РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.10.2018Справа № 910/9985/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І. О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Облтепло"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 834 691,58 грн,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 24.10.2018,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Облтепло" (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач, Залізниця) про стягнення заборгованості в розмірі 733 599,63 грн, пені в сумі 56 106,08 грн, інфляційних втрат в розмірі 32 455,64 грн, 3% річних в сумі 12 530,23 грн, що разом складає 834 691,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № ОД/БМЕС-17-798-НЮ від 29.06.2017 на технічне обслуговування котелень в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9985/18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2018 оголошено перерву в підготовчому засіданні у справі до 12.09.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2018 відмовлено в задоволенні поданої в підготовчому засіданні 29.08.2018 заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Облтепло" про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 30.10.2018 та відкладене підготовче засідання на 10.10.2018.

04.10.2018 через відділ автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярію) суду позивачем було подано клопотання про притягнення відповідача до відповідальності за зловживання процесуальними правами.

За наслідками судового засідання 10.10.2018 судом винесено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання позивача про притягнення до відповідальності за зловживання процесуальними правами, закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/9985/18 до судового розгляду по суті в судовому засіданні 24.10.2018.

Під час судового засідання представник відповідача повідомив про часткову сплату заявленої до стягнення суми боргу та надав відповідні платіжні доручення.

У свою чергу, представники Товариства, оскільки відповідачем частково сплачено суму боргу, подали до суду клопотання про відмову від частини позовних вимог, а саме щодо стягнення трьох процентів річних у розмірі 12 530,23 грн. У іншій частині позовні вимоги представники позивача просили задовольнити в повному обсязі та стягнути судові витрати.

Судом враховані приписи частини 2 статті 207 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якими передбачено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. Беручи до уваги, що часткова сплата суми боргу, заявленої до стягнення в межах даного позову була здійснена Залізницею 11.10.2018, 12.10.2018, 17.10.2018 та 19.10.2018, тобто після закриття підготовчого провадження суд дійшов висновку про наявність об'єктивних причин неможливості надання доказів сплати та заявлення клопотання про відмову від частини позовних вимог під час підготовчого провадження.

Відповідно статті 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», в особі начальника служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд регіональної філії «Одеська залізниця», як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Облтепло», як виконавцем, був укладений договір на технічне обслуговування № ОД/БМЕС-17-798-НЮ (далі - договір).

У подальшому 03.07.2017 між сторонами складена та підписана додаткова угода № 1 до договору, відповідно до якої преамбулу договору викладено в наступній редакції: «Замовник: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», яке має статус платника податку на прибуток підприємств на загальних підставах, в особі начальника виробничого підрозділу «Одеське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Маковського Сергія Борисовича та головного інженера виробничого підрозділу «Одеське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Лиманського Віталія Андрійовича, які діють на підставі довіреності від 27.06.2017 № 1392, з однієї сторони, та Виконавець: Товариство з обмеженою відповідальністю «Облтепло», що має статус платника податку на прибуток на загальних підставах, в особі директора Боброва А. С., що діє на підставі Статуту уклали цей договір про нижченаведене».

Згідно пункту 1.1 договору (у редакції додаткової угоди № 1) замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню послуг з технічного обслуговування газового обладнання котелень, що знаходиться на обліку виробничих підрозділів замовника - територіальних управлінь філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» ПАТ «Укрзалізниця», згідно з додатком № 1 до договору (загальний розрахунок вартості послуг з технічного обслуговування газового обладнання територіальних управлінь філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд»).

Види, обсяги та періодичність надання послуг, передбачених пунктом 1.1 цього договору, визначаються калькуляціями по кожному об'єкту (додатки №№ 2-55), які є невід'ємною частиною цього договору (пункт 1.2 договору).

Згідно пункту 1.3 та 1.4 договору (у редакції додаткової угоди № 3 від 28.12.2017) виконавець надає послуги з обслуговування газового обладнання за період липень - грудень 2017, січень 2018. Обсяги та періодичність обслуговування обладнання визначаються згідно з калькуляціями. Місце надання послуг: за адресами об'єктів замовника.

