РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.10.2018Справа № 910/11563/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства "ЧОРНОМОРСЬКИЙ ЯХТ-КЛУБ" до Державного підприємства "Українська рибна торгівельна компанія" про стягнення 86 642,90 грн., за участю представників позивача - Бондаренко К.В., довіреність №б/н від 27.09.2018 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 51 976,30 грн. основної заборгованості, 10 395,22 грн. штрафу, 18 186,70 грн. пені, 4 627,93 грн. інфляційних втрат та 1 456,75 грн. 3% річних за договором про надання послуг №125/2017 від 16.09.2017 року на підставі ст.ст. 526, 625, 901 ЦК України та ст. 174, 193 ГК України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.09.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 16.10.2018 року.

03.10.2018 року від позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмету позову, у якій він просить суд стягнути з відповідача суму основної заборгованості за договорами на надання послуг № 125/2017 від 16.09.2017 року та № 16/2018 від 01.04.2018 року в розмірі 61 443,50 грн., суму штрафних санкцій в розмірі 53 742,46 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення сплати основного боргу в сумі 7 809,09 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 225,40 грн, 3% річних у сумі 940,13 грн. та про розірвання договору про надання послуг №125/2017 від 16.09.2017 року.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Проте, у вказаній заяві позивачем заявлено нову позовну вимогу про розірвання договору про надання послуг №125/2017 від 16.09.2017 року, яка не була заявлена в первісному позові, тому судом вищезазначену заяву повернуто без розгляду.

31.10.2018 року представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Відповідач у справі був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов не надав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.09.2017 року між Державним підприємством «Чорноморський яхт-клуб» (далі - яхт-клуб) та Державним підприємством "Українська рибна торгівельна компанія" (далі - судновласник) було укладено договір про надання послуг № 125/2017 (далі - договір №1), за яким (п. 1.1. договору) яхт-клуб бере на себе зобов'язання щодо надання послуг з утримання, обслуговування та розміщення на території та акваторії яхт-клубу плавзасобу: прогулянкова-промисловий "Бот-рятувальний МЯ-6№4МБ-718к (прапор - Україна).

Відповідно до п. 2.1. договору №1 яхт-клуб зобов'язався надавати судновласнику послуги з розміщення, утримання, обслуговування плавзасобу: прогулянкова-промисловий "Бот-рятувальний МЯ-6№4МБ-718к".

Пунктом 3.2. договору №1 визначено, що судновласник оплачує послуги яхт-клубу шляхом передоплати за наступний місяць не пізніше першого числа цього місяця.

Згідно п. 3.5. договору №1 вартість послуг за цим договором вказана у додатку №1, який є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 5.1. договору №1 визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і буде діяти по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до п. 5.2. договору договірні відносини і зобов'язання, взяті сторонами при укладанні договору, вважаються пролонгованими автоматично після завершення терміну основного договору, на строк дорівнює строку основного договору.

01.10.2017 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору про надання послуг № 125/2017, у якій зокрема, сторони погодили внести зміни до п. 5.1. договору №1, виклавши його в наступній редакції:

« 5.1. даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і буде діяти по 31 березня 2018 року.»

01.04.2018 року між сторонами було укладено договір про надання послуг № 16/2018 (далі - договір №2) з тим самим предметом та на тих самих умовах, що й договір №1.

Як вбачається з додатку №1 до договору про надання послуг № 125/2017 від 16.09.2017 року та додатку №1 до договору про надання послуг № 16/2018 від 01.04.2018 року, сторонами було погоджено розмір орендної плати.

Поясненнями позивача, фотографією плавзасобу, податковими накладними за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року та розрахунком заборгованості за орендну плату, підтверджується наявність заборгованості орендаря (відповідача) за період з вересня 2017 року по травень 2018 року по орендній платі перед орендодавцем (позивачем) у розмірі 51 976,00 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором, а відповідач, у свою чергу, не виконує взяті на себе зобов'язання з оплати орендних платежів та має перед позивачем заборгованість у розмірі 51 976,00 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушені відповідачем, а тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 51 976,30 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням вищезазначеного, позивачем, у зв'язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати послуг за договором, нараховано 4 627,93 грн. інфляційних втрат та 1 456,75 грн. 3% річних.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, підлягають задоволенню частково, за розрахунком суду, а саме в сумі 3 577,86 грн. В іншій частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат слід відмовити.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних - в сумі 1 456,76 грн. підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає вимогам закону та умовам договору.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно п. 4.2 договору №1 та договору №2, за затримку оплати послуг на судновласника накладається штрафні санкції в розмірі 20% від суми щомісячної оплати послуг, за кожен прострочений місяць, починаючи з п'ятого робочого дня прострочення, так само судновласник виплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення від суми заборгованості.

На підставі вищезазначеного, у зв'язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати послуг відповідно до умов договорів, позивачем нараховано відповідачеві штраф на загальну суму 10 393,22 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення штрафу підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає вимогам закону та умовам договору.

Крім того, з огляду на те саме порушення зобов'язання, позивач також просить стягнути з нього 18 186,70 грн. пені.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки, відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України пеня і штраф є різновидами неустойки, то стягнення з відповідача одночасно пені та штрафу за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання суперечить Конституції України та загальним засадам цивільного законодавства, а тому вимога про стягнення 18 186,70 грн. пені задоволенню не підлягає, як така, що не ґрунтується на вимогах закону.

Таким чином, в позові в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені слід відмовити.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача пропорційно до розміру позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Українська рибна торгівельна компанія" (03164, м. Київ, вул. Обухівська, 135, код 21477918) на користь Державного підприємства "ЧОРНОМОРСЬКИЙ ЯХТ-КЛУБ" (65026, Одеська область, м. Одеса, пляж «Отрада», траверси 7-9, код 33933233) 51 976 (п'ятдесят одна тисяча дев'ятсот сімдесят шість) грн. 30 коп. основного боргу, 10 393 (десять тисяч триста дев'яносто три) грн. 20 коп. штрафу, 1 456 (одна тисяча чотириста п'ятдесят шість) грн. 76 коп. 3% річних, 3 577 (три тисячі п'ятсот сімдесят сім) грн. 86 коп. інфляційних втрат та 1 374 (одна тисяча триста сімдесят чотири) грн. 36 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 05.11.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна