РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.10.2018Справа № 910/11214/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс"

про стягнення 95 813,50 грн.

Представники сторін:

від позивача Лисяк В.О. (довіреність № б/н від 25.05.18)

від відповідача Майструк Є.С. (довіреність № б/н від 19.03.18)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" (далі - відповідач) про стягнення 95 813,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виявленням позивачем невідповідності маси вантажу, зазначеної в накладній № 40287567, фактичній масі вантажу у вагоні № 60420684, що є підставою для нарахування штрафу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.08.2018 відкрито провадження у справі № 910/11214/18 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 25.09.2018.

25.09.2018 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав: в порушення вимог пункту 10 Правил складання актів, комерційні акти,с кладені позивачем не містять підпису начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи), що свідчить про відсутність у матеріалах справи належних доказів невідповідності маси вантажу у залізничній накладній. На залізничній станції П'ятихатки Придніпровської залізниці позивачем здійснено зважування спірного вагону, однак при цьому ні в акті загальної форми, ні в комерційному акті не зазначено, чи здійснювалося розчеплення вагонів, чи проводилось зважування в статичному режимі, що є обов'язковою умовою при зважуванні чорних металів.

У судове засідання 25.09.2018 з'явився представник позивача.

У судовому засіданні 25.09.2018 суд, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про відмову в його задоволенні, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що останній не може бути присутній у судовому засіданні.

У судовому засіданні 25.09.2018 представник позивача підтримав подане разом з позовною заявою клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.09.2018 відхилено клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" про відкладення розгляду справи, задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18.10.2018.

У підготовчому засіданні 18.10.2018 позивач надав відповідь на відзив, у якій заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві.

У підготовчому засіданні 18.10.2018 представники позивача і відповідача надали суду письмові заяви про надання згоди розпочати розгляд справи по суті в день закінчення підготовчого засідання.

Частиною 6 статті 183 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Заслухавши пояснення представників сторін, за результатами підготовчого засідання суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/11214/18 до судового розгляду по суті у той самий день (після закінчення підготовчого засідання), про що судом постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

31.03.2018 зі станції відправлення Кропивницький Одеської залізниці товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" відправило на станцію Роя Донецької залізниці на адресу ТОВ "Електросталь-Курахово" вантаж "Брухт чорних металів, не навалом, вид 510" у вагоні № 60420684, що підтверджується залізничною накладною № 40287567.

Відповідно до залізничної накладної № 40287567, провізна плата за вагон становить 19 162,70 грн.

Як стверджує позивач, при проходженні вагону через станцію П'ятихатки Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 "Про затвердження Статуту залізниць України" (далі - Статут), позивачем здійснено перевірку маси вантажу та виявлено, що маса вантажу у вагоні № 60420684, не відповідає масі, вказаній відповідачем у накладній.

Про невідповідність у перевізному документі маси вантажу на станції П'ятихатки Придніпровської залізниці складено комерційний акт № 456809/10 від 06.04.2018.

З комерційного акту № 456809/10 від 06.04.2018 вбачається, що під час контрольного зважування вагона № 60420684 на справних 150 т. вагонних вагах ст. П'ятихатки, держ. повірка 25.10.2017 встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною в накладній масою на 4400 кг. Результат переважування зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено правила перевезення вантажу та Статуту залізниць України, зокрема щодо внесення відомостей у накладну, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 95 813,50 грн. за невірно зазначену масу вантажу.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 2 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до ст. 3 Статуту залізниць України, дія цього Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Нормами статті 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно зі ст. 30 Статуту залізниць України завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них здійснюється відправниками та одержувачами. Залізниці можуть брати на себе виконання вантажних робіт за договорами з відправниками або одержувачами.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі недостачі норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих Міністерством юстиції України за № 861/5082 від 24.11.2000 відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Як встановлено судом, відповідач, як вантажовідправник вантажу зі станції відправлення Кропивницький Одеської залізниці у вагоні № 60420684, не вірно вказав у залізничній накладній № 40287567 масу вантажу, про що складено акт загальної форми № 2135 та комерційний акт № 456809/10 від 06.04.2018.

Зокрема, перевіркою встановлено, що брутто вагона 85600 кг, тара вагона з накладної 25000 кг, по накладній маса нетто 65000 кг, фактична маса нетто 60600, що менше маси нетто, вказаної у накладній на 4400 кг. Вантаж накритий листами заліза, маркований, маркування не порушене. Вагон бездверний. Прибув з охороною, зданий під охорону.

Як вбачається з Розділу "Д" комерційного акту№ 456809/10 від 06.04.2018, останній підписаний заступником ДС Ковальовим І.О., агентом з розшуку вантажів Бичко Т.М. та приймальником поїздів Федоровим О.Л.

Пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138), якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у п'ятикратному розмірі провізної плати згідно зі статтею 118 цього Статуту, при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Стаття 118 Статуту залізниць України передбачає, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

Вищий господарський суд України у роз'ясненнях від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" зазначив, що у розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями. У застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Факт неправильного зазначення відповідачем маси вантажу засвідчений належним чином комерційним актом та актом загальної форми.

При цьому, твердження відповідача на те, що комерційний акт не містить підпису начальника вантажного району, а тому не є належним доказом, відхиляються судом, оскільки згідно наданої позивачем довідки по станції П'ятихатки Придніпровської залізниці згідно штатного розкладу така посада відсутня.

Відповідно до п. 10 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційний акт повинні підписати три працівники залізниці.

Судом встановлено, що спірний комерційний акт підписано уповноваженими особами, зокрема, заступником ДС Ковальовим І.О., агентом з розшуку вантажів Бичко Т.М. та приймальником поїздів Федоровим О.Л., з огляду на що вказаний акт є належним доказом на підтвердження факту невірного зазначення відповідачем назви вантажу.

При цьому, право на підписання вказаними особами спірного комерційного акту підтверджується посадовою інструкцією Ковальова Івана Олександровича, як заступника начальника станції, робочою інструкцією Бичко Т.М., робочою інструкцією Федорова О.Л.

Отже, факт невідповідності маси вантажу проти зазначених даних у накладній та відсутність ознак втрати або пошкодження вантажу під час перевезення встановлений згаданим вище комерційним актом.

Щодо тверджень відповідача про те, що на залізничній станції П'ятихатки Придніпровської залізниці позивачем здійснено зважування спірного вагону, однак при цьому ні в акті загальної форми, ні в комерційному акті не зазначено, чи здійснювалося розчеплення вагонів, чи проводилось зважування в статичному режимі, що є обов'язковою умовою при зважуванні чорних металів, то суд зазначає, що вказані доводи спростовуються наданою позивачем довідкою № 102 начальника станції Зубчинською О.Д.

Зі змісту накладної № 40287567 вбачається, що провізна плата становить 19 162,70 грн.

Відповідно до розрахунку позивача, штраф за невірно зазначену масу вантажу, нарахований відповідно до ст. 118 Статуту залізниць, становить суму 95 813,50 грн. (19 162,70 грн. х 5 = 95 813,50 грн.).

Розрахунок штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 95 813,50 грн. є арифметично вірним.

Щодо інших тверджень, викладених у відзиві, то вони не спростовують доводів що правомірності та обґрунтованості позовних вимог.

Крім того, суд зазначає, що згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України на кожну із сторін покладений обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 95 813,50 грн. оскільки, зазначення відповідачем невірної маси вантажу підтверджується матеріалами справи, розмір штрафу відповідає вимогам положень Статуту та фактичним обставинам справи.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" (03087, м. Київ, вул. Пітерська, буд. 5-А, ідентифікаційний код 36559147) на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, проспект Д. Яворницькго, буд. 108, ідентифікаційний код ВП 40081237) 95 813,50 грн. (дев'яносто п'ять тисяч вісімсот тринадцять грн. 50 коп.) штрафу та 1 762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) витрати по сплаті судового збору

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.10.2018.

Суддя О.Г. Удалова