Вартість і витрати по наданню послуг, які виконує Товариство за договором, визначається на підставі калькуляцій та загального розрахунку вартості послуг з технічного обслуговування газового обладнання котелень територіальних управлінь філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» (додатки до договору №№ 1-55) та складає 1 074 276,97 грн з ПДВ, в тому числі ПДВ 20 % - 179 046,16 грн. Вартість і витрати по наданню послуг за липень-грудень 2017 року, які виконує Товариство за договором визначається на підставі калькуляцій та загального розрахунку вартості послуг з технічного обслуговування газового обладнання котелень територіальних управлінь філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» (додатки до договору №№ 1-55) та складає 923 914,05 грн з ПДВ, в тому числі ПДВ 20 % - 153 985,68 грн. Вартість і витрати по наданню послуг за січень 2018 року, які виконує Товариство за договором визначається на підставі калькуляцій та загального розрахунку вартості послуг з технічного обслуговування газового обладнання котелень територіальних управлінь філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» на 2018 рік (додатки до договору №№ 56-110) та складає 150 362,92 грн з ПДВ, в тому числі ПДВ 20 % - 25 060,49 грн (пункт 2.1 договору в редакції додаткової угоди № 3 від 28.12.2017).

Відповідно до пункту 2.2 договору оплата здійснюється протягом 30 календарних днів після підписання актів наданих послуг. Акти послуг підписуються щомісячно.

Згідно з пунктом 4.3 договору здача-приймання наданих послуг здійснюється сторонами за місцем надання послуг і оформлюється актом здачі-приймання. Від імені замовника (Залізниці) акти здачі-приймання наданих послуг мають право підписувати уповноважені особи виробничих підрозділів замовника, на балансі яких знаходиться обладнання, яке підлягає обслуговування.

У подальшому 05.09.2018 сторонами складена та підписана додаткова угода №2 до договору, умовами якої сторони погодили та визначили платників за договором - виробничий підрозділ: «Одеське територіальне управління», «Подільське територіальне управління», «Знам`янське територіальне управління», «Херсонське територіальне управління».

Судом встановлено, що протягом договірного періоду Товариством були надані, а відповідачем прийняті послуги з обслуговування газового обладнання. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи актами надання послуг, а саме: «Одеське територіальне управління» - № 264 від 31.10.2017, № 263 від 31.10.2017, № 262 від 31.10.2017, № 407 від 30.11.2017, № 616 від 31.12.2017, № 402 від 30.11.2017, № 401 від 30.11.2017, № 403 від 30.11.2017, № 404 від 30.11.2017, № 430 від 30.11.2017, № 400 від 30.11.2017, № 406 від 30.11.2017, № 399 від 30.11.2017, № 405 від 30.11.2017, № 573 від 31.12.2017, № 572 від 31.12.2017, № 575 від 31.12.2017, № 574 від 31.12.2017, № 617 від 31.12.2017, № 571 від 31.12.2017, № 577 від 31.12.2017, № 570 від 31.12.2017, № 576 від 31.12.2017, № 53 від 31.01.2018, № 54 від 31.01.2018, № 55 від 31.01.2018, № 56 від 31.01.2018, № 60 від 31.01.2018, № 52 від 31.01.2018, № 58 від 31.01.2018, № 51 від 31.01.2018, № 59 від 31.01.2018, № 57 від 31.01.2018; «Херсонське територіальне управління» - № 265 від 31.10.2017, № 260 від 31.10.2017, № 261 від 31.10.2017, № 411 від 30.11.2017, № 410 від 30.11.2017, № 412 від 30.11.2017, № 413 від 30.11.2017, № 408 від 30.11.2017, № 409 від 30.11.2017, № 618 від 31.12.2017, № 619 від 31.12.2017, № 620 від 31.12.2017, № 621 від 31.12.2017, № 622 від 31.12.2017, № 623 від 31.12.2017, № 68 від 31.01.2018, № 69 від 31.01.2018, № 70 від 31.01.2018, № 71 від 31.01.2018, № 72 від 31.01.2018, № 73 від 31.01.2018; «Знам`янське територіальне управління» - № 166 від 29.09.2017, № 186 від 29.09.2017, № 167 від 29.09.2017, № 185 від 29.09.2017, № 184 від 29.09.2017, № 173 від 29.09.2017, № 160 від 29.09.2017, № 171 від 29.09.2017, № 170 від 29.09.2017, № 169 від 29.09.2017, № 168 від 29.09.2017, № 162 від 29.09.2017, № 163 від 29.09.2017, № 161 від 29.09.2017, № 165 від 29.09.2017, № 164 від 29.09.2017, № 172 від 29.09.2017, № 183 від 29.09.2017, № 174 від 29.09.2017, № 197 від 29.09.2017, № 196 від 29.09.2017, № 193 від 29.09.2017, № 194 від 29.09.2017, № 195 від 29.09.2017, № 187 від 29.09.2017, № 188 від 29.09.2017, № 189 від 29.09.2017, № 198 від 29.09.2017, № 190 від 29.09.2017, № 191 від 29.09.2017, № 192 від 29.09.2017, № 272 від 31.10.2017, № 284 від 31.10.2017, № 273 від 31.10.2017, № 283 від 31.10.2017, № 282 від 31.10.2017, № 266 від 31.10.2017, № 279 від 31.10.2017, № 277 від 31.10.2017, № 276 від 31.10.2017, № 274 від 31.10.2017, № 275 від 31.10.2017, № 268 від 31.10.2017, № 269 від 31.10.2017, № 267 від 31.10.2017, № 271 від 31.10.2017, № 270 від 31.10.2017, № 278 від 31.10.2017, № 281 від 31.10.2017, № 280 від 31.10.2017, № 295 від 31.10.2017, № 294 від 31.10.2017, № 291 від 31.10.2017, № 292 від 31.10.2017, № 293 від 31.10.2017, № 285 від 31.10.2017, № 286 від 31.10.2017, № 287 від 31.10.2017, № 296 від 31.10.2017, № 288 від 31.10.2017, № 289 від 31.10.2017, № 290 від 31.10.2017, № 420 від 30.11.2017, № 434 від 30.11.2017, № 421 від 30.11.2017, № 433 від 30.11.2017, № 432 від 30.11.2017, № 414 від 30.11.2017, № 427 від 30.11.2017, № 425 від 30.11.2017, № 424 від 30.11.2017, № 423 від 30.11.2017, № 422 від 30.11.2017, № 416 від 30.11.2017, № 415 від 30.11.2017, № 419 від 30.11.2017, № 418 від 30.11.2017, № 426 від 30.11.2017, № 429 від 30.11.2017, № 428 від 30.11.2017, № 445 від 30.11.2017, № 444 від 30.11.2017, № 441 від 30.11.2017, № 442 від 30.11.2017, № 443 від 30.11.2017, № 435 від 30.11.2017, № 436 від 30.11.2017, № 437 від 30.11.2017, № 446 від 30.11.2017, № 438 від 30.11.2017, № 439 від 30.11.2017, № 440 від 30.11.2017, № 585 від 31.12.2017, № 586 від 31.12.2017, № 587 від 31.12.2017, № 588 від 31.12.2017, № 589 від 31.12.2017, № 590 від 31.12.2017, № 591 від 31.12.2017, № 592 від 31.12.2017, № 593 від 31.12.2017, № 594 від 31.12.2017, № 595 від 31.12.2017, № 596 від 31.12.2017, № 597 від 31.12.2017, № 598 від 31.12.2017, № 599 від 31.12.2017, № 600 від 31.12.2017, № 601 від 31.12.2017, № 602 від 31.12.2017, № 603 від 31.12.2017, № 604 від 31.12.2017, № 605 від 31.12.2017, № 606 від 31.12.2017, № 607 від 31.12.2017, № 608 від 31.12.2017, № 609 від 31.12.2017, № 610 від 31.12.2017, № 611 від 31.12.2017, № 612 від 31.12.2017, № 613 від 31.12.2017, № 614 від 31.12.2017, № 615 від 31.12.2017, № 74 від 31.01.2018, № 75 від 31.01.2018, № 76 від 31.01.2018, № 77 від 31.01.2018, № 78 від 31.01.2018, № 79 від 31.01.2018, № 80 від 31.01.2018, № 81 від 31.01.2018, № 82 від 31.01.2018, № 83 від 31.01.2018, № 84 від 31.01.2018, № 85 від 31.01.2018, № 86 від 31.01.2018, № 87 від 31.01.2018, № 88 від 31.01.2018, № 89 від 31.01.2018, № 90 від 31.01.2018, № 91 від 31.01.2018, № 92 від 31.01.2018, № 93 від 31.01.2018, № 94 від 31.01.2018, № 95 від 31.01.2018, № 96 від 31.01.2018, № 97 від 31.01.2018, № 98 від 31.01.2018, № 99 від 31.01.2018, № 100 від 31.01.2018, № 101 від 31.01.2018, № 102 від 31.01.2018, № 103 від 31.01.2018 та № 104 від 31.01.2018. Вказані акти підписані представниками обох сторін та містять будь-яких зауважень з боку Залізниці щодо якості та обсягів наданих послуг.

Оскільки Залізниця отримані послуги не оплатила, в неї виникла сума заборгованості, а саме: «Одеське територіальне управління» - за період з 30.11.2017-19.07.2018 в розмірі 113 390,39 грн, «Знам`янське територіальне управління» - за період 30.09.2017 - 19.07.2018 у розмірі 583 831,42 грн, «Херсонське територіальне управління» - за період 31.10.2017 - 19.07.2018 в розмірі 36 377,82 грн. Розмір наявної суми заборгованості також підтверджується долученими до матеріалів справи актами звірки взаємних розрахунків, складених, підписаних та кріплених печатками обох сторін.

З метою досудового врегулювання спору Товариство неодноразово зверталось до виробничих підрозділів з претензіями від 13.03.2018 та 13.04.2018, копії яких наявні в матеріалах справи разом із доказами направлення претензій.

Оскільки загальний розмір заборгованості, що становить 733 599,63 грн, не був сплачений відповідачем, Товариство звернулось із даним позовом до суду, в межах якого просило також стягнути з відповідача пеню, три проценти річних та суму інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. (частина 1 статті 903 ЦК України).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи відповідачем не здійснено оплату за надані Товариством та прийняті Залізницею послуги, надані протягом вересня 2017 року - січня 2018 року на суму 733 599,63 грн, а саме: «Одеське територіальне управління» - за період з 30.11.2017-19.07.2018 в розмірі 113 390,39 грн, «Знам`янське територіальне управління» - за період 30.09.2017 - 19.07.2018 у розмірі 583 831,42 грн, «Херсонське територіальне управління» - за період 31.10.2017 - 19.07.2018 в розмірі 36 377,82 грн.

При цьому, суд відзначає, якщо у договорі про надання послуг сторони визначили акт приймання-передачі виконаних робіт суттєвим елементом встановлених між ними правовідносин, то договір як джерело матеріального права у вирішенні спору підлягає застосуванню у повному обсязі згідно зі статтями 6, 11 ЦК України. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 08.04.2014 у справі №911/27/25/13-г.

Таким чином, складання актів надання послуг та підписання їх з боку обох сторін, свідчить про належне виконання з боку Товариства свого договірного обов'язку.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами 1 та 2 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що загальна сума вартості наданих позивачем послуг в розмірі 733 599,63 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, а строк виконання обов'язку оплати вартості наданих послуг станом на день розгляду вказаного спору настав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Товариства.

Разом з тим, судом розглянуті надані Залізницею платіжні доручення про сплату суми основного боргу на загальну суму 705 221,82 грн, а саме: № 1273489 від 12.10.2018 на суму 291 915,71 грн, № 755 від 12.10.2018 на суму 3 000,00 грн, № 763 від 19.10.2018 на суму 5 000,00 грн, № 1270320 від 17.10.2018 на суму 291 915,71 грн, № 1273283 від 11.10.2018 на суму 113 390,40 грн.

Беручи до уваги добровільне часткове виконання відповідачем своїх зобов'язань, суд дійшов висновку щодо відсутності предмета спору між сторонами по даній справі в частині стягнення суми боргу в розмірі 705 221,82 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що предмет спору між сторонами відсутній в частині стягнення боргу розміром 705 221,82 грн, суд вважає, що провадження у справі в частині стягнення 705 221,82 таким, що підлягає закриттю.

Разом з тим, оскільки матеріали справи не містять доказів сплати суми боргу в розмірі 28 377,81 грн, а Залізницею не надано доказів на спростування доводів позивача щодо стягнення суми збору, суд дійшов висновку про наявність підстав задоволення вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 28 377,81 грн з врахуванням закриття провадження в частині.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов'язку щодо своєчасного внесення оплати, Товариство також просило суд стягнути з відповідача 56 10,08 грн пені «Одеське територіальне управління» - за період з 30.11.2017-19.07.2018, «Знам`янське територіальне управління» - за період 30.09.2017 - 19.07.2018, «Херсонське територіальне управління» - за період 31.10.2017 - 19.07.2018.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з частиною 3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що за прострочення оплати за надані послуги замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Беручи до уваги викладені вище норми чинного законодавства та положення укладеного договору, суд здійснив перерахунок заявленої штрафної санкції та дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення пені в повному обсязі, а саме в розмірі 56 106,08 грн.

Крім того, позивач на підставі статті 625 ЦК України просив суд стягнути з відповідача 32 455,64 грн інфляційних втрат.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявленої суми, суд встановив, що заявлена позивачем до стягнення сума інфляційних втрат у розмірі 32 455,64 грн підлягає стягненню з відповідача.

Щодо заявлених до стягнення сум трьох процентів річних та клопотання про відмову від 12 530,23 грн трьох процентів річних суд відзначає наступне.

Частиною 1 статті 191 ГПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відмова позивача від позову в частині стягнення трьох процентів річних не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, відмова від позову є формою реалізації прав позивача, заява про відмову від позову підписана уповноваженими представниками Товариства, а відтак підлягає прийняттю судом.

У зв'язку з тим, що позивач з власної ініціативи письмовою заявою відмовився від вимоги про стягнення 12 530,23 грн трьох процентів річних і відмова прийнята господарським судом, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини 1 статті 231 ГПК України.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з положеннями статей 78, 79 ГПК кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, покладені в основу позову, а тому позовні вимоги, з урахуванням закриття провадження у справі в частині стягнення боргу в розмірі 705 221,82 грн та 12 530,23 грн трьох процентів річних, підлягають задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідача 28 377,81 грн основного боргу, 56 106,08 грн пені та 32 455,64 грн інфляційних втрат.

За приписами статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за результатами вирішення спору покладаються на відповідача. При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що за приписами частини 3 статті 130 ГПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. З системного аналізу викладеного суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача, сплаченої Товариством суми судового збору в розмірі 12 520,38 грн.

Керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 231-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження в справі № 910/9985/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Облтепло" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 705 221,82 грн та стягнення 12 530,23 грн трьох процентів річних закрити.

2. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Облтепло" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 116 939,53 грн задовольнити повністю.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03035, місто Київ, Шевченківський район, вулиця Льва Толстого, будинок 61; ідентифікаційний код 41149437) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Облтепло" (65026, Одеська область, місто Одеса, вулиця Приморська, будинок 3; ідентифікаційний код 38295616) 28 377,81 грн (двадцять вісім тисяч триста сімдесят сім гривень 81 копійку) основного боргу, 56 106,08 грн (п'ятдесят шість тисяч сто шість гривень 08 копійок) пені, 32 455,64 грн (тридцять дві тисячі чотириста п'ятдесят п'ять гривень 64 копійки) інфляційних втрат та 12 520,38 грн (дванадцять тисяч п'ятсот двадцять гривень 38 копійок) судового збору.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05.11.2018.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