/14-ПР.

Додаткова угода зазначеного договору оспорюється Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів Укрмашінвест” у господарському суді Донецької області у справі №905/1892/18.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю “Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів Укрмашінвест” зазначає, що зазначений договір є спірним та, у випадку задоволення позову про визнання додатковою угоди від 18.12.2013 №055/14-ПР недійсною, розмір боргу та неустойки за договором буде зменшено, це призведе також і до зменшення стягнення заборгованості за рішенням господарського суду Запорізької області по справі №908/4247/14, тому вважає обґрунтованим звернення з заявою про вжиття заходів щодо забезпечення позову, оскільки існує небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі та неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів.

Розглянувши заяву позивача, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до приписів ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Однак, належних та допустимих доказів існування обставин, з якими положеннями ст.136 Господарського процесуального кодексу України пов'язують можливість вжиття заходів забезпечення позову позивачем не надано.

Відповідно до ч. 3 п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 “Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, аналіз приписів правових норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

За змістом абз. 7 ч. 1 ст.6 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання в Україні є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Відповідно до п. 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 “Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Відтак, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів Укрмашінвест” про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Крім того, згідно з ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За змістом ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість зупинення стягнення на підставі виконавчого документа за умови здійснення такого стягнення в безспірному порядку.

Натомість, як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову заявник просить суд зупинити стягнення на підставі наказу, який видано на виконання рішення суду за результатом розгляду судом позовних вимог та вирішення спору у справі, що не передбачено ст.137 ГПК України.

У відповідності до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов’язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов’язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Таким чином, рішення суду є обов’язковим до виконання та нормами чинного законодавства України не передбачено зупинення виконання рішення суду, за винятком того випадку, коли питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії вирішується судом касаційної інстанції у відповідності до ч.4 ст.294 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів Укрмашінвест” про забезпечення позову по справі № 905/1892/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів Укрмашінвест" до відповідача 1 - Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, відповідача 2 - Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" про визнання недійсною угоди про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів Укрмашінвест” про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов