ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2018 р. Справа № 914/416/18

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Мирутенко О.Л., Скрипчук О.С.,

за участю секретаря судового засідання Олійник І.О.,

та представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача (скаржника) ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, вих.№402/10-1004 від 17 травня 2018 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 07 травня 2018 року (підписане 11.05.2018 року), суддя Бортник О.Ю.

у справі №914/416/18

за позовом ОСОБА_3 міськрайонного центру зайнятості, м. Самбір, Львівська область

до відповідача ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, м. Самбір, Львівська область

про стягнення 3 972,36 грн. повернення допомоги по безробіттю

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_3 міськрайонний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення 3 972, 36 грн. повернення допомоги по безробіттю, виплаченій ОСОБА_4

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі заяви гр. ОСОБА_4 від 01.11.2017 року наказом ОСОБА_3 міськрайонного центру зайнятості від 06.11.2017 №НТ171106 гр. ОСОБА_4 надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». В подальшому на підставі наказу ОСОБА_3 ОДПІ від 09.01.2018 №2-0 гр. ОСОБА_4 поновлено на посаді головного державного інспектора відділу обслуговування платників податків ОСОБА_3 ОДПІ з 04.10.2017 року та скасовано наказ від 04.10.2017 року №72-0 «Про звільнення з роботи ОСОБА_4В.». Позивач зазначає, що ст.ст.34, 35 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено право Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття стягувати з роботодавця суму виплаченого забезпечення та вартості наданих послуг безробітному у разі його поновлення на роботі за рішенням суду та обовязок роботодавця відшкодувати такі. Позивач вказує, що протягом перебування з 08.11.2017 року по 21.12.2017 року гр. ОСОБА_4 на обліку в ОСОБА_3 міськрайонному центрі зайнятості їй виплачено 7 599,29 грн. Зазначає, що він звертався до відповідача з претензією від 19.01.2018 року №140/07 про повернення коштів в сумі 7 599,29 грн., однак, відповідач здійснив повернення коштів лише в сумі 3 626,93 грн., відтак, невідшкодованими залишились 3 972, 36 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.05.2018 року у справі №914/416/18 позов задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 3 972, 36 грн.

Рішення суду мотивовано ст.ст.509, 526, 599 ЦК України, ст.ст.7, 31, 34, 35 «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.45 ЗУ «Про зайнятість населення». При задоволенні позову, суд виходив з того, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2017 року у справі №813/3984/17, яка набрала законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ від 04.10.2017 року №72-0 про звільнення з роботи ОСОБА_4 та поновлено останню на посаді головного державного інспектора відділу обслуговування платників податків ОСОБА_3 ОДПІ з 04.10.2017 року. На підставі ч.4 ст.35 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», згідно з якою у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, суд вказав про право позивача на відшкодування відповідачем суми виплаченої допомоги по безробіттю.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_3 обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області звернулась до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 07.05.2018 року у справі №914/416/18 та прийняти нове рішення про відмову в позові. Зокрема, зазначає, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2017 року у справі №813/3984/17, якою поновлено гр. ОСОБА_4 на роботі, також присуджено до стягнення з ОСОБА_3 ОДПІ на користь ОСОБА_4 8 418,23 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Посилаючись на п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», відповідно до якого, при присудженні до оплати за час вимушеного прогулу зараховується, зокрема, допомога по безробіттю, яку працівник мав в цей час, скаржник вказує, що отримання ОСОБА_4 допомоги по безробіттю та заробітної плати за час вимушеного прогулу, без урахування суми допомоги по безробіттю, є переплатою коштів для ОСОБА_3 ОДПІ.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29 травня 2018 року (колегією суддів у складі: ОСОБА_5 (головуючий суддя), ОСОБА_6, ОСОБА_7С.) відкрито апеляційне провадження у справі №914/416/18.

11 червня 2018 року від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (вих.№934/01-18 від 07 червня 2018 року).

Ухвалою суду від 12 червня 2018 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 09 липня 2018 року.

Ухвалою суду від 09 липня 2018 року розгляд справи відкладено на 23 липня 2018 року.

У звязку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Марка Р.І., судове засідання 23 липня 2018 року не відбулося.

У звязку з перебуванням у відпустці головуючого судді Марка Р.І., розпорядженням в.о. керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду №38 від 07 серпня 2018 року призначено повторний автоматизований розподіл справи №914/416/18.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 серпня 2018 року справу №914/416/18 розподілено колегії суддів у складі: ОСОБА_8 (головуючий суддя), ОСОБА_6, ОСОБА_7

У звязку з перебуванням у відпустці членів колегії суддів Желіка М.Б. та Костів Т.С., розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду №419 від 08 серпня 2018 року призначено автоматизовану заміну складу колегії суддів у справі №914/416/18.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2018 року справу №914/416/18 розподілено колегії суддів у складі: ОСОБА_8 (головуючий суддя), ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Ухвалою суду від 10 серпня 2018 року розгляд справи призначено на 28 серпня 2018 року.

У звязку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Малех І.Б., судове засідання 28 серпня 2018 року не відбулося.

Ухвалою суду від 05 вересня 2018 року розгляд справи призначено на 09 жовтня 2018 року.

Разом з тим, Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №454/2017 Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах ліквідовано Львівський апеляційний господарський суд та утворено Західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську та Чернівецьку області, з місцезнаходженням у місті Львові.

Згідно з ч.6 ст.147 Закону України Про судоустрій та статус суддів у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, повязані зі здійсненням таким судом повноважень, судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

В газеті Голос України №185 (6940) від 03 жовтня 2018 року опубліковано повідомлення про початок роботи Західного апеляційного господарського суду з 03 жовтня 2018 року.

Судді Львівського апеляційного господарського суду переведені до Західного апеляційного господарського суду Указом Президента України від 28 вересня 2018 року №295/2018.

Відповідно до частин 5, 7 ст.31 ГПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2018 року справу №914/416/18 розподілено колегії суддів у складі: ОСОБА_11 (головуючий суддя), судді: Мирутенко О.Л. та Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2018 року справу №914/416/18 прийнято до провадження колегією суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Якімець Г.Г., суддів: Мирутенко О.Л. та Скрипчук О.С., а також призначити до розгляду в судовому засіданні на 30 жовтня 2018 року.

В судове засідання 30 жовтня 2018 року зявилися представники сторін.

Представник відповідача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 07.05.2018 року у справі №914/416/18 та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу. Зокрема, зазначав, що у звязку з поновленням ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області безробітної ОСОБА_4 на роботі з 04 жовтня 2017 року, відповідно до вимог п.4 ст.35 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_4 в розмірі 3 972,36 грн. підлягає стягненню з роботодавця відповідача у справі.

Суд, заслухавши пояснення обох сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 01 листопада 2017 року гр. ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_3 міськрайонного центру зайнятості з заявою про надання їй статусу безробітного.

Згідно з витягу з наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_4 наказом ОСОБА_3 міськрайонного центру зайнятості від 06.11.2017 року №НТ171106 ОСОБА_4 надано статус безробітного.

Відповідно до наказу від 08.11.2017 року №НТ171108 ОСОБА_4 призначено допомогу по безробіттю та розпочато її виплату з 08 листопада 2017 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі №813/3984/17 задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано протиправним та скасовано наказ ОСОБА_3 ОДПІ №72-О від 04 жовтня 2017 року про звільнення ОСОБА_4 з посади головного державного інспектора відділу обслуговування платників податків ОСОБА_3 ОДПІ, поновлено з 04 жовтня 2017 року ОСОБА_4 на посаді головного державного інспектора відділу обслуговування платників податків ОСОБА_3 ОДПІ, присуджено до стягнення з ОСОБА_3 ОДПІ на користь ОСОБА_4 8 418,23 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відрахуванням податків, зборів та обовязкових платежів. В частині поновлення ОСОБА_4 на посаді та стягнення на користь останньої 6 022,49 грн. середнього заробітку, постанову допущено до негайного виконання.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року в адміністративній справі №813/3984/17 залишено без змін.

Наказом ОСОБА_3 ОДПІ №2-0 від 09 січня 2018 року гр. ОСОБА_4 поновлено на посаді головного державного інспектора відділу обслуговування платників ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області з 04 жовтня 2017 року та скасовано наказ ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 04 жовтня 2017 року №72-О «Про звільнення з роботи» ОСОБА_4

09 січня 2018 року ОСОБА_4 подала до ОСОБА_3 міськрайонного центру зайнятості заяву, до якої долучила постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі №813/3984/17 та наказ про поновлення на роботі від 09.01.2018 року №2-0.

Відповідно до додатку до персональної картки ОСОБА_4 «Нарахування допомоги по безробіттю та платежі» та довідки ПАТ «Кредобанк» (вих.№170-13078/18 від 28.03.2018 року) ОСОБА_4 виплачено 7 599,29 грн. допомоги по безробіттю за період перебування її на обліку в ОСОБА_3 МРЦ (06.12.2017 року 3 626,98 грн.; 13.12.2017 року 1381,69 грн.; 26.12.2017 року 863,56 грн.; 05.01.2018 року 1 727,11 грн.).

23 січня 2018 року позивач надіслав відповідачу претензію від 19.01.2018 року №140/07 про відшкодування матеріального забезпечення у розмірі 7 599,29 грн., виплаченого поновленій на роботі гр. ОСОБА_4.

31 січня 2018 року відповідачем частково сплачено позивачу кошти у сумі 3 626,93 грн. Відтак, неповерненою залишається сума 3 972,36 грн., яку просить стягнути позивач з відповідача.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року №1533-III.

Відповідно до п.1 ст.1 вказаного вище Закону загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі страхування на випадок безробіття) це система прав, обовязків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття (п.8 ч.1 ст.1 Закону).

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.45 ЗУ «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі постанови Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі №813/3984/17 наказом ОСОБА_3 ОДПІ від 09.01.2018 року №2-0 ОСОБА_4 поновлено на посаді головного державного інспектора відділу обслуговування платників ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області з 04.10.2017 року та скасовано наказ ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 04.10.2017 року №72-О «Про звільнення з роботи» ОСОБА_4

Пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону № 1533-III встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Частиною 1 статті 34 Закону №1533-III передбачено, що Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до ч.4 ст.35 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, положеннями статей 34, 35 Закону передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Матеріалами справи підтверджено, що під час перебування гр. ОСОБА_4 на обліку в ОСОБА_3 МРЦ протягом періоду з 08 листопада 2017 року (наказ про призначення допомоги по безробіттю від 08 листопада 2017 року №НТ171108) по 09 січня 2018 року (наказ про припинення виплати допомоги по безробіттю від 09 січня 2018 року №НТ 190109) їй виплачено 7 599,29 грн. допомоги по безробіттю, з яких відповідачем повернено 3 626,93 грн.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що отримання ОСОБА_4 допомоги по безробіттю та заробітної плати за час вимушеного прогулу, присудженої постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі №813/3984/17, без урахування суми допомоги по безробіттю, є передплатою коштів для ОСОБА_3 ОДПІ, проте, такі доводи скаржника відхиляються апеляційним судом з огляду на наступне:

Дійсно, в абз.2 п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», на який посилається скаржник, розяснено, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Тобто, з наведеного пункту вбачається, що зменшується оплата за час вимушеного прогулу, в тому числі, на отриману допомогу по безробіттю, а не навпаки така допомога на суму оплати за час вимушеного прогулу. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 липня 2018 року у справі №914/1875/17.

Крім того, як вірно вказав суд першої інстанції, стягнення грошових коштів за вимушений прогул та стягнення виплаченого забезпечення в силу Закону, не є одним і тим же видом юридичної відповідальності.

Вартість соціальної допомоги по безробіттю, стягнення якої є предметом даного позову, виплачена ОСОБА_3 міжрайонним центром зайнятості гр. ОСОБА_4, підлягає відшкодуванню відповідачем в порядку, встановленому ст.34, ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а виплати, здійснені ОСОБА_3 ОДПІ ОСОБА_4 на підставі рішення суду, - в порядку ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю, є сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тобто види юридичної відповідальності відповідача перед позивачем та перед гр. ОСОБА_4, є різними, що не суперечить приписам ст.61 Конституції України.

Пред'явлення гр. ОСОБА_4 позову про поновлення її на роботі, не позбавляло останню права на отримання допомоги по безробіттю до моменту поновлення на роботі за рішенням суду, а тому не звільняє відповідача від обов'язку компенсувати вартість фактично здійснених гр. ОСОБА_4 соціальних виплат на підставі ч.4 ст.35 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за період з моменту реєстрації останньої, як безробітної до зняття з обліку внаслідок поновлення її на роботі.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Беручи до уваги наведені вище обставини, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відтак, доводи апеляційної скарги є безпідставними та такі не спростовують висновків місцевого господарського суду про підставність та обґрунтованість позовних вимог.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Львівської області від 07 травня 2018 року у справі №914/416/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Матеріали справи №914/416/18 повернути до Господарського суду Львівської області.

Повну постанову складено 01.11.2018 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Мирутенко О.Л.

Суддя Скрипчук О.С.