ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

31.10.2018

Справа №910/10692/18

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївський хлібзавод №1”

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Фудмережа”

про

стягнення 5581,60 грн

Cуддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Миколаївський хлібзавод №1” звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Фудмережа” 5581,60 грн, з яких: 4844,75 грн основного боргу, 566,84 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 170,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки № від 09.06.2016 в частині здійснення розрахунків за поставлений позивачем товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2018 відкрито провадження у справі №910/10692/18, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) – протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив – протягом п’яти днів з дня отримання відзиву на позов.

05.09.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

Обґрунтовуючи зазначене клопотання заявник вказує на те, що в п.10.2 укладеного між сторонами договору поставки № від 09.06.2016 контрагенти дійшли згоди про розгляд усіх спорів та розбіжностей, що виникають з цього договору, у постійно діючому Третейському суді при товарній біржі "Київська Універсальна Біржа", за адресою: м.Київ, Залізничне шосе, 57, рішення якого є остаточними і обов'язковими для обох сторін, і оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених Законом України "Про третейські суди", у зв’язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю “Фудмережа” наполягає на вирішенні спору саме третейським судом.

17.09.2018 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, в яких Товариство з обмеженою відповідальністю “Миколаївський хлібзавод №1” зазначило про те, що за умови відсутності у позивача волевиявлення на звернення до третейського суду чинне законодавство України жодним чином не позбавляє його конституційного права на звернення з відповідним позовом до господарського суду, а крім того, за твердженнями позивача, враховуючи, що укладений між сторонами договір припинив свою дію 31.12.2017, то третейське застереження, як невід’ємна частина цього договору, теж втратило чинність внаслідок чого сторони не зобов’язані звертатись до третейського суду за захистом своїх прав.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Фудмережа” про залишення позову без розгляду, господарський суд зазначає наступне.

09.06.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївський хлібзавод №1”, як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудмережа", як покупцем, було укладено договір поставки №, за умовами п.1.1 якого, постачальник зобов'язується поставляти товар по цінам і в асортименті, вказаними в специфікації, разом з товарносупровідною документацією, відповідно до поданих покупцем замовлень, а покупець зобов'язується приймати такі товари та оплачувати.

Згідно із п.9.1 цього ж договору, договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2016. Припинення дії договору не звільняє сторони від виконання всіх своїх зобов'язань, передбачених договором, і не виконаних на момент припинення дії договору, а також від відповідальності за невиконання таких зобов'язань, в тому числі і зобов'язань пов'язаних з поверненням товару згідно умов даного договору.

Договір вважається пролонгованим на один календарний рік, якщо кожна із сторін не попередила іншу сторону про припинення його дії за один календарний місяць до закінчення зазначеного терміну (п.9.2 означеного правочину).

Пунктом 10.2 договору поставки № від 09.06.2016 сторони погодили, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст.5 Закону України "Про третейські суди" домовляються про те, що всі спори, розбіжності та вимоги, що виникають з договору чи у зв’язку з ним, підлягають розгляду і вирішенню у постійно діючому Третейському суді при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа", за адресою: м.Київ, Залізничне шосе, 57, рішення якого є остаточними і обов'язковими для обох сторін, і оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених Законом України "Про третейські суди". Сторони погодили, що в процесі розгляду та вирішення спорів буде застосовуватися Регламент Третейського суду при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа". Правом, що регулює даний договір є матеріальне право України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст.2 ч. 1 ст.5 Закону України "Про третейські суди" третейською угодою є угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом; юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законодавством. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Згідно з ч.ч.1, 4, 9 ст.12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена, зокрема, шляхом обміну листами. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Виходячи зі змісту ст.ст.627, 629 Цивільного кодексу України, сторони є вільними, зокрема, в укладенні договорів, визначенні їх умов, а укладений договір є обов'язковим до виконання його сторонами.

За правилами ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, підписавши договір поставки № від 09.06.2016, в якому міститься третейське застереження, позивач фактично погодився з передбаченим в ньому порядком вирішення спорів, що виникають за вказаним договором.

Статтею 6 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов'язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; 8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; 9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин; 10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; 11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; 13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За змістом ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" заборгованості за договором поставки № від 09.06.2016, а отже, за висновками господарського суду, даний спір може бути розглянутий третейським судом.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

З наведеного вбачається, що господарський суд, до якого подано позов з питання, що є предметом третейської угоди, залишає позов без розгляду у випадку, якщо від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання відповідача, в якому він просив суд залишити позов без розгляду з огляду на третейське застереження, яке міститься в договорі поставки надійшло до канцелярії суду 05.09.2018, тобто до початку розгляду справи по суті відповідно до вимог ч.2 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, якою унормовано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Заяв щодо суті спору відповідач до Господарського суду міста Києва не подавав.

Також, за висновками суду, передбачене в п.10.2 договору поставки третейське застереження відповідає вимогам діючого законодавства, а обставин, з якими закон пов'язує визнання третейської угоди недійсною, судом не встановлено.

Щодо тверджень позивача про втрату чинності третейським застереженням внаслідок припинення дії договору 31.12.2017, то суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів припинення дії договору поставки № від 09.06.2016 в контексті п.9.2 означеного правочину, а крім того, оскільки спірні правовідносини мали місце протягом дії договору поставки та у зв’язку з ним, то на них в будь-якому випадку розповсюджується третейська угода сторін, погоджена останніми в п.10.2 договору поставки.

Крім цього, як встановлено судом, постійно діючий Третейський суд при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа" зареєстрований в установленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 26.12.2006 №024-2006, виданим Головним управлінням юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України та витягом з Єдиного реєстру громадських формувань, відомості з якого є відкритими, а отже угода про передачу даного спору на вирішення третейського суду може бути виконана.

Рішенням Конституційного Суду України №1-рп/2008 від 10.01.2008 в справі №1-3/2008 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) встановлено, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських відносин може бути переданий його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків встановлених законом (статтею 17 ЦПК України, статтею 12 ГПК України, статтею 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч.5 ст.55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.2 ст.22, ст.64 Конституції України). Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

При цьому, рішення третейського суду, який діє відповідно до Закону України "Про третейські суди", можуть бути оскаржені до господарського суду з огляду на підстави, визначені чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Правосуддя - це самостійна галузь державної діяльності, яку суди здійснюють шляхом розгляду і вирішення в судових засіданнях в особливій, встановленій законом процесуальній формі цивільних, кримінальних та інших справ (пункт 3 мотивувальної частини ухвали Конституційного Суду України від 14.10.1997 у справі № 44-з).

Згідно з приписами ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 02.11.2004 у справі № 15-рп/2004). Тому в контексті ст.55 Конституції України органи судової влади можуть здійснювати функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону України "Про третейські суди", є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного ч.5 ст. 55 Конституції України.

При цьому, як зазначено у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) у справі № 1-3/2008 від 10.01.2008, третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування, але жодна особа не може бути позбавлена права на звернення до державного суду за захистом своїх прав.

Таким чином, за висновками суду, контрагенти за договором поставки № від 09.06.2016 вільно обрали спосіб та реалізували за взаємною згодою своє право на захист порушеного права у незаборонений чинним законодавством України спосіб.

Враховуючи наведене, а також те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудмережа", з посиланням на п.10.2 договору поставки № від 09.06.2016, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, про що останнім подано відповідне клопотання до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду з підстави, викладеної у п.7 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.

Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету (ч.2 ст.226 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу на те, що за приписами п.4 ч.1 ст.7 Закону України “Про судовий збір” сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Отже, виходячи з того, що у даному випадку позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївський хлібзавод №1” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Фудмережа” про стягнення 5581,60 грн, підлягає залишенню без розгляду на підставі п.7 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, сплачена сума судового збору підлягає поверненню за умови надходження клопотання особи, яка його сплатила.

Керуючись приписами ст.ст.226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариство з обмеженою відповідальністю “Миколаївський хлібзавод №1” звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Фудмережа” 5581,60 грн залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п.17.5 п.17 Розділу XI “Перехідні положення” Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом 10 днів з дня підписання даної ухвали.

Суддя Ю.М.Смирнова