ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" жовтня 2018 р. Справа № 911/2214/18

Суддя Бацуца В. М. розглянувши заяву та додані до неї матеріали

за заявою Акціонерного товариства комерційного банка "Приватбанк", (01001, вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ)

до Фізичної особи-підприємця Карпенка Олега Івановича, (АДРЕСА_1)

про видачу судового наказу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось в господарський суд Київської області із заявою про видачу судового наказу за вимогами до Фізичної особи-підприємця Карпенка Олега Івановича про стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 37 499, 99 грн, заборгованості по відсоткам, нарахованими на прострочену заборгованість у розмірі 7 116, 67 грн, заборгованості по відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмір 9 000, 00 грн та пені у розмірі 6 936, 76 грн, що виникли внаслідок невиконання боржником свого обов'язку щодо своєчасного повернення кредтних коштів, своєчасної сплати відсотків і комісії за користування кредитом за Договором № б/н від 10.08.2017 р., який складається з Анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" та "Умов та правил надання послуг" АТ КБ "Приватбанк".

Розглянувши заяву заявника про видачу судового наказу у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що вказана заява є такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

2. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

3. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

4. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 148 цього ж кодексу судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

2. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Частиною 3 ст. 150 цього ж кодексу передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, до вказаної заяви в якості доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, заявником додано Договір № б/н від 10.08.2017 р., який складається з Анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" та "Умов та правил надання послуг" АТ КБ "Приватбанк", укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та ФОП Карпенком Олегом Івановичем, Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг", розрахунок заборгованості за договором № б/н від 10.08.2017 р. станом на 04.09.2018 р., виписки по здійсненим операціям по банківському рахунку НОМЕР_1 боржника.

Відповідно до п.п. 3.2.8.1 Умов та правил надання банківських послуг Банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати Клієнту строковий «Кредит КУБ» для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобов'язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» (далі - Заява), а також в системі Приват24.

Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі "Paperless" або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги.

Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного Банку України (далі - НБУ), які регулюють кредитні відносини.

Згідно з п.п. 3.2.8.11. Умов та правил надання банківських послуг, договір є чинним з моменту підписання клієнтом заяви про приєднання та перерахування банком кредитних коштів на рахунок клієнта.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Заявником не доведено того, що боржником підписано електронним цифровим підписом заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, оскільки банком не надано ані відомостей про сертифікацію ключа ЕЦП боржника, ані відомостей про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

Додана заявником до заяви Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" не містить дати її складання та рахунку, який просить відкрити особа, що взагалі унеможливлює встановити факт її відношення до наданих заявником банківських виписок.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання послуги "КУБ" та "Умови та правила надання банківських послуг" в даному випадку не можуть розцінюватись як копія договору, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, оскільки неможливо встановити ким та коли підписано даний договір та чи підписано його взагалі в електронній формі, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 148 та ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, заявник окрім інших вимог, просить стягнути 6 936, 76 грн пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за Договором № б/н від 10.08.2017 р.

Відповідно до ст. 148 цього ж кодексу судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

2. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно з ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

2. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

3. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 161 цього ж кодексу судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

2. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Отже, враховуючи вищевказані положення Господарського процесуального кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України та за наслідками їх правового аналізу суд вважає, що відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України за відповідною заявою заявника судовий наказ може бути видано тільки і лише за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не може бути видано за додатковими вимогами про стягнення індексу інфляції та 3 відсотків річних чи штрафних санкцій, нарахованих заявником на суму заборгованості, тощо за таким договором.

Як вбачається із матеріалів справи і було зазначено вище, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось в господарський суд Київської області із заявою про видачу судового наказу за вимогами до Фізичної особи-підприємця Карпенка Олега Івановича про стягнення не лише заборгованості по кредиту у розмірі 37 499, 99 грн, заборгованості по відсоткам, нарахованими на прострочену заборгованість у розмірі 7 116, 67 грн, заборгованості по відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмір 9 000, 00 грн, а й пені у розмірі 6 936, 76 грн, що виникли внаслідок невиконання боржником свого обов'язку щодо своєчасного повернення кредтних коштів, своєчасної сплати відсотків і комісії за користування кредитом за Договором № б/н від 10.08.2017 р., який складається з Анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" та "Умов та правил надання послуг" АТ КБ "Приватбанк", що не відповідає вимогам ст. 148 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;

4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї частини;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

2. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

3. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

4. Суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

5. Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Відповідно до ст. 153 цього ж кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

2. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про відмову заявнику у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 147, 148, 152, 153, 233 - 235, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви № б/н від 07.09.2018 р. (вх. № 2294/18 від 09.10.2018 р.) Аціонерного товариства комерційного банка "Приватбанк" про видачу судового наказу за вимогами до Фізичної особи-підприємця Карпенка Олега Івановича про стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 37 499, 99 грн, заборгованості по відсоткам, нарахованими на прострочену заборгованість у розмірі 7 116, 67 грн, заборгованості по відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмір 9 000, 00 грн та пені у розмірі 6 936, 76 грн за Договором № б/н від 10.08.2017 р., який складається з Анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" та "Умов та правил надання послуг" АТ КБ "Приватбанк".

2. Роз'яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Північного господарського суду через господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца