РІШЕННЯ

м. Київ

01.11.2018Справа № 910/10536/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/10536/18

за позовом приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", м. Київ,

до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ", м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2, м. Київ,

про стягнення 14 886 грн.,

без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08.08.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (далі - Товариство) до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ" (далі - Компанія) про стягнення 14 886 грн. страхового відшкодування.

Товариство обґрунтовує позовні вимоги таким:

- 16.01.2016 позивачем (страховик) і товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Щедро» (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/02-40К-0070878 (далі - Договір), за умовами якого Товариство взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_1, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП);

- 15.03.2016 об 11 год. 25 хв. у місті Києві по вулиці Михайла Донця, 27, сталася ДТП, за участю застрахованого автомобіля «Chevrolet Lacetti», автомобіля марки «ВАЗ 21214» (реєстраційний номер НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження;

- ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 пункту 16.11 Правил дорожнього руху;

- постановою від 15.04.2016 зі справи № 760/5245/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в доход держави у розмірі 340 грн.;

- позивачем 14.04.2016 було складено страховий акт № 14 і розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких сума страхового відшкодування складає 15 886 грн.;

- позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив страхове відшкодування у сумі 15 886 грн.;

- цивільно-правова відповідальність власника «ВАЗ 21214» як страхувальника на момент ДТП була застрахована Компанією за полісом № АІ/003402707 за яким: франшиза складає 1 000 грн.; ліміт за шкоду майну - 100 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2018 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

29.08.2018 Товариство подало суду документи на виконання вимог ухвали суду від 15.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2.

Компанія 21.09.2018 подала суду відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти задоволення позову з огляду на те, що позивач протягом року з дати ДТП - 12.05.2017, не подав відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування за полісом №АІ/3402707 у відповідності до статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; відомостей про звернення позивач до відповідача із даною заявою позовна заява не містить.

10.10.2018 Товариство подало суду заяву з додатками на виконання вимог ухвали суду.

Разом з тим, 10.10.2018 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій вказав таке: ДТП у даній справі сталося 15.03.2016; 19.05.2016 на адресу відповідача надіслано претензію про стягнення страхового відшкодування, яка отримана відповідачем 23.05.2016.

Ухвалу Господарського суду міста Києва було надіслано учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відміткою канцелярії на звороті такої ухвали та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Позивач та відповідач копію ухвали Господарського суду міста Києва від 31.08.2018 отримали 06.09.2018 та 07.09.2018, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи.

Згідно із частиною шостою статті 242 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

До матеріалів справи долучено конверт з ухвалою суду, які повернуто з адреси третьої особи з відміткою пошти «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.01.2016 позивачем (страховик) і товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Щедро» (страхувальник) було укладено Договір, за умовами якого Товариство взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_1, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

15.03.2016 об 11 год. 25 хв. у місті Києві по вулиці Михайла Донця, 27, сталася ДТП, за участю застрахованого автомобіля «Chevrolet Lacetti», автомобіля марки «ВАЗ 21214» (реєстраційний номер НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження;

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 пункту 16.11 Правил дорожнього руху.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 15.04.2016 зі справи № 760/5245/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в доход держави у розмірі 340 грн.

15.03.2016 страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку від 15.03.2016 №К 61014.

Разом з тим, 15.03.2016 позивачем складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосервісгрупп» 25.03.2016 виставлено позивачу рахунок-фактура №АСГ007793 на суму 32 182 грн.

14.04.2016 Компанія зробила розрахунок суми страхового відшкодування до справи №14 на підставі рахунку-фактури від 25.03.2016 №АСГ007793, відповідно до якого сума для оплати страхувальнику становить 15 886 грн.

Позивачем 14.04.2016 було складено страховий акт №14 і розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких сума страхового відшкодування складає 15 886 грн. Відповідно до страхового акту №14 страховий платіж за Договором складає 37 601,40 грн., з якого фактично сплачено 9 400,35 грн., не сплачено - 28 201,05 грн.

Так, відповідно до пункту 23.17 Договору у випадку, якщо страхувальник не виконав пункт 20.5.2 Договору, страховик здійснює розрахунок страхового відшкодування за мінусом несплачених страхових платежів за наступні періоди страхування; в разі, якщо розмір страхового відшкодування, що зараховано в частину несплачених страхових платежів, не достатньо для оплати страхових платежів за наступні періоди страхування в повному обсязі, страховик повідомляє страхувальника, про необхідність внесення страхового платежу в повному обсязі за усі періоди страхування.

Таким чином, відповідно до пункту 23.17 Договору Компанія зарахувала страхове відшкодування в сумі 15 886 грн. до несплачених страхових платежів.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 Цивільного кодексу України, в разі якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Водночас, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування (регламентна виплата безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Разом з тим, згідно зі статтею 21 Закону на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ВАЗ 21214» (реєстраційний номер НОМЕР_2) як страхувальника на момент ДТП була застрахована Компанією за полісом № АІ/003402707 за яким: франшиза складає 1 000 грн.; ліміт за шкоду майну - 100 000 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, відповідно до Закону, у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є відповідач.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У разі, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована, вона відповідає за заподіяну нею шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу, ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода.

Положеннями пунктів 7.36-7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Фонду державного майна України та Мін'юсту, від 24.11.2003, № 142/5/2092 встановлено підстави та порядок розрахунку коефіцієнту фізичного зносу.

За змістом статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Строки і порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені статтями 36, 37 Закону.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує на те, що оскільки ДТП сталося 12.05.2017, Товариство безпосередньо до Компанії про виплату не зверталось щодо сплати страхового відшкодування, а з даним позовом Товариство звернулося до суду 08.08.2018, позивачем пропущено строк в один рік для звернення до суду з даним позовом, тому керуючись пунктом 37.1.4 статті 37 Закону в задоволенні позову слід відмовити, аналогічний висновок викладено у поставі Верховного Суду від 05.06.2018 зі справи №910/7449/17.

Частиною четвертою статті 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 зі справи № 910/7449/17 за позовом приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. було визначено такий висновок щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, які виникають між двома страховими компаніями:

«Закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про його виплату не залежить від суб'єкта звернення з відповідною заявою та підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.».

Судом встановлено , що відповідачем помилково у відзиві зазначено дату ДТП, а саме «ДТП сталося 12.05.2017», проте в матеріалах справи наявна довідка №87571796 про дорожньо-транспортну пригоду від 04.05.2016 №41/11-8397/12вх., з якої вбачається, що ДТП за участю автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» та автомобіля марки «ВАЗ 21214» (реєстраційний номер НОМЕР_2), сталося 15.03.2016 об 11 год. 26 хв. у місті Києві по вулиці Михайла Донця, 27.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна заява (претензія) Товариства до Компанії про виплату страхового відшкодування (в зворотному порядку) від 19.05.2016 №4.

Крім того, Компанія отримала вказану заяву (претензію) 23.05.2016, що підтверджує відповідач в листі до Товариства від 17.08.2016 №1368.

Таким чином, позивач звернувся до відповідача у межах однорічного строку з моменту ДТП.

Отже, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що факт події, вина та заподіяння шкоди підтверджено судовими рішеннями, розмір заподіяної і відшкодованої шкоди підтверджений протоколом огляду і калькуляцією, страховим актом та довідкою про зарахування страхового відшкодування до несплачених страхових платежів, своєчасне звернення - заявою про сплату страхового відшкодування з відміткою про одержання відповідачем.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення 14 886 грн. страхового відшкодуванню підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 178, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44; ідентифікаційний 24175269) до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ" (03680, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 13 б; ідентифікаційний 33442139), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 (03126, АДРЕСА_1), про стягнення 14 886 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ" (03680, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 13 б; ідентифікаційний 33442139) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44; ідентифікаційний 24175269): 14 886 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. страхового відшкодування і 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.11.2018.

Суддя І.Д. Курдельчук