номер провадження справи 18/88/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2018 справа № 908/1488/17

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом фізичної особи-підприємця Осипенка Олександра Валентиновича (адреса реєстрації: 72131, АДРЕСА_2; поштова адреса: 69071, АДРЕСА_1)

до відповідача Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Приазовського району Запорізької області (72401, Запорізька область, Приазовський район, смт. Приазовське, вул. Покровська, буд. 5-а)

про стягнення 200000,00 грн. заборгованості по орендній платі

господарський суд Запорізької області у складі судді Носівець В.В.

при секретарі судового засідання Чубар М.В.

учасники справи:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Розглядається позов про стягнення 200000,00 грн. заборгованості по орендній платі за договором оренди нежитлового приміщення б/н від 01.01.2016.

Ухвалою суду від 20.07.2017 порушено провадження у справі № 908/1488/17, присвоєно справі номер провадження 18/88/17, судове засідання призначене на 09 серпня 2017 року; у судовому засіданні 09.08.2017 оголошувалась перерва до 14.08.2017. Ухвалою від 14.08.2017 розгляд справи відкладався на 21.09.2017, строк вирішення спору продовжувався. У зв'язку з перебуванням судді Носівець В.В. з 13.09.2017 по 26.09.2017 на лікарняному, розгляд справи, призначений на 21.09.2017, не відбувся. Ухвалою суду від 27.09.2017 розгляд справи призначений на 04.10.2017. Ухвалою суду від 04.10.2017 у справі № 908/1488/17 провадження по справі зупинено, надіслано копії матеріалів справи до Приазовського відділення поліції Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області для проведення перевірки.

Ухвалою від 03.07.2018 провадження у справі № 908/1488/17 поновлено з 03.07.2018, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 31.07.2018; ухвалою суду від 24.07.2018 підготовче засідання перенесено на 06.08.2018; ухвалою від 06.08.2018 строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 18.09.2018.

У зв'язку з перебуванням судді Носівець В.В. з 11.09.2018 на лікарняному, судове засідання, призначене на 18.09.2018 не відбулося, на адресу сторін направлено повідомлення про неможливість проведення судового засідання та перенесення судового засідання на 09.10.2018; ухвалою суду від 08.10.2018 підготовче засідання призначено на 09.10.2018; ухвалою від 09.10.2018 підготовче провадження закрито, розпочато розгляд справи по суті, судове засідання призначене на 24.10.2018.

В судовому засіданні 24.10.2018 прийняте рішення.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Позовні вимоги вмотивовані наступним: 01.01.2016 Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Приазовського району Запорізької області та ФОП Осипенком Олександром Валентиновичем укладено договір оренди б/н від 01.01.2016. Фактичне передання приміщення в користування відповідачу підтверджується актом приймання-передачі від 01.01.2016, який підписано сторонами договору. За доводами позивача, відповідач використовує нежитлове приміщення за адресою: смт. Приазовське, вул. Леніна, 5-а, проте, не сплачує орендну плату за орендоване майно та жодним чином не реагує на звернення власника об'єкту нерухомого майна щодо сплати орендної плати за орендоване майно. Заборгованість відповідача з орендної плати по договору перед позивачем за період з 01.01.2016 по 30.04.2017 становить 200000,00 грн. У зв'язку з несплатою відповідачем в добровільному порядку 200000,00 грн. заборгованості з орендної, позивач звернувся з позовом до суду. Посилаючись на приписи ст.ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, позивач просив позов задовольнити.

Витребуваних ухвалою від 06.08.2018 додаткових пояснень та доказів від позивача не надходило.

Як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали про поновлення провадження у даній справі 10.07.2018 отримано особисто позивачем, повноважний представник позивача був присутній у судовому засіданні 06.08.2018, повідомлений про оголошення перерви у підготовчому засіданні на 18.09.2018. Направлена на адресу позивача копія ухвали про призначення судового засідання на 24.10.2018 до суду не поверталась.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що на момент укладення договору оренди Осипенко О.В. не був зареєстрований як фізична особа-підприємець і не мав право на укладення договору саме в якості фізичної особи-підприємця. Вважає, що спір підлягає розгляду судом загальної юрисдикції. Крім того вказав, що позивач до позовної заяви надав екземпляр договору оренди, який не є автентичним. Повідомив, що оригінал цього договору долучений до матеріалів кримінального провадження № 0000425 від 28.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України. За доводами відповідача, в наданому позивачем договорі оренди, з метою уникнення необхідності його нотаріального посвідчення, виправлений строк дії договору - з 01.01.2016 до 30.12.2018, тоді як п. 7.1 Договору оренди визначено, що він діє до 30.12.2019. Оскільки спірний договір оренди укладений без його нотаріального посвідчення, відповідач вважає його нікчемним та таким, що не створює правових наслідків.

Крім того, відповідачем 20.07.2018 заявлено клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що 05.08.2014 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відомості про припинення підприємницької діяльності позивача, повторно позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 27.01.2016 та 15.03.2018 його підприємницька діяльність знов припинена.

Розглянувши зазначене клопотання, суд його відхилив як необґрунтоване, оскільки на час звернення з даним позовом до суду позивач мав статус фізичної особи-підприємця.

Зважаючи на належне повідомлення всіх учасників процесу про розгляд справи, суд вирішив за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору, за відсутністю в судовому засіданні представників позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Підставою заявленого позову є договір, укладений 01.01.2016 фізичною особою-підприємцем Осипенко Олександром Валентиновием (орендодавцем, позивачем у справі) та Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Приазовського району Запорізької області (орендарем, відповідачем у справі) договір оренди нежитлового приміщення (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 504 метрів квадратних, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Цільове призначення використання вказаного приміщення - адміністративна будівля.

За визначенням п. 3.6 Договору, орендар зобов'язався своєчасно вносити орендну плату на рахунок орендодавця.

Пунктом п. 4.1 Договору погоджено, що за зазначене приміщення орендарем сплачується договірна орендна плата із розрахунку 12500,00 грн. на місяць з 01.01.2016.

Відповідно до п. 4.3 Договору орендар зобов'язується раз у шість місяців перераховувати на розрахунковий рахунок орендодавця суму орендної плати, згідно рахунку-фактури орендодавця. Оплата здійснюється в національній валюті України.

Пунктом 7.1 Договору визначено, що цей договір діє з 01 січня 2016 року до 30 грудня 2018 року.

В акті приймання-передачі зазначаються дата та місце складання акта, найменування та площа об'єкта оренди, його санітарний та технічний стан, стан інженерних комунікацій, обладнання, показники засобів обліку (п. 4.3 Договору).

Сторонами підписано Акт прийому-передачі приміщення від 01.01.2016, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у довгострокове платне користування нежитлове приміщення площею 504 кв. м., претензії щодо технічного стану приміщення у орендаря відсутні. Недоліків щодо стану об'єкта, які перешкоджають його використанню, не виявлено.

Відсутність оплати орендних платежів стала підставою для звернення з даним позовом про стягнення з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Приазовського району Запорізької області заборгованості.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини... Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Пунктом 1 статті 193 Господарського Кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в ст. 526 Цивільного кодексу України.

За своєю правовою природою Договір, невиконанням умов якого відповідачем обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, є договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 793 ЦК України (в редакції на день оформлення Договору оренди), договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 794 ЦК України визначено, що право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підставою заявлених позовних вимог позивач вказує порушення умов договору оренди нежитлового приміщення № б/н від 01 січня 2016 року, за умовами п. 7.1 якого строк дії договору визначено з 01.01.2016 по 30.12.2018, тобто на 2 роки 11 місяців і 30 днів, що не вимагає нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Відповідач в спростування заявлених позовних вимог зазначив про внесення позивачем виправлень до п. 7.1 Договору щодо строку його дії та вказав, що в аутентичному договорі оренди визначено строк - до 30.12.2019. Щодо неможливості надання для огляду оригіналу спірного договору відповідач пояснив, що оригінал договору оренди нежитлового приміщення між ТЦСО та ФОП Осипенко О.В. долучений до матеріалів кримінального провадження № 0000425 від 28.07.2017 в якості речового доказу.

Суду наданий витяг з кримінального провадження № 0000425, відповідно до якого 28.07.2017 від ОСОБА_3 до Приазовського відділення поліції Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області надійшла заява в порядку ч. 1 ст. 358 КК України. Фабула заяви: у 2016 році невстановлена особа, знаходячись в смт. Приазовське Запорізької області, підробила договір оренди між ФОП Осипенко О.В. та ТЦСО (надання соціальних послуг) Приазовського району, який 20.07.2017 було надано до господарського суду Запорізької області, дата внесення до ЄРДР 28.07.2017.

На запит господарського суду прокурор у кримінальному провадженні Приазовського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури Остратюк Т.В. та слідчий Приазовського відділення поліції Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області О.С. Пташинська-Коноваленко надіслали належним чином завірені копії договору щодо передачі в оренду майна за адресою: АДРЕСА_3, який міститься у матеріалах кримінального провадження № 0000425.

У зв'язку із виникненням питань, які потребували додаткової перевірки з боку правоохоронних органів, зокрема, щодо можливої підробки договору оренди нежитлового приміщення б/н від 01.01.2016, копії матеріалів справи направлялись до Приазовського відділення поліції Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області для проведення перевірки.

Постановою Приазовського відділення поліції Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 05.12.2017 кримінальне провадження № 0000425 закрито у зв'язку з відсутністю складу злочину, передбаченого п. 2. ч. 1 ст. 358 КК України. За змістом вказаної постанови, слідчим встановлено відсутність державної реєстрації договору оренди, відповідно, існують підстави вважати, що ФОП Осипенко О.В. та ОСОБА_3 не був укладений договір оренду, тому предмет вчинення кримінального правопорушення (договір оренди приміщення) відсутній і в діях ФОП Осипенко О.В. відсутній склад кримінального правопорушення. Таким чином, в рамках кримінального провадження питання щодо встановлення який договір оренди є аутентичним, зі строком дії менше трьох років або більше, не вирішено, відповідної експертизи не проводилося.

Після поновлення провадження у даній справі позивачу пропонувалось надати суду для огляду оригінал договору оренди б/н від 01.01.2016 строком дії по 2018 рік з усіма наявними додатками до нього; надати пояснення, яку печатку використовував ФОП Осипенко Олександр Валентинович при укладенні договору оренди б/н від 01.01.2016, вказавши, яким чином вона отримувалась, здавалась чи мінялась на нову; надати пояснення щодо первісного і повторного набуття статусу ФОП Осипенко Олександр Валентинович, первісного і повторного припинення підприємницької діяльності, в розрізі правовідносин сторін даного спору. Також пропонувалося, у зв'язку із можливою необхідністю проведення у справі судової експертизи, підготувати питання, які слід поставити на вирішення експерту та запропонувати відповідні експертні установи, яким слід доручити проведення даної експертизи.

Позивачем оригінал спірного договору та витребуваних судом додаткових пояснень і доказів не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 102 ГПК України, у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з'ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

Тому, суд приймає доводи відповідача про те, що строк дії договору встановлено з 01 січня 2016 року по 30 грудня 2019 року.

До того ж, відповідач надав оригінал договору зі строком дії - до 30.12.2019, який судом оглянутий у судовому засіданні 09.10.2018.

Така умова тривалості договору (більш ніж три роки) дозволяє зробити висновок, що такий договір повинен бути нотаріально посвідченим відповідно до вимог ст. 793 ЦК України та пройти державну реєстрацію відповідно до вимог ст. 794 ЦК України.

Статтею 220 Цивільного кодексу України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 210 Цивільного кодексу України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Враховуючи те, що договір найму оренди нежитлового приміщення підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, чого сторонами здійснено не було, він є нікчемним, тобто недійсним в силу закону з моменту його вчинення.

Частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

При цьому, за приписом п. 3. ч. 1 ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приймаючи до уваги відсутність доказів нотаріального посвідчення і державної реєстрації Договору, укладеного більше ніж на трирічний строк, а також те, що такий правочин не створює прав та обов'язків для сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 200000,00 грн. заборгованості на підставі договору оренди заявлені позивачем необґрунтовано і задоволенню не підлягають.

Питання дієздатності ФОП Осипенко О.В. щодо права на укладення договору оренди в якості фізичної особи-підприємця судом не розглядається, зважаючи на встановлені обставини його недійсності (нікчемності).

Відповідно до вимог пункту 1 частини 3 статті 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення вказуються фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Таким чином, рішення господарського суду не може бути викладено нечітко та ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Представлені позивачем докази (зокрема, копія договору оренди нежитлового приміщення зі строком дії до 31.12.2018) не є належними, оскільки не підтверджують викладених у позові обставин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що за наведених в позові підстав позов не підлягає задоволенню, оскільки між сторонами відсутні договірні правовідносини, тому в задоволенні заявлених позовних вимог відмовляється.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача повністю.

Відносно заявленого відповідачем клопотання про закриття провадження у справі суд визнав необхідним зазначити наступне.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідач в обґрунтування свого клопотання вказав, що ні на момент укладення договору оренди, який є предметом спору, ні на час розгляду справи позивач не зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, тому спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно із п. 1, 15 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання;

Пунктом 2 ч. 2 ст. 55 ГК України визначено, що суб'єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З даною позовною заявою позивач звернувся 19.07.2017. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 19.07.2017 Осипенко Олександр Валентинович зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, дата реєстрації 27.01.2016. Таким чином, на час порушення провадження у справі позивач мав статус фізичної особи-підприємця, що свідчить про дотримання судом правил підсудності. Щодо доводів відповідача, що на час укладення договору оренди позивач не мав статусу фізичної особи-підприємця і не мав права укладати цей договір діючи як фізична особа-підприємець, слід зазначити, що питання дієздатності осіб під час укладення договору оренди не впливає на вирішення питання підсудності даного спору господарському суду.

Витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що 15.03.2018 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Осипенко Олександра Валентиновича.

Проте, за визначенням до ч. 2 ст. 31 ГПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Посилання відповідача на віднесення справи до виключної підсудності суд визнав безпідставними, оскільки стаття 30 ГПК України не відносить до виключної підсудності даний спір, в тому числі і за суб'єктним складом.

За наведених обставин, підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 05.11.2018.

Суддя В.В. Носівець